ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"17" травня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/1672/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал", 61052, м. Харків, вул. Конторська, 90

до відповідача 1: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85 ,

відповідача 2: Акціонерного товариства "Харківобленерго", 61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, 149

, відповідача 3: Акціонерного товариства "Українська залізниця", 01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97

про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківводоканал" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до відповідача 1 Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", відповідача 2 Акціонерного товариства "Харківобленерго", відповідача 3 Акціонерного товариства "Українська залізниця" про:

- зобов`язання Акціонерного товариства Харківобленерго провести перерахунок обсягів електричної енергії, спожитих за період січня 2024 по квітень 2024 року Комунальним підприємством Харківводоканал розподілених під час виконання договорів споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 1,01 та від 01.01.2019 року №4;

- зобов`язання Акціонерного товариства Українська залізниця у особі Харківського регіонального відділення Енергозбут провести перерахунок вартості послуг наданих на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 року № 807УЗ у зв`язку із відповідністю Комунального підприємства Харківводоканал вимогам споживача напруги 1-го класу, що відобразити в актах приймання передачі послуг з розподілу електричної енергії за період з січня 2024 по квітень 2024 року;

- зобов`язання Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго на підставі здійсненого Акціонерним товариством Харківобленерго перерахунку обсягів електричної енергії та підтверджених даних щодо відповідності Комунального підприємства Харківводоканал вимогам споживача напруги 1-го класу виставити Комунальному підприємству Харківводоканал нові рахунки на оплату вартості електричної енергії, спожитої за період з лютого 2024 року по квітень 2024 рік за умовами договору №33/3-ПД/24 від 14.03.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані необхідністю проведення перерахунку обсягів електричної енергії та приведення їх у відповідність до вимог встановлених щодо класу споживання відповідачами.

Ухвалою суду від 15.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05 червня 2024 року о 13:15. Встановлено відповідачам строк у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов. Встановлено відповідачам 5 (п`ятиденний) строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень відповідно до вимог статті 167 Господарського процесуального кодексу України, та із доказами направлення їх іншим учасникам справи (з описом вкладення, та із урахуванням вимог Господарського процесуального кодексу України в частині реєстрації та використання електронних кабінетів у ЄСІТС). Встановлено позивачу 5 (п`ятиденний) строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив. Участь учасників справи у підготовчому засіданні визнано обов`язковою.

16.05.2024 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 12791) про забезпечення позову, у якій позивач, просить суд, задовольнити заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» про забезпечення позову. Вжити заходи забезпечення позову та заборонити Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго, Акціонерному товариству «Харківобленерго», Акціонерному товариству «Українська залізниця» у особі філії «Енергозбут, до вирішення по суті спору вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії за договором постачання електричної енергії.

Статтею 139 Господарського процесуального кодексу України, визначено вимоги, яким повинна відповідати заява про забезпечення позову. Суд встановивши що заява про забезпечення позову подана позивачем відповідає вимогам встановлених статті 139 Господарського процесуального кодексу України, приймає таку заяву до провадження.

Розглянувши заяву (вх. № 12791 від 16.05.2024 року) позивача про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

В обґрунтування наданої до суду заяви про забезпечення позову зазначає, що звертаючись із даною заявою про забезпечення позову Комунальне підприємство «Харківводоканал» виходить з надзвичайних обставин, які можуть призвести до протиправної зупинки виробничої діяльності Комунального підприємства «Харківводоканал» - єдиного підприємства централізованого водопостачання та водовідведення міста Харкова та 52-х міст Харківської області, що в умовах дії воєнного стану є вкрай небезпечним. Тому враховуючи особливий виробничо-технологічний статус підприємства централізованого водопостачання та його надзвичайну значимість для життєзабезпечення всієї Харківської територіальної громади, Комунальне підприємство «Харківводоканал» згідно Закону «Про критичну інфраструктуру» віднесено до об`єктів критичної інфраструктури, які є елементом системи національної безпеки України. Згідно з розпорядженням Харківської обласної військової адміністрації від 06.06.2023 року № 249 В Комунальне підприємство «Харківводоканал» визначене критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період і таким, що має важливе значення для задоволення потреб територіальних громад Харківської області. Харківська міська територіальна громада продовжує перебувати у переліку територій, на який ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309. Також зазначає, що в період воєнного стану на території м. Харкова та Харківської області понад 170 об`єктів підприємства зазнали пошкодження та руйнування у наслідок ракетних обстрілів, а з початку 2024 року, ракетна небезпека зросла, як і кількість пошкоджень. Через значну віддаленість від міста джерел водопостачання (від 46 до 140 км) та необхідність перекачування води та її розподіл між споживачами міста та області підприємство є вкрай енергозалежним. Враховуючи технологічні особливості системи, яка діє як безперерервний технологічний процес забору, чищення, знезараження, та перекидання води до споживачів на значні відстані водогонами великих діаметрів, відключення від електропостачання призведе до колапсу системи, її зупинки і руйнації з наслідками техногенного характеру що преюдиційно підтверджується рішеннями суду.

Як зазначає позивач, між Комунальним підприємством «Харківводоканал» (позивач) та постачальником «останньої надії - Державним підприємством Зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (відповідач-1) в період з лютого 2024 року по квітень 2024 року діяв договір №33/3-ПД/24 від 14.03.2024 року. За додатковою угодою №1 від 14.03.2024 року період постачання визначено 01.02.2024 року по 30.04.2024 рік.

До укладання вищезазначеного договору між позивачем та відповідачем 1 на виконання спеціального наказу Міністерства енергетики України від 13 квітня 2022 року N 148, яким затверджено «Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 квітня 2022 року за N 441/37777» були укладені договори про постачання електричної енергії постачальником останньої надії на умовах приєднання споживача до умов публічного договору в наступних редакціях № 33/10-ПД/23 від 19.10.23 року, № 29-8-ПД-23 від 17.08.2023 року, № 38/4-ПД/23 від 25.04.2023 року, № 56/1-ПД/23 від 30.01.2023 року. Операторами системи розподілу (ОСР) у даних відносинах з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» є Акціонерне товариство «Харківобленерго» (відповідач 2) та Акціонерне товариство «Українська залізниця» у особі філії «Енергозбут» (відповідач 3).

Як зазначає позивач, відповідно до вимог п.7 Наказу №148 встановлювалися гарантії того, що постачальник «останньої надії» у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування (крім випадку зміни постачальника за ініціативою споживча в порядку глави 6.1 розділу VI Правил роздрібного ринку електричної енергії) здійснює постачання електричної енергії тим споживачам, у яких відсутній електропостачальник, в тому числі яким станом на 04 березня 2022 року постачання електричної енергії здійснював постачальник «останньої надії».

У підпункті 2 пункту 8 Наказу № 148 було прямо застережено, що забороняється відключення споживача без погодження відповідною військовою адміністрацією на адміністративній території розташування об`єкта споживача у разі, якщо об`єкт споживача забезпечує, зокрема надання життєво важливих послуг для населення. Наказом Міненерго від 10.10.2023 № 307 визнано таким, що втратив чинність Наказ Міненерго № 148, тому гарантії щодо забезпечення електропостачанням, таких суб`єктів як Комунальне підприємство «Харківводоканал» були втрачені, що є неприпустимим під час військового стану, особливо в області, яка є оборонним рубежем у протистоянні з російською агресією.

Також позивач зазначає, що приписами статті 6 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах гарантованого першочергового забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб, а також заборони відключення об`єктів питного водопостачання від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об`єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Проте, як зазначив позивач, незважаючи на встановлену Законом України «Про питну воду та питне водопостачання» та підтверджену рішеннями судів заборону відключення (припинення або обмеження постачання) Комунального підприємства «Харківводоканал» від енергопостачання, в травні 2024 року на адресу Комунального підприємства «Харківводоканал» надійшло повідомлення від 09.05.2024 року №44/11-18/П24/В у якому зазначено: «Повідомляємо, що підприємством Комунальне підприємство «Харківводоканал» не виконано умови договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» в частині порушення строків оплати за договором (пункт 8.1 договору) на загальну суму 210 293 252,80 грн., зокрема: 112 624 705,14 реквізити рахунку від 10.04.2024 № 15/19/К02/63232 лютий 2024р, 97 632 626,06 реквізити рахунку від 12.04.2024 №15/19/ О03/63356-березень 2024р, 19 358,72 реквізити рахунку від 11.03.2024 №15/29/О02/62342- лютий 2024 р., 16562,88 реквізити рахунку від 09.04.2024 №15/29/О03/63057 березень 2024. Попереджено, що у разі несплати заборгованості в сумі 210 293 252,80 грн., та відповідно до пункту 7.5. «Правил роздрібного ринку електричної енергії» (ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 14.03.2018 р. № 312, постачання електричної енергії на об`єкти буде припинено 27 травня 2024 р. з 9:00 години. Дане попередження є чинним до повного погашення заборгованості споживача перед постачальником. Відповідно до роз`яснень НКРЕКП, що викладені в листах від 08.04.2021 № 4593/20.1/7-21 від 11.10.2021 № 11653/20.1/7-21, просимо крім календарної дати та часу припинення електропостачання визначені в цьому попереджені, також вважати датою та часом припинення 00:00 першого календарного дня поновлення постачання електричної енергії споживачу. Інформуємо, що Наказом Міністерства енергетики України від 10.10.2023 № 307 «Про визнання таким, що втратив чинність, Наказу Міністерства енергетики України від 13 квітня 2022 року № 148», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.10.2023 за № 1859/40915, скасовано Наказ Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148.».

Також позивач зазначає, що аналогічні повідомлення вже надходили на адресу Комунального підприємства «Харківводоканал» в якому ДПЗД «Укрінтеренерго» попереджало про припинення постачання електричної енергії (попередження №44/11-16/П69/В від 10.11.2023 року) з 26.12.2023 року з 9:00 години від операторів систем розподілу, які відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії безпосередньо здійснюють відключення об`єктів споживача від системи енергопостачання. Також, надійшли листи повідомлення від Акціонерного товариства «Харківобленерго» № 06-56к/05-4934 від 21.11.2023 року та лист повідомлення Акціонерного товариства «Українська залізниця» у особі Харківського регіонального відділення «Енергозбут» №17/1563/2 від 07.11.2023 року про припинення (обмеження) електропостачання Комунального підприємства «Харківводоканал».

За твердженнями позивача, у зв`язку із наявністю грошових вимог, які не підтверджується належними документами, та є предметом розгляду цієї справи існує загроза повного відключення позивача від живлення електричної енергії, та із посиланням на постанову Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №922/590/20 за участю Комунального підприємства «Харківводоканал» як позивача та Акціонерного товариства «Харківобленерго» як відповідача констатував, що пряма, законодавчо встановлена статтею 6 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" заборона відключення об`єктів питного водопостачання та централізованого водовідведення від системи енергопостачання як об`єктів життєзабезпечення і стратегічного значення сама по собі виключає можливість відключення Комунальне підприємство "Харківводоканал" від електропостачання, незалежно від наявності у нього статусу захищеного споживача.

У зв`язку зі чим, припинення позивачем надання послуг з водовідведення та постачання води унеможливить нормальне, безпечне та безперебійне функціонування об`єктів Збройних сил (військових формувань, правоохоронних органів із спеціальним статусом, тощо), закладів охорони здоров`я, закладів освіти, об`єктів інфраструктури міста (транспорту, зв`язку, тощо), об`єктів включених до «Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 N 83, які розташовані у місті Харкові, а саме: ДП «Завод імені В.О. Малишева», ДП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О. О. Морозова», ДП «Центральне конструкторське бюро «Протон», ДП «Харківський машинобудівний завод «ФЕД», ДП «Харківське агрегатне конструкторське бюро», ДП «Харківське конструкторське бюро з двигунобудування», ДП «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів», ПрАТ «Харківський електротехнічний завод «Трансзв`язок», ДП «Південна залізниця», ДП «Хлібна база N 85» Державного агентства резерву України, ДНВП «Об`єднання Комунар», Харківське державне авіаційне виробниче підприємство, ДП Науково-дослідний технологічний інститут приладобудування, АТ «Хартрон», ДП «Завод «Електроважмаш», АТ «Турбоатом», ДП «Державний інститут по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості», ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь».

Також посилається на Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», та зазначає, що у порядку та на умовах визначених договором на виконання мобілізаційного завдання від 06.02.2023 року №77 укладеного між Харківською районною державною адміністрацією та Комунальним підприємством «Харківводоканал», виконавець зобов`язується виконати мобілізаційні завдання на надання комунальних послуг для задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів із спеціальним статусом, Держспецтрансслужби, Держзв`язку, сил цивільного захисту для забезпечення системи життєзабезпечення населення, для виконання робіт з технічного прикриття об`єктів водопровідно-каналізаційного господарства для забезпечення функціонування національної економіки в особливий період. Мобілізаційні завдання (далі-завдання), затверджені розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 15 червня 2021 року №23т «Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 19 червня 2019 року №10т» розпорядження голови Харківської районної держаної адміністрації від 28.12.2021 №329дск «Про затвердження мобілізаційних завдань (замовлень) на особливий період в Харківському районі» (зі змінами), а замовник зобов`язується прийняти замовлення.

Тому виконання, в т.ч., мобілізаційного завдання, які поставлені перед оператором критичної інфраструктури в особливий період, без електричної енергії неможливе, оскільки від електричної енергії повністю залежить робота технологічно виробничо-господарського комплексу водопровідних споруд з виробництва, транспортування, розподілу та реалізації питної води споживачам системи групового водопостачання м. Харкова і Харківської області. Робота системи водовідведення та очищення рідких відходів, яка також залежить від електричної енергії має не менше значення в забезпеченні санітарного та епідемічного благополуччя споживачів послуг. При цьому, наслідки створення перешкод для роботи та функціонування вищезазначених об`єктів важко передбачити, але вони будуть вкрай негативними, та можуть бути кваліфіковані, як злочин в умовах воєнного стану.

Також позивач зазначає, що підприємство не отримує в необхідних обсягах грошових коштів, за тарифом встановленим до введення військового стану. Звітами про фінансові результати (Звітами про сукупний дохід) зафіксовані збитки позивача які станом на 31.12.2022 року складали 683 732,00 грн., за 9 місяців 2023 року 400 001,00 грн.

З січня 2024 року по березень 2024 року структурою діючих тарифів передбачено отримання доходу у розмірі 522 088,50 грн., тоді як фактична оплата послуг за вказаний період склала 394 301,50 грн., тобто 75,5 відсотків, дефіцит складає 127 727,00 грн. Зі звіту про фінансові результати за 1 квартал 2024 року (форма 2) вбачається збільшення собівартості продукції за звітний період у порівнянні за аналогічний період попереднього року (2023) на 114 511,00 грн. Фінансовий результат від оперативної діяльності складає збитки у розмірі 294 434,00 грн. Чистий фінансовий результат складає збиток у розмірі 260 552, 00 грн.

Тому як зазначає позивач, з метою недопущення припинення постачання електричної енергії для підприємств критичної інфраструктури, зокрема підприємств водопостачання та водовідведення, що узгоджується з метою цієї заяви про забезпечення позову, держава взяла на себе зобов`язання погашення заборгованості підприємства перед відповідачем-1.

В свою чергу, постачання електроенергії Комунальним підприємством «Харківводоканал» потрібне не для забезпечення власних потреб підприємства з метою отримання доходу від реалізації своїх послуг, а саме для забезпечення потреб населення в отриманні послуг з водопостачання та водовідведення, забезпечення виконання покладених на нього мобілізаційних завдань, як оператора критичної інфраструктури, що є обов`язковим для забезпечення функціонування національної безпеки та економіки особливо під час дії воєнного стану. Тому, враховуючи, що заява про забезпечення позову відповідає судовій практиці з приводу застосування таких заходів відносно відповідачів (постанова Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2020 по справі N296з-20, постанова Верховного суду від 18 серпня 2022 року по справі №72з-22, ухвала Господарського суду Харківської області від 06.07.2021 по справі N 922/2091/21), враховуючи, що питання погашення заборгованості перед ДПЗД «Укрінтеренерго» вирішується на державному рівні (рішення РНБО), позивач звернувся із заявою про забезпечення позову до суду.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, а саме якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів, щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача та уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З аналізу вищевикладеного слідує, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Перелік заходів забезпечення позову наведений в частині першій статті 137 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Як вбачається із матеріалі справи, та заяви про забезпечення позову, позивачем заявлено позов немайнового характеру. Отже, якщо позивач звертається до суду із немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі №910/1040/18).

Крім того, суд приймає до уваги, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.07.2020 року у справі №914/2157/19, від 10.04.2018 року у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 року у справі №910/20479/17, від 11.09.2018 року у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 року у справі №909/526/19, від 25.01.2019 року у справі №925/288/17, від 26.09.2019 року у справі №904/1417/19).

З аналізу вищевикладеного слідує, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, суд приймає до уваги, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не повинен надавати оцінку доказам в обґрунтування вимог чи заперечень проти позову, робити висновки про існування або відсутність підстав для задоволення позову. В першу чергу суд повинен оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість заподіяння шкоди позивачу без наведення відповідного обґрунтування ухилення відповідної особи від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також суд, приймає до уваги, що Указом Президента від 07.11.2023 року№737/2023 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України «Щодо додаткових заходів із посилення стійкості функціонування енергетичної системи та підготовки національної економіки до роботи в осінньо-зимовий період 2023/24 року» яким передбачено комплекс заходів, направлених на посилення стійкості функціонування енергетичної системи в умовах воєнного стану. За п.п. а, п.1 Рішення РНБО від 07.11.2023 року, Рада національної безпеки і оборони України вирішила: Кабінету Міністрів України: прийняти у місячний строк рішення щодо погашення заборгованості державних та/або комунальних підприємств критичної інфраструктури, а також бюджетних установ перед постачальником «останньої надії» та постачальниками універсальних послуг за спожиту електричну енергії.

Як вбачається із статуту позивача, метою діяльності підприємства є здійснення виробничої, науково-дослідної та комерційної діяльності для повного та якісного задоволення потреб населення, суб`єктів господарювання в комунальних послугах, забезпечення групового, індивідуального водопостачання, водовідведення м. Харкова та населених пунктів Харківської області, здійснення заходів для поліпшення екологічної обстановки України, підвищення рівня доходів працівників підприємства, посилення зацікавленості та відповідальності за кінцеві результати діяльності з метою отримання відповідного прибутку. Предметом діяльності підприємства є видобування, виробництво, забір, очищення, подача, постачання, транспортування, розподіл питної води; приймання, збирання, відведення, транспортування та повне біологічне очищення стічних вод, знезараження та скид біологічно очищеної стічної води у водні об`єкти.

Система централізованого водопостачання Комунального підприємства Харківводоканал являє собою єдиний технологічний виробничо-господарський комплекс водопровідних споруд з виробництва, транспортування, розподілу та реалізації питної води споживачам системи групового водопостачання м. Харкова і Харківської області.

За змістом положень статті 6 Закону України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах гарантованого першочергового забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб а також заборони відключення об`єктів питного водопостачання та водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об`єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Отже, одним із принципів державної політики у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення є заборона відключення об`єктів питного водопостачання та централізованого водовідведення від системи енерго-, газо-, теплопостачання як об`єктів життєзабезпечення і стратегічного значення.

Зазначений в статті 6 Закону України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення принцип застосовується з метою попередження екологічної та епідеміологічної кризи, яка може виникнути у разі тривалого відключення об`єктів питного водопостачання та водовідведення від системи енергопостачання.

Вимоги статті 6 Закону України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення є переважними над іншими актами законодавства, адже принцип державної політики, встановлений зазначеною нормою, підлягає обов`язковому застосуванню для підприємств, що забезпечують питною водою певний населений регіон, з метою гарантованого, першочергового забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб.

Відтак, заборону відключення електроенергії об`єктів питного водопостачання та водовідведення, до яких відноситься і позивач, прямо передбачено законодавством.

Про вищевикладене також свідчить практика Верховного Суду, а саме постанова від 11.10.2019 року у справі №913/337/18 у якій об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі № 913/257/18, за яким у відповідачів наявне право, передбачене договором, на обмеження або припинення енергопостачання позивачеві у разі несплати ним своєчасно за спожиту електроенергію, без урахування вимог статті 6 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення".

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 11.10.2019 року у справі №913/337/18, від 18.05.2021 року у справі № 922/590/20 року які є релевантним у спірних правовідносинах.

З вищевикладеного слідує, що направлення відповідачами на адресу позивача листів, повідомлень, а саме: листа від 07.11.2023 року від Харківського регіонального відділення Енергозбут щодо здійснення процедури зміни електропостачальника, повідомлення про зміну умов постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 09.11.2023 року № 44/09-5859/ПОН від Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", листа від 21.11.2023 року № 06-56к/05-4934 від Акціонерного товариства "Харківобленерго" щодо здійснення обмеження електропостачання у разі незабезпечення укладення договору з новим електропостчальником, попередження про припинення постачання електричної енергії № 44/11-18/п24/В від 09.05.2024 року від Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" свідчить про наявність у відповідачів наміру та реальної можливості на вчинення дій з припинення електропостачання позивача Комунального підприємства Харківводоканал, що, у разі здійснення відповідачами вказаних дій, спричинить неможливість ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, оскільки неможливо буде зобов`язати відповідачів провести перерахунок обсягів електричної енергії, спожитих в період з січня 2024 року по квітень 2024 року та виставити нові рахунки на оплату вартості електричної енергії, спожитої у вказаний період, якщо електропостачання на момент ухвалення рішення вже буде припинено.

Верховний Суд у постанові від 06.10.2022 року у справі №910/1168/22 зазначив, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, необхідним для попередження подальших неправомірних дій, про усунення яких позивач просить в позові, і такий захід забезпечення позову не вирішує наявності будь-якого права. Крім того, вказаний спосіб забезпечення позову покликаний на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову з огляду на предмет спору, правову природу спірних правовідносин. Так, Верховний Суд наголошував на тому, що права та інтереси осіб, які звертаються до суду мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Враховуючи вищевикладене, заборона на вчинення дій з припинення договірних відносин, у тому числі з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії постачальником "останньої надії" має тимчасовий характер, та у даному випадку наявний зв`язок між заявленими Комунальним підприємством Харківводоканал заходами забезпечення позову і предметом поданого позову, щодо зобов`язання відповідачів провести перерахунок обсягів електричної енергії, спожитих за період січня 2024 по квітень 2024 року, провести перерахунок вартості послуг наданих на підставі договору за період з січня 2024 по квітень 2024 року; виставити нові рахунки на оплату вартості електричної енергії, спожитої за період з лютого 2024 року по квітень 2024 рік за умовами договору №33/3-ПД/24 від 14.03.2024 року.

Вищевикладене судом, свідчить про те, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову утруднить можливість для позивача вчиняти дії, направлені на відновлення стану, який існував до порушення його прав. Тобто, існує обґрунтоване припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, що було доведено позивачем у заяві про забезпечення позову.

Окрім того, вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу. Забезпечення позову є тимчасовим заходом, необхідним для попередження подальших неправомірних дій, про усунення яких позивач просить в позові, і такий захід забезпечення позову не вирішує наявності будь-якого права. Крім того, вказаний спосіб забезпечення позову покликаний на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову з огляду на предмет спору, правову природу спірних правовідносин (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.08.2022 року у справі №72з-22).

У даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Застосування таких заходів забезпечення позову до вирішення спору судом відповідає предмету заявленого позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, та встановлені судом обставини, дослідивши матеріали справи, заяву позивача про забезпечення позову та додані до неї докази, приймаючи до уваги те, що на адресу позивача надходять повідомлення про припинення постачання та розподілу електричної енергії, що потягне за собою неможливість позивача забезпечити задоволення потреб територіальних громад Харківської області щодо водопостачання та водовідведення в період воєнного стану та триваючих ворожих атак на місто Харків, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої позивачем заяви про забезпечення позову, та вважає за необхідне її задовольнити, та вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності, Акціонерному товариству «Харківобленерго», Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі філії «Енергозбут» до вирішення по суті спору вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії за договором постачання електричної енергії.

На підставі викладеного та керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 254,255 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову (вх. № 12791 від 16.05.2024 року) задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ), Акціонерному товариству «Харківобленерго» (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, ), Акціонерному товариству «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі філії Енергозбут (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97, ідентифікаційний код 40075815) до вирішення по суті спору вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії за договором постачання електричної енергії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, а саме 17 травня 2024 року.

Ухвала з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» має статус виконавчого документа. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання. Ухвала може бути пред`явлена до виконання в порядку, передбаченому Закон України «Про виконавче провадження», в строк до "18" травня 2027 року включно.".

В силу статті 124 Конституції України та Господарського процесуального кодексу України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку, передбаченому статтями 255-256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили з врахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Стягувачем за даною ухвалою є:

Комунальне підприємство "Харківводоканал" (61052, м. Харків, вул. Конторська, 90, ).

Боржниками за даною ухвалою є:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, )

Акціонерне товариство «Харківобленерго» (61037, м. Харків, вул. Георгія Тарасенка, буд. 149, ),

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, ) в особі філії Енергозбут (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 97, ідентифікаційний код 40075815).

Ухвалу підписано 17 травня 2024 року

Суддя Ємельянова О.О.