ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" травня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1239/24

За заявою б/н від 16.05.2024 року ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 911/1239/24

за позовом ОСОБА_1

до Садівницького товариства «Рябина»

про визнання недійсним рішення загальних зборів

Суддя А.Ю. Кошик

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Садівницького товариства «Рябина» про визнання недійсним рішення загальних зборів членів Садівницького товариства «Рябина» від 28.04.2024 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 16.05.2024 року ОСОБА_1 подано заяву б/н від 16.05.2024 року про забезпечення позову у справі № 911/1239/24.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

ОСОБА_1 в заяві б/н від 16.05.2024 року про забезпечення позову у справі № 911/1239/24 в якості заходів забезпечення позову просить суд заборонити суб`єктам державної реєстрації, у тому числі: Міністерству юстиції України; центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям; територіальним органам Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам проводити реєстраційні дії щодо Садівницького товариства «Рябина» () на підставі рішень загальних зборів членів Садівницького товариства «Рябина», які були прийняті на загальних зборах членів 28.04.2024 року.

В обґрунтування поданої заяви заявницею зазначено, що СТ «Рябина» є об`єднанням громадян і неприбутковою організацією, яка здійснює свою діяльність на земельній ділянці, наданій у користування для організації колективного саду розпорядженням Ради Міністрів України № 332 від 08.12.1987 року. Основним документом, що регулює діяльність СТ «Рябина» є Статут, прийнятий протоколом загальних зборів членів СТ «Рябина» № 5 від 22.12.2016 року.

28.08.2019 року загальними зборами членів товариства СТ «Рябина» прийнято рішення, оформлені протоколом № 1 про: обрання членів правління СТ «Рябина», обрання ОСОБА_2 головою правління СТ «Рябина» та обрання членів ревізійної комісії СТ «Рябина». Надалі, в Єдиний держаний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис (№ 30001601) щодо змін до відомостей про юридичну особу СТ «Рябина».

В той же час, рішенням Господарського суду Київської області від 20.11.2023 року у справі № 911/1785/22 рішення зборів СТ «Рябина», оформлені протоколом № 1 від 28.08.2019 року, визнані недійсними; скасовано запис № 30001601 в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таке рішення наразі є предметом апеляційного перегляду.

Як зазначає заявниця, з 2019 року голова правління СТ «Рябина» ОСОБА_2 неодноразово намагався легалізуватися, зокрема організовував зібрання, називаючи їх загальними зборами СТ «Рябина», на яких приймалися рішення з метою внесення змін до відомостей про юридичну особу СТ «Рябина», натомість усі зібрання відбувалися без кворуму, без належного повідомлення членів товариства та всупереч волевиявленню переважної більшості членів товариства, а тому вони ставали предметами численних судових оскаржень.

Наразі, як зазначає заявниця, ОСОБА_2 зрозумів, що після набрання законної сили рішенням Господарського суду Київської області від 20.11.2023 року у справі № 911/1785/22 (яким позовні вимоги задоволені), останній втратить контроль над СТ «Рябина», а тому в другій половині квітня 2024 року серед членів СТ «Рябина» почала поширюватися інформація, що ОСОБА_2 з невеликою групою осіб, які його підтримують, 28.04.2024 року провів зібрання, яке назвав загальні збори СТ «Рябина». Після чого, заявниці стало відомо, що на цьому зібранні 28.04.2024 року ОСОБА_2 виключив її ( ОСОБА_1 ) та інших осіб з членів товариства, а також прийняв до товариства нових членів, прийняв рішення з легалізації керівного складу товариства, тощо. Додатково заявниця зазначила, що ОСОБА_2 не допустив до цього зібрання представників членів товариства та ухиляється від надання копії протоколу загальних зборів СТ «Рябина», прийнятих 28.04.2024 року. В той же час, заявниця повідомила, що одержала від інших членів товариства відеозапис оскаржуваних загальних зборів, проведених 28.04.2024 року (надано суду на флеш-накопичувавачі), з якого і дізналась про їх дійсний зміст.

У зв`язку з чим, заявниця ( ОСОБА_1 ) зазначає, що оскаржувані загальні збори СТ «Рябина» 28.04.2024 року в черговий раз скликані та проведені з порушенням вимог законодавства, порушують права та охоронювані законом інтереси заявниці (її було виключено зі складу членів товариства), тому заявниця звернулась до Господарського суду Київської області з позовною заявою про визнання недійсними рішень загальних зборів членів СТ «Рябина» від 28.04.2024 року.

З огляду на вказане, враховуючи неодноразові випадки вчинення відповідачем в особі незаконно призначеного ОСОБА_2 дій для збереження контролю над СТ «Рябина» шляхом легітимізації власних повноважень створенням чергового протоколу загальних зборів після судового оскарження попереднього, що також є підставою для внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і що вже породило безліч судових оскаржень, без вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони внесення відомостей до ЄДР на підставі чергового незаконного рішення загальних зборів (до вирішення відповідного судового спору) ефективний захист прав позивачки та забезпечення реального виконання рішення суду в разі задоволення позову у цій справі буде неможливим.

Крім того, в разі відсутності відповідної тимчасової заборони стосовно внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі рішення загальних зборів, яке оскаржується уданій судовій справі, позивачка втратить статус члена товариства, що також суттєво ускладнить ефективний захист її прав та інтересів у разі задоволення позову, спричинить необхідність подання додаткових позовів.

Про відповідні наміри відповідача свідчить також його попередня поведінка по неодноразовому створенню незаконних рішень загальних зборів та внесення на їх підставі відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що вже породило численні судові спори та кримінальне розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 13.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Також заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» способів забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 26.08.2020 року у справі № 907/73/19), тому обрані заявницею заходи забезпечення позову не порушують інтереси Садівницького товариства «Рябина» та його учасників, оскільки такі заходи лише тимчасово унеможливлюють внесення записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі оскаржуваного рішення загальних зборів до закінчення його судового оскарження, що при цьому дозволить запобігти подальшому порушенню прав та інтересів позивачки.

Щодо зустрічного забезпечення, як зазначає заявниця, позов не має цінового вираження, тому заходи забезпечення позову не можуть спричинити збитків.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п.п. 2, 4, 10 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, захід забезпечення позову, а саме заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.08.2020 року у справі № 907/73/19).

Відповідно до ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Відповідно до ч. 10 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Судом перевірено та встановлено, що наведені в заяві заходи забезпечення позову не підпадають під обмеження, встановлені в ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у відповідності до ч. 10 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заборони стосуються лише корпоративних прав заявниці і лише щодо конкретного рішення загальних зборів, яке вона оскаржує до суду в матеріалах даної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Наданими заявницею поясненнями та доказами обґрунтовано, що без вжиття вказаних заходів забезпечення позову, СТ «Рябина» та інші особи матимуть можливість на підставі оскаржуваних рішень загальних зборів, законність яких ставить під сумнів позивач, до прийняття рішення у справі, здійснювати юридично значимі дії, що значно ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

В той же час, заходи забезпечення не порушують інтересів СТ «Рябина» та інших осіб, однак дозволять уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав заявниці.

При цьому, виходячи з фактичних обставин та балансу інтересів сторін, обрані заявницею заходи забезпечення спрямовані на тимчасове обмеження, оскільки виконання оскаржуваного рішення в разі визнання його незаконним призведе до понесення заявницею додаткових затрат коштів та часу на відновлення свого права, в той же час, відповідні обмежувальні заходи не передбачають значних та не відновлювальних матеріальних втрат для СТ «Рябина» та інших осіб.

У зв`язку з чим, обрані позивачем заходи забезпечення позову є адекватними і пов`язаними з предметом спору заходами забезпечення позову, відповідають п.п. 2, 4, 10 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, дозволять уникнути ускладнень виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Також, згідно правового висновку Верховного суду від 17.10.2019 року у справі № 640/7285/19 забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Крім того, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, якщо судове рішення у разі задоволення позову не вимагатиме примусового виконання, в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки заявник не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Також, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався взмозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 року у справі «Кюблер проти Німеччини», заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».

Таким чином, з огляду на викладені в заяві обставини, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, враховуючи характер спору та обрані заходи забезпечення позову, відсутня ймовірність понесення відповідачем збитків, тому керуючись ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає необхідності у вжитті заходів зустрічного забезпечення.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Згідно з ч. 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи достатність наданих заявницею пояснень та доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, та відсутність підстав для зустрічного забезпечення (оскільки заходи забезпечення не передбачають значних та не відновлювальних матеріальних втрат для СТ «Рябина» чи інших осіб), суд не вбачає необхідності викликати особу, що подала заяву, та призначати розгляд заяви у судовому засіданні.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з п. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Статтею 144 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Частинами 7-10 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Таким чином, заява ОСОБА_1 б/н від 16.05.2024 року про забезпечення позову у справі № 911/1239/24 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 б/н від 16.05.2024 року про забезпечення позову у справі № 911/1239/24 задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову у справі № 911/1239/24, а саме заборонити суб`єктам державної реєстрації, у тому числі: Міністерству юстиції України; центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям; територіальним органам Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям; нотаріусам проводити реєстраційні дії щодо Садівницького товариства «Рябина» () на підставі рішень загальних зборів членів Садівницького товариства «Рябина», які були прийняті на загальних зборах членів 28.04.2024 року.

Реквізити стягувача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Реквізити боржника: Садівницьке товариство «Рябина» (08714, Київська обл., Обухівський р-н, с. Старі Безрадичі, ).

Ухвала є виконавчим документом в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» зі строком пред`явлення до виконання до 23.05.2027 року і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у строки та в порядку, визначеному § 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.Ю. Кошик