ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/709/23

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Валєєвої Т.Е.,

при секретарі судового засідання Матенчук О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Спільного українсько-великобританського Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Переяславщини"

(вул. Привокзальна, 2, с. Переяславське, Переяслав-Хмельницький р-н, Київська обл., 08420)

до Фізичної особи-підприємця Волинського Андрія Юрійовича

( АДРЕСА_1 )

про стягнення 832 799,20 грн заборгованості за договором поставки

за участю:

представника позивача: Павлюка О.М. - адвокат (в режимі відеоконференції);

представника відповідача: Боднарчука А.М. - адвокат

ВСТАНОВИВ:

Спільне українсько-великобританське Товариство з обмеженою відповідальністю "Нива Переяславщини" (далі СУВТОВ "Нива Переяславщини", позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Волинського Андрія Юрійовича (далі ФОП Волинський А.Ю., відповідач) про стягнення 832 799,20 грн заборгованості за договором поставки, з яких:

- 730 000,00 грн основного боргу (попередньої оплати);

- 88 000,00 грн пені;

- 5 280,00 грн 3% річних;

- 9 519,20 грн інфляційних втрат.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 12 491,99 грн судового збору.

У позовній заяві позивач просив суд здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Дії суду щодо розгляду справи

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 11.09.2023; встановлено строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення; зобов`язано позивача надати для огляду в судовому засіданні оригінали документів, доданих до позовної заяви.

18.08.2023 до суду від позивача надійшли на вимогу суду оригінали письмових документів, що підтверджують позовні вимоги (заява від 11.08.2023 №01-1424/03-03; вх.№12047/23).

11.09.2023 у судовому засіданні з розгляду справи по суті взяв участь представник позивача; судом відкладено розгляд справи по суті на 09.10.2023 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання).

09.10.2023 у судовому засіданні з розгляду справи по суті взяли участь представники обох сторін; представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та укласти мирову угоду; судом оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 25.10.2023 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання).

25.10.2023 судове засідання з розгляду справи по суті не відбулося у зв`язку із тимчасовою втратою судді працездатності.

Ухвалою-повідомленням про судове засідання від 28.12.2023 призначено наступне судове засідання з розгляду справи по суті на 06.02.2024.

До початку судового засідання 06.02.2024 до суду через Електронний суд від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№2008/24).

06.02.2024 у судовому засіданні з розгляду справи по суті взяли участь представники обох сторін; судом відкладено розгляд справи по суті на 26.02.2024 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання).

До початку судового засідання 26.02.2024 до суду надійшло:

- від представника позивача - заява про розгляд справи за його відсутності (вх.№3157/24);

- від представника відповідача - клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості надати суду витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) та подання клопотання про призначення почеркознавчої експертизи підпису, виконаного відповідачем на договорі, яким обґрунтовані позовні вимоги (вх.№3246/24).

26.02.2024 у судове засідання з розгляду справи по суті представники обох сторін не з`явилися; у зв`язку з неявкою представників сторін судом відкладено розгляд справи по суті на 19.03.2024 (відповідну ухвалу занесено до протоколу судового засідання).

19.03.2024 судове засідання з розгляду справи по суті не відбулося у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою-повідомленням про судове засідання від 28.03.2024 призначено наступне судове засідання з розгляду справи по суті на 05.04.2024.

05.04.2024 у судовому засіданні з розгляду справи по суті взяли участь представники обох сторін. Представник відповідача заявив усне клопотання про зменшення розміру пені, у разі задоволення позову.

За наслідками розгляду справи судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Позиції сторін

Позиція позивача. Позов мотивовано тим, що на виконання умов укладеного між сторонами договору поставки позивачем було внесено оплату за товар, однак відповідачем не було здійснено поставки товару, у зв`язку з чим позивач ставить в позові вимогу про повернення суми попередньої оплати товару. Водночас за порушення строків поставки товару позивачем нараховано відповідачу пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Як на правову підставу заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 11, 525, 526, 529, 530, 599, 612, 625, 626, 628, 629, 655, 656, 663, 692, 693, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); ст. 4, 173-175, 193, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Позиція відповідача. Відповідач у встановлений судом відповідно до ГПК України строк відзив на позов не подав. У судових засідання представник позивача проти позову заперечував з посиланням на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Дрон" (далі - ТОВ "Мрія Дрон") як постачальник дронів не виконало умови поставки та незаконно заволоділо коштами у сумі 730 000,00 грн, у зв`язку із чим, відповідач звернувся до СБУ із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Водночас, представник позивача просив суд, у разі задоволення позовних вимог, зменшити суму штрафних санкцій (пені) мотивуючи припиненням підприємницької діяльності, а також введенням в Україні воєнного стану.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву у встановлений судом відповідно до ГПК України строк не скористався, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи на підставі ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Судом встановлено, що будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Обставини справи, встановлені судом

1.1. 13.04.2023 між ФОП Волинським А.Ю. (продавець) та СУВТОВ "Нива Переяславщини" (покупець) укладено договір №23/21304 (далі - договір) (а.с. 18-19).

Умови договору такі.

У порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товар, ціна за одиницю виміру, кількість, номенклатура та загальна ціна якого визначені сторонами у специфікації, що є додатком №1 до цього договору ("товар" та "специфікація" відповідно) (п. 1.1 договору).

Ціна за товар, що поставляється за цим договором, зазначена у Специфікації (п. 2.1 договору).

У ціну товару включена вартість продажу, маркування, упаковки та доставки товару (п. 2.2 договору).

Загальна вартість товару (загальна сума договору) зазначена у специфікації та становить 730 000,00 грн без ПДВ (п. 2.3 договору).

Продавець зобов`язується поставити та передати покупцеві товар разом із усіма необхідними документами, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до вимог чинного законодавства України відповідно до п. 4.1 цього договору (п. 3.1 договору).

Покупець зобов`язується своєчасно і належним чином прийняти від продавця товар та оплатити його вартість відповідно до умов цього договору (п. 3.2 договору).

Товар повинен бути поставлений покупцю протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня здійснення оплати вартості товару відповідно до умов цього договору (п. 4.1 договору).

Місцем кінцевого призначення є: м. Надвірна (п. 4.2 договору).

Поставка товару здійснюється за рахунок продавця (п. 4.3 договору).

Розрахунки за продукцію проводяться після підписання договору (п. 5.1 договору).

Оплата товару покупцем здійснюється шляхом безготівкового банківського переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок продавця (п. 5.2 договору).

У випадку порушення договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України (п. 10.1 договору).

Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору (п. 10.2 договору).

Продавець за порушення обов`язку, визначеного у п. 4.1 договору, за вимогою покупця зобов`язаний сплатити останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми договору. Сплата пені не звільняє продавця від виконання зобов`язань за договором (п. 10.6 договору).

Усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами (п. 21.1 договору).

Якщо сторони не можуть дійти згоди, то такі суперечки/розбіжності повинні бути врегульовані Господарським судом відповідно до діючого законодавства України. Досудове врегулювання суперечок не є обов`язковим (п. 12.2 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами (п. 13.4 договору).

Договір діє до 31.12.2023, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 13.5).

1.2. Додатком №1 до договору №23/21304 від 13.04.2023 сторони затвердили специфікацію №1 (а.с. 19 на звороті), згідно з якою відповідач мав передати позивачу товар загальною вартістю 730 000,00 грн, а саме:

- Mria Drone HELLCAT v 3.1 в кількості 1 шт. за ціною 282 750,00 грн;

- Mria Drone Stork v 2.0 в кількості 1 шт. за ціною 447 250,00 грн.

1.3. Договір та додаток №1 до нього містять підпис посадової особи позивача, який скріплено печаткою позивача, та підпис відповідача - ФОП Волинського А.Ю.

1.4. На виконання умов договору 14.04.2023 покупцем (позивачем) здійснено оплату за товар у розмірі 730 000,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція від 14.04.2023 №6614 з призначенням платежу "оплата за товар (Mria Drone) згідно з договором від 13.04.2023 №23/21304" (а.с. 20).

1.5. У судовому засіданні судом оглянуто оригінали договору №23/21304 від 13.04.2023, специфікації №1 (додаток №1) до нього та платіжної інструкції від 14.04.2023 №6614, які надані позивачем, та встановлено відповідність копій документів, доданих до позовної заяви, їх оригіналам.

1.6. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо поставки товару (дронів), позивач звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права.

При цьому позивач нарахував відповідачу на підставі п. 10.6 договору пеню у розмірі 88 000,00 грн та на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних у розмірі 5 280,00 грн й інфляційні втрати у розмірі 9 519,20 грн.

Норми права, які застосував суд. Мотиви їх застосування

І. Загальні положення

Положеннями ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Також п. 3 ч. 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 6, 626 - 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Також ч. 1 ст. 265 ГК України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання договору купівлі-продажу №23/21304 від 13.04.2023, предметом якого є поставка товару та його оплата.

Отже, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Таким чином, предметом спору є заборгованість за договором поставки, а предметом позову - її стягнення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Отже, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язується здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

ІІ. Щодо здійснення попередньої оплати

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього кодексу.

Попередня оплата це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений у майбутньому (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 22.09.2020 у справі №918/631/19; постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.08.2023 у справі №927/211/22).

У п. 4.1, 5.1 договору передбачено, що розрахунки за продукцію проводяться після підписання договору, а поставка здійснюється протягом 14 календарних днів з дня здійснення оплати вартості товару.

Отже, сторони погодили, що оплата за товар передує здійсненню поставки товару.

14.04.2023 позивачем оплачено товар згідно з договором на суму 730 000,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція від 14.04.2024 №6614.

ІІІ. Щодо здійснення поставки товару

3.1. Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У силу приписів ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України, яка визначає момент виконання обов`язку продавця передати товар, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

3.2. Як встановлено судом, за укладеним між сторонами договором товар повинен бути поставлений покупцю протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня здійснення оплати вартості товару (п. 4.1 договору).

За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі п. 4.1 договору у відповідача після внесення позивачем попередньої оплати товару виник обов`язок протягом 14 календарних днів здійснити поставку товару.

Враховуючи те, що оплата товару здійснена 14.04.2023, товар мав бути поставлений відповідачем позивачу до 28.04.2023 включно.

3.3. На час розгляду справи в суді відповідач доказів передачі товару або повернення сплаченої суми попередньої оплати у розмірі 730 000,00 грн суду не надав.

3.4. У силу положень ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Умовою застосування ч. 2 ст. 693 ЦК України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю.

Припис ч. 2 статті 693 ЦК України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку непоставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Тобто ч. 2 ст. 693 ЦК України наділяє особу саме правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права певним шляхом.

Відповідні висновки Верховного Суду викладені в постановах від 08.02.2019 у справі №909/524/18, від 27.08.2019 у справі №911/1958/18, від 22.06.2023 у справі №925/1238/22, від 30.01.2024 у справі №910/903/23, від 06.02.2024 у справі №910/4177/23.

Позивачем обрано такий спосіб захисту як повернення суми попередньої оплати товару.

Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє майнове право та повернути попередню плату за непоставлений товар у розмірі 730 000,00 грн.

3.5. У постанові від 22.09.2020 у справі №918/631/19 Велика Палата Верховного Суду навела такі висновки:

- зобов`язання з повернення суми попередньої оплати товару, відповідно до положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами у договорі строку поставки (30.11.2016), який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів;

- таким чином у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, ч. 1 ст. 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки;

- відповідач прострочив своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у зв`язку з фактичним закінченням строку поставки та яку позивач захотів повернути на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України.

3.6. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо повернення сплаченої ним суми у розмірі 730 000,00 грн, що становить вартість непоставленого товару, є законними та обґрунтованими.

IV. Щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені

4.1. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

4.2. Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у разі настання прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, у кредитора виникає право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

У ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі №161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №711/4010/13, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 09.11.2021 у справі №320/5115/17, від 19.07.2023 у справі №910/16820/21.

За змістом ст. 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3% річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Водночас нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 19.07.2023 у справі №910/16820/21.

Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19).

Як було зазначено вище, у відповідача (продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, ч. 1 ст. 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки. Тобто, відповідне грошове зобов`язання виникло з 29.04.2023.

З поданого суду розрахунку вбачається, що позивачем нараховано відповідачу:

- 5 280,00 грн 3% річних за період з 29.04.2023 по 25.07.2023 на суму 730 000,00 грн;

- 9 519,20 грн інфляційних втрат за період з травня по червень 2023 року на суму 730 000,00 грн.

Перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що заявлені до стягнення позивачем суми (5 280,00 грн) 3% річних та (9 519,20 грн) інфляційних втрат відповідають сумам, обрахованим судом.

За таких обставин справи позовні вимоги в частині стягнення 5 280,00 грн 3% річних та 9 519,20 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

4.3. Щодо стягнення пені

Відповідно до ст. 546, 549 ЦК України, ст. 230 - 232 ГК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка у формі пені, штрафу, яка сплачується боржником у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до п. 10.6 договору продавець за порушення обов`язку, визначеного у п. 4.1 договору, за вимогою покупця зобов`язаний сплатити останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми договору. Сплата пені не звільняє продавця від виконання зобов`язань за договором.

У частині 3 статті 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З поданого суду розрахунку вбачається, що позивачем за період з 29.04.2023 по 25.07.2023 нараховано відповідачу 88 000,00 грн пені.

Перевіривши правильність нарахування позивачем пені, суд встановив, що заявлена до стягнення сума 88 000,00 грн пені відповідає сумі, обрахованої судом.

За таких обставин справи позовні вимоги в частині стягнення 88 000,00 грн пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

V. Щодо зменшення штрафних санкцій (пені)

5.1. Відповідно до ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У силу ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов і на розсуд суду.

5.2. Заявляючи у судовому засіданні усне клопотання про зменшення розміру пені, представник відповідача посилався на припинення відповідачем підприємницької діяльності, а також на введення в Україні воєнного стану.

5.3. Водночас таке клопотання про зменшення розміру пені не обґрунтовано відповідними доказами.

Зокрема, відповідачем не надано суду доказів припинення здійснення відповідачем підприємницької діяльності, а в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05.04.2024 відсутні відомості щодо перебування відповідача в процесі припинення підприємницької діяльності.

Також суду не надано доказів важкового фінансового стану відповідача.

Крім того, посилання на ведення в Україні воєнного стану не встановлює причин невиконання чи неналежного виконання зобов`язання відповідачем.

За таких умов підстави для зменшення розміру пені судом не встановлені.

VІ. Інші аспекти

6.1. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що у даному випадку має місце невиконання свого зобов`язання відповідачем.

Згідно із ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

6.2. Посилання представника відповідача на те, що невиконання зобов`язання виникло не з вини відповідача, оскільки ТОВ "Мрія Дрон" як постачальник дронів не виконало умови поставки та незаконно заволоділо коштами у сумі 730 000,00 грн, у зв`язку із чим, відповідач звернувся до Служби Безпеки України із заявою про вчинення кримінального правопорушення, не можуть бути враховані судом при прийнятті рішення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Водночас за приписами ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок. Обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У силу ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок суду.

При цьому за змістом цієї норми такий вирок є обов`язковим саме в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 320 ГПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема:

- істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

- встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі.

Отже, у разі ухвалення обвинувального вироку суду або постановлення ухвали про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що безпосередньо стосується обставин даної справи, та набрання ним законної сили, ухвалене у цій справі рішення суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами в порядку ст. 320 - 325 ГПК України.

Висновок суду

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 ГПК України).

Згідно з попереднім розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, позивач зазначив 12 491,99 грн судового збору.

Звертаючись до суду з позовом, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 12 491,99 грн (1,5% від ціни позову), про що свідчить копія платіжної інструкції від 25.07.2023 №13281 (а.с. 23).

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана через підсистему "Електронний суд".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (п. 8.23).

Так, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, за подання позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір у сумі 9 993,59 грн (12 491,99 грн х 0,8 = 9 993,59 грн).

Відтак, у даній справі позивачем переплачено судовий збір на суму2 498,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на відсутність на час прийняття рішення у справі клопотання позивача про повернення судового збору, повернення судового збору в розмірі переплаченої суми судом не здійснюється (що не перешкоджає позивачу звернутися до суду з відповідним клопотанням).

У відповідності до приписів ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, судовий збір у розмірі 9 993,59 грн покладається на відповідача.

Інших судових витрат сторонами до відшкодування суду заявлено не було.

Керуючись ст. 13, 14, 43, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 165, 178, 231, 232, 233, 236 - 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Спільного українсько-великобританського Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива Переяславщини" до Фізичної особи-підприємця Волинського Андрія Юрійовича про стягнення 832 799,20 грн заборгованості за договором поставки - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Волинського Андрія Юрійовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Спільного українсько-великобританського Товариства з обмеженою відповідальністю Нива Переяславщини (вул. Привокзальна, 2, с. Переяславське, Переяслав-Хмельницький р-н, Київська обл., 08420; ідентифікаційний код 25564175) 730 000,00 грн (сімсот тридцять тисяч гривень 00 коп.) основного боргу (попередньої оплати), 88 000,00 грн (вісімдесят вісім тисяч гривень 00 коп.) пені, 5 280,00 грн (п`ять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 коп.) 3% річних, 9 519,20 грн (дев`ять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень 20 коп.) інфляційних втрат та 9 993,59 грн (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні 59 коп.) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.05.2024 (з урахуванням відпустки).

Вебадреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: https://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Т.Е. Валєєва