ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.05.2024 Справа №905/1040/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» (ідентифікаційний код 42601505)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПОЛІС» (ідентифікаційний код 31054889)

про стягнення 14694,89грн, у тому числі заборгованості в сумі 12262,12грн, 3% річних в сумі 438,41грн, інфляційних нарахувань в сумі 1994,36грн

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

27.07.2023 органами поштового зв?язку Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» (далі - ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ») звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПОЛІС» (далі - ТОВ «МЕГАПОЛІС») про стягнення 14694,89грн, у тому числі заборгованості в сумі 12262,12грн, 3% річних в сумі 438,41грн, інфляційних нарахувань в сумі 1994,36грн

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем обов?язків за договором постачання природного газу №К-ПГ-С/22-01/318 від 29.12.2021 в частині оплати за поставлений газ за період лютий-квітень 2022 в сумі 12262,12грн. Також у судовому порядку позивач просить стягнути суму інфляційних нарахувань та 3% річних згідно ст.625 Цивільного кодексу України, відшкодувати витрати з оплати судового збору.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2023 для розгляду справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1040/23, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до частин 5 та 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно п.17 гл.1 розд. ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою

Абзацом 5 п.37 гл.2 розд. ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих Електронних кабінетів, документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Норми права наведені у редакції, що діяла на момент направлення судом ухвали про відкриття провадження у справі сторонам.

Згідно з розпорядженням №1-р від 30.01.2023 «Про відправку вихідної кореспонденції» рекомендовано суддям та працівникам апарату суду здійснювати відправлення через поштового оператора «Укрпошта» за потребою після вичерпання використання альтернативних способів повідомлення сторін та учасників процесу (електронна пошта, телефонограма, факсограма, підсистема «Електронний суд», розміщення відповідних повідомлень на офіційній сторінці суду на веб-порталі «Судова влада України» тощо) та можливістю фактичної доставки поштового відправлення за місцем призначення.

Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі № 759/14068/19 сформулював правовий висновок, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, своєю чергою, покладає на учасника справи обов?язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

Позивач повідомлений про факт відкриття провадження у справі шляхом направлення копії ухвали суду від 07.08.2023 на електронну адресу , яка була зазначена останнім у вступній частині позовної заяви. Згідно довідки про доставку електронного листа, документ доставлено позивачу 14.08.2023.

Відповідачу ухвала суду від 07.08.2023 направлялась органами поштового зв?язку рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на офіційну адресу реєстрації юридичної особи: 84122, Донецька обл., місто Слов?янськ, вулиця Шевченка, будинок 22, однак вказане поштове відправлення повернулося до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв?язку та / або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством у зв?язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 01.03.2023 по справі №910/18543/21, від 06.06.2023 по справі №922/3604/21.

Також останньому ухвала від 07.08.2023 направлялась додатково на адреси електронної пошти: , що відповідає адресі підприємства вказаної в ЄДРПОУ та , яка зазначена у договорі. Згідно довідки про помилку доставки електронного листа, документ направлений на електронну адресу повернуто (не доставлено) з повідомленням про помилку.

Суд також бере до уваги, що відповідач мав можливість ознайомитись з всіма процесуальними документами у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua), який є відкритим для доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

З огляду на зазначене, суд вважає, що вчинено всі можливі дії з метою повідомлення відповідача.

За змістом ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін до суду не надходило.

Щодо строку розгляду справи суд зазначає таке.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об?єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. . Востаннє Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 3684-IX від 08.05.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Розпорядженням №9-р від 15.04.2022 року «Про організацію роботи та комунікацію між працівниками в Господарському суді Донецької області в умовах воєнного стану», наказом №23 від 15.04.2022 «Про впровадження дистанційної роботи працівникам апарату суду та оголошення простою» запроваджено роботу Господарського суду Донецької області у відділеному режимі, встановлено дистанційний режим роботи.

Рішенням зборів суддів Господарського суду №2 від 13.06.2022 року з метою оптимізації знаходження працівників та відвідувачів у приміщенні суду, в залежності від об?єктивних обставин, пов?язаних із збройною агресією, у тому числі інтенсивністю бойових дій у місті Харкові подовжено обмежений доступ учасників судового процесу до приміщення суду та запропоновано дистанційне спілкування шляхом електронного та поштового листування, телефонування, участі в судових засіданнях в режимі відеоконференцій, подання документів в електронному вигляді із застосуванням підсистеми «Електронний суд».

Розпорядженням суду №6-р від 25.05.2023 продовжено особливий режим роботи Господарського суду Донецької області в умовах воєнного стану з урахуванням Рішення зборів суддів від 13.06.2022р. №1, а саме: суддям та працівникам апарату суду виконання посадових обов?язків в змішаному режимі (дистанційно в доступному для них місці в межах Україні або в приміщенні суду (за необхідністю та в умовах безпеки), яке дає можливість упродовж робочого часу забезпечувати отримання, оброблення, реєстрацію, відправлення вхідної та вихідної кореспонденції та відправлення правосуддя; зазначено, що приймаючи до уваги наявність загрози життю, здоров?ю учасників судового провадження при перебуванні у приміщенні Господарського суду Донецької області в місті Харкові, учасникам судових засідань рекомендується утриматись від відвідування приміщення суду, свої процесуальні права та обов?язки реалізовувати з використанням альтернативних способів подачі документів та участі в судових засіданнях.

Приймаючи до уваги введення в Україні воєнного стану, наслідком чого стала дистанційна робота суду у віддаленому режимі, постійні ворожі обстріли м.Харків, перебої з електропостачанням, суд розглядає спір в межах розумних строків в контексті положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поза межами строків, що визначені процесуальним законом.

Згідно з ч.1, 8 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція учасників процесу

Позиція позивача міститься у позовній заяві, відповідно до якої останній обґрунтовує позовні вимоги тим, що ТОВ «МЕГАПОЛІС» в період з лютого по квітень 2022 року на підставі договору постачання природного газу №К-ПГ-С/22-01/318 від 29.12.2021 спожило природний газ на суму 12262,12грн. Сторонами укладено додаткову угоду №2 від 25.01.2022, позивачем складено та підписано в односторонньому порядку додаткові угоди №3 від 23.02.2022, №4 від 28.03.2022, які залишені відповідачем без підписання, щодо планового обсягу, ціни та вартості газу за період лютий-квітень 2022, складено відповідні акти прийому-передачі природного газу, які вважаються підписаними за відсутності мотивованої відмови від їх підписання з боку відповідача. Відповідачем вартість спожитого природного газу не сплачено, внаслідок чого ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» звернулося за захистом свого порушеного права до суду. Оскільки своєчасно грошові кошти сплачені не були позивачем за період прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нараховані 3% річних в сумі 438,41грн, інфляційні нарахування в сумі 1994,36грн.

Підставність заявлених вимог позивач нормативно обґрунтовує посиланням на ст.ст.15, 16, 525, 526, 612, 625, 662-665, 670, 692 ЦК України, ст.ст. 4, 161, 162, 171, 233 ГПК України.

Згідно ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач під час розгляду справи відзиву суду не надав, ніяким іншим способом своєї правової позиції за заявленим позовом не висловив.

З огляду на необхідність розгляду господарської справи впродовж розумних строків в контексті встановлених п. 1 статті 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року гарантій, враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та достатність часу, наданого учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті спору та подання доказів на підтвердження власних аргументів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом

29.12.2021 між ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» (Постачальник) та ТОВ «МЕГАПОЛІС» (Споживач) укладено договір №К-ПГ-С/22-01/318 постачання природного газу (надалі - договір постачання), відповідно до п.2.1 якого Постачальник зобов?язується передати у власність Споживача, а Споживач - прийняти, спожити і оплатити на умовах цього Договору газ природний, надалі - Газ (код товару: 27111).

Споживачу присвоєно ЕІС-код Х: 56X00000V1IOP00R (п.1.3 ).

Відповідно до п.10.3 договору, він діє до 31 грудня 2022 року, включно, в частині постачання Газу, а в іншій частині зобов?язань до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов?язань. Якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 30 днів до дати, встановленої цим пунктом Договору, не повідомить іншу про своє бажання припинити Договір, він автоматично пролонгується на один рік, та кожного наступного року, якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 30 днів до закінчення річного строку не повідомить іншу про своє бажання припинити Договір, він автоматично пролонгується на один рік.

Визначення вартості послуг погоджено сторонами у розділі 3 Договору, відповідно до п.3.1 якого Планова ціна за 1000 м3 Газу та планова вартість Газу у відповідному газовому місяці встановлюється Сторонами у відповідній Додатковій угоді до Договору згідно п. 2.3 Договору.

Загальна сума Договору складається із остаточної вартості обсягів Газу, переданого згідно актів приймання-передачі Газу, оформлених в порядку, визначеному п.4.4. Договору. (п.3.2 Договору)

Одночасно відповідно до п.2.4 Договору, ціна договору становить суму визначену в п.3.2. та п.3.3 Договору. Ця сума відповідає загальній вартості Газу, який Постачальник передає Споживачу, визначається загальною вартістю обсягу фактично переданого Газу на підставі актів приймання-передачі Газу, оформлених в порядку, визначеному п.4.4. Договору.

У пункті 2.3 договору унормовано, що плановий обсяг Газу, який Постачальник зобов?язується передати, а Споживач прийняти, спожити та оплатити, зазначається в додаткових угодах до даного Договору на кожен розрахунковий період - Разовий місяць (місяць постачання, місяць передачі, звітний місяць). Зміни місячних обсягів Газу встановлюються Сторонами шляхом укладання відповідних додаткових угод до Договору, зокрема, в порядку, передбаченому п.4.2. Договору. Без визначення місячних обсягів постачання Газу, планової ціни за 1000 м3 Газу та планової вартості Газу додатковою угодою постачання за Договором не розпочинається.

Одночасно у п.2.6 Договору сторони погодили, що фактичне постачання Газу здійснюється Постачальником виключно після включення Споживача до Реєстру споживачів Постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді.

Порядок передачі та прийому газу узгоджений сторонами у розділі 4 Договору, відповідно до п.4.1 якого передача Газу здійснюється у точці виходу з газотранспортної системи України.

Кількість Газу, яка запланована до передачі на Газовий місяць визначається у додаткових угодах до Договору, які укладаються Сторонами перед початком розрахункового (газового) місяця згідно п. 2.3 Договору. (п.4.2 Договору)

Пунктом 4.3. Договору закріплено, що за результатами передачі обсягу Газу за звітний місяць Сторонами оформляється акт прийому-передачі Газу. Достовірним та єдиним джерелом відомостей що фактичний обсяг Газу, спожитий Споживачем протягом газового місяця (підсумок місячного споживання), Сторони узгодили вважати Інформаційну платформу Оператора ГТС (згідно пункту 6 Глави 3 розділу 9, пунктів 1, 4, 5 глави 1 розділу 10 Кодексу ГРМ, пунктів 1, 4 глави 1 пунктів 1-3 глави 7 Кодексу ГТС).

Відповідно до п.4.4 Договору, до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим (Газовим), Споживач зобов?язаний надати Постачальнику копію відповідного акту про фактичний об?єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) Газу Споживачу за відповідний розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГТС Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірники акту приймання-передачі Газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника.

Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акту приймання-передачі Газу від Постачальника зобов?язується повернути один примірник оригіналу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі Газу. У разі неповернення Споживачем переданого йому Постачальником акту прийому-передачі Газу (фактично переданого Газу), або відсутності вмотивованої відмови Споживача від підписання відповідного акту у цей же строк, такий акт вважається підписаним, а Газ переданий Споживачу.

У зв?язку з тим, що акт приймання-передачі складено Постачальником на основі даних інформаційної платформи Оператора ГТС, у разі надання в належний строк Споживачем вмотивованої відмови від підписання відповідного акту, до врегулювання Сторонами спору в судовому або позасудовому порядку, остаточний обсяг та остаточна вартість Газу рахується за даними Постачальника.

Відповідно до п.3.5 Договору оплата вартості Газу за кожен місяць постачання (звітний місяць), проводиться на умовах, зазначених у Договорі та Додаткових угодах, які є невід?ємною частиною даного Договору.

Остаточні розрахунки за фактично поставлений Газ у Газовому місяці здійснюються Споживачем з Постачальником за остаточною вартістю Газу до 18-го числа місяця, наступного за Газовим місяцем (місяцем поставки Газу) якщо інший строк остаточних розрахунків не погоджено Сторонами у відповідній Додатковій угоді до Договору. (п.3.3. Договору)

Якщо строк оплати припадає на вихідний (неробочий) день, то відповідна оплата повинна проводитись не пізніше останнього робочого (банківського) дня, який передує такому вихідному (неробочому) дню (строку оплати). (п.3.7 Договору)

У підпункті 5.3.2 Договору Споживач взяв на себе обов?язок оплатити Постачальнику у строки, передбачені Договором та відповідною Додатковою угодою до Договору, планову вартість Газу у порядку та остаточну вартість обсягів Газу, переданого згідно актів приймання-передачі Газу.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов?язань за даним Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України. (п.6.1. Договору)

Відповідно до п.10.2 Договору сканкопії цього Договору, та додаткових угод до нього та інших документів щодо зміни, виконання та припинення Договору, направлені на електронні адреси Сторін, мають юридичну силу до моменту отримання Сторонами їх оригіналів. Належною електронною адресою Постачальника для обміну сканкопіями документів є електронна адреса та/або будь-яка адреса Постачальника із доменом @u-commodities.com, що є дійсною на момент відправлення/отримання електронного повідомлення. Належною електронною адресою Споживача для обміну сканкопіями документів є будь-яка електронна адреса Споживача, що міститься в загальному доступі, або з якої надходять електронні повідомлення Постачальнику, якщо Споживач не повідомить Постачальнику свої електронні адреси.

У пункті 10.6 Договору всі повідомлення, заявки, графіки, які стосуються інформації щодобового та місячного балансування, їх коригування, вважаються наданими споживачем належним чином, якщо вони оформленні уповноваженими особами споживача та:

- передані в оригіналі постачальнику під розпис та/або

- надіслані уповноваженими особами споживача електронною поштою на адреси уповноважених осіб постачальника.

Споживачем зазначена актуальна електронна адреса - .

В якості додатку до Договору сторонами укладено Додаткову угоду №2 від 25.01.2022, відповідно до якої плановий обсяг Газу у лютому 2022 року встановлений 1,5 тис.м3, ціна за 1000м3 - 36000,00грн з ПДВ, планова вартість Газу - 54000,00грн, строк оплати - до 18 березня 2022 року.

Договір та Додаткова угода №2 від 25.01.2022 до нього, підписані представниками Сторін без зауважень та заперечень, скріплені відтисками печаток підприємств.

Одночасно Постачальником складено, підписано та скріплено печаткою підприємства наступні Додаткові угоди:

№3 від 23.02.2022, відповідно до якої плановий обсяг Газу у березні 2022 року встановлений 0,12 тис.м3, ціна за 1000м3 - 33500,04грн з ПДВ, планова вартість Газу - 4020,00грн, строк оплати - до 18 квітня 2022 року;

№4 від 28.03.2022, відповідно до якої плановий обсяг Газу у квітні 2022 року встановлений 0,025 тис.м3, ціна за 1000м3 - 33500,04грн з ПДВ, планова вартість Газу - 837,50грн, строк оплати - до 18 травня 2022 року.

Вказані Додаткові угоди не підписані представником Споживача та не містять відтиску печатки його підприємства.

В матеріалах справи наявні акти прийому-передачі природного газу:

від 28.02.2022, відповідно до якого ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» передало, а ТОВ «МЕГАПОЛІС» прийняло у лютому 2022 року природний газ обсягом 0,21002тис.м3 вартістю 7560,72грн з ПДВ;

від 31.03.2022, відповідно до якого ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» передало, а ТОВ «МЕГАПОЛІС» прийняло у березні 2022 року природний газ обсягом 0,11924тис.м3 вартістю 3994,55грн з ПДВ;

від 30.04.2022, відповідно до якого ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» передало, а ТОВ «МЕГАПОЛІС» прийняло у квітні 2022 року природний газ обсягом 0,02110тис.м3 вартістю 706,85грн з ПДВ.

Вказані акти підписані та скріплені відтиском печатки тільки зі сторони ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ».

Також в матеріалах справи наявні скріншоти з Інформаційної платформи оператора ГТС, в яких зазначені дані поставленого природного газу Споживачу за період лютий - квітень 2022 року, які тотожні відображеним в актах прийому-передачі природного газу за вказаний період. Постачальник ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ», Споживач ЕІС-код Х: 56X00000V1IOP00R.

Згідно наданого Позивачем скріншоту електронної скриньки, акти прийому-передачі природного газу за період лютий - квітень 2022 року та Додаткові угоди №3 та 4 направлені ним на електронну пошту Споживача 05.10.2022 та засобами поштового зв?язку АТ «Укрпошта» 20.12.2022 у двох примірниках з супровідним листом від 16.12.2022 на офіційну адресу реєстрації ТОВ «МЕГАПОЛІС»: 84122, Донецька обл., місто Слов?янськ, вулиця Шевченка, будинок 22. Документи позивачу не повернуті.

Доказів наявності мотивованої відмови від підписання актів матеріали справи не містять.

Позивачем складено, підписано та скріплено печаткою підприємства Акт звірки взаємних розрахунків від 13.07.2023 року, відповідно до якого у контрагента ТОВ «МЕГАПОЛІС» наявна заборгованість в розмірі 12262,12грн. Зі сторони Споживача акт звірки не підписаний.

Доказів сплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

Як стверджує позивач, заборгованість є не сплаченою, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права шляхом стягнення вказаної суми основної заборгованості.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши надані в порядку статті 74 ГПК України письмові докази в їх сукупності та взаємозв?язку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на таке.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення заборгованості з вартості поставленого у лютому-квітні 2022 року природного газу та нарахованих 3% річних, інфляційних втрат.

За змістом частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов?язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 173 ГК України, яка кореспондується з положеннями статті 509 ЦК України, господарським визнається зобов?язання, що виникає між суб?єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб?єкт (зобов?язана сторона, у тому числі боржник) зобов?язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб?єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб?єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов?язаної сторони виконання її обов?язку.

Основними видами господарських зобов?язань є майново-господарські зобов?язання та організаційно-господарські зобов?язання. Господарські зобов?язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 ГК України).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлене договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Закон України «Про ринок природного газу» визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов?язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов?язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Укладений між ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» та ТОВ «МЕГАПОЛІС» договір №К-ПГ-С/22-01/318 від 29.12.2021 за своєю правовою природою є договором постачання природного газу.

Зазначений договір укладений у письмовій формі, його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, він сторонами не оспорений, не розірваний та у судовому порядку недійсним не визнаний. Сторонами договору не надано доказів на підтвердження того, що мало місце його припинення, тому суд дійшов висновку, що у спірний період договір діяв.

У тексті позовної заяви у абз 1 стор.2 позивач зазначив інші номер та дату договору. Суд, з огляду на попереднє вказання вірного номеру та дати договору у змісті позовної заяви, вбачаючи, що до позовної заяви доданий примірник договору №К-ПГ-С/22-01/318 від 29.12.2021, на нього наявне посилання у первісних документах, вважає, що має місце технічна помилка, яка не впливає на підстави заявленого позову.

За приписами частин першої, другої статті 193 ГК України суб?єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов?язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов?язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору №К-ПГ-С/22-01/318 постачання природного газу від 29.12.2021 позивач за період лютий - квітень 2022 поставив відповідачу природний газ загальним обсягом 0,35036тис.м3 на суму 12262,12грн з ПДВ, що підтверджується актами прийому-передачі природного газу: від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 7560,72грн з ПДВ (за обсяг 0,21002тис.м3), від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 3994,55грн з ПДВ (за обсяг 0,11924тис.м3), від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму 706,85грн з ПДВ (за обсяг 0,02110тис.м3).

Вказаний обсяг природного газу підтверджується даними Інформаційної платформи Оператора ГТС, які містяться в матеріалах справи, що відповідає п. 4.3 договору, яким сторонами узгоджено, що достовірним та єдиним джерелом відомостей що фактичний обсяг Газу, спожитий Споживачем протягом газового місяця (підсумок місячного споживання), Сторони узгодили вважати Інформаційну платформу Оператора ГТС (згідно пункту 6 Глави 3 розділу 9, пунктів 1, 4, 5 глави 1 розділу 10 Кодексу ГРМ, пунктів 1, 4 глави 1 пунктів 1-3 глави 7 Кодексу ГТС).

Суд, дослідивши означені дані, вбачає, що вони стосуються Постачальника - ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ», Споживача, що має ЕІС-код Х: 56X00000V1IOP00R, що відповідає відповідному коду ТОВ «МЕГАПОЛІС», який вказаний у п.1.3 договору. Період - лютий - квітень 2022.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 651 ЦК України).

За лютий 2022 сторонами укладена Додаткова угода №2 від 25.01.2022, відповідно до якої плановий обсяг газу у лютому 2022 року встановлений 1,5 тис.м3, ціна за 1000м3 - 36000,00грн з ПДВ, планова вартість газу - 54000,00грн, строк оплати - до 18 березня 2022 року.

Додаткові угоди №3 від 23.02.2022, №4 від 28.03.2022, які передбачають плановий обсяг, ціну та планову вартість газу у березні, квітні 2022 року, складено, підписано та скріплено печаткою Постачальника, підпису з боку Споживача вказані додаткові угоди не мають.

У тексті позовної заяви ТОВ «Ю.КОМОДІТІЗ» вказує, що документи передавались відповідачу, однак докази на підтвердження передачі додаткових угод для підписання до початку періоду постачання, а актів у строк, що передбачений п.4.4 Договору в матеріалах справи відсутні.

Натомість, суд вбачає, що первісно акти прийому-передачі природного газу від 28.02.2022, від 31.03.2022, від 30.04.2022 та Додаткові угоди №3 та 4 до Договору направлені позивачем на електронну пошту відповідача 05.10.2022.

Право на застосування вказаної адреси електронної пошти Споживача як засобу зв`язку з відповідачем визначено у п.10.6 Договору.

У відповідності до п. 10.3 Договору сканкопії документів мали юридичну силу до моменту отримання їх оригіналів.

20.12.2022 додаткові угоди та вказані акти у двох примірниках з супровідним листом направлені засобами поштового зв?язку АТ «Укрпошта» на офіційну адресу реєстрації ТОВ «МЕГАПОЛІС»: 84122, Донецька обл., місто Слов?янськ, вулиця Шевченка, будинок 22.

За умовами п.4.4 Договору Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акту приймання-передачі Газу від Постачальника зобов?язується повернути один примірник оригіналу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі Газу. У разі неповернення Споживачем переданого йому Постачальником акту прийому-передачі Газу (фактично переданого Газу), або відсутності вмотивованої відмови Споживача від підписання відповідного акту у цей же строк, такий акт вважається підписаним, а Газ переданий Споживачу.

Судом встановлено, що акти відповідачем не підписані, мотивованої відмови від їх підписання позивачу не надано, акти не повернуті. Іншого не доведено.

Враховуючи, що відповідач не скористався наданим пунктом 4.4 Договору правом на висловлення мотивованої відмови від підписання актів приймання-передачі газу, під час розгляду справи не надав заперечень щодо факту поставки у лютому - квітні 2022 року природного газу в заявленому позивачем обсязі та ціною, суд дійшов висновку, що ТОВ «МЕГАПОЛІС» взято на себе зобов?язання з оплати поставленого природного газу за ціною, зазначеній в актах від 28.02.2022 за лютий 2022 року, від 31.03.2022 за березень 2022 року та від 30.04.2022 за квітень 2022 року.

Згідно з частинами 1, 2 статті 692 ЦК України покупець зобов?язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов?язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

У п. 3.5 Договору сторони погодили, що оплата вартості Газу за кожен місяць постачання (звітний місяць), проводиться на умовах, зазначених у Договорі та Додаткових угодах, які є невід?ємною частиною даного Договору.

Додатковою угодою №2 від 25.01.2022 до Договору встановлено строк оплати за поставлений природний газ: за лютий - до 18 березня 2022 року. Оскільки ця додаткова угода підписана та скріплена відтисками печаток сторін, відповідно до моменту постачання узгоджена вартість газу, що буде поставлятись у лютому, його плановий обсяг, ціна за 1000м3 у цей період, відповідач, як особа, що має доступ до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС, знав обсяг газу, що поставлений фактично, зобов`язаний був сплатити його вартість в строк до 18 березня 2022 року.

Прийменник «до» з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (правовий висновок, що міститься в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15).

Відносно строку виконання зобов`язань по оплаті природного газу, що поставлений у період березень - квітень 2022 суд зазначає, до моменту постачання сторонами у встановленому договором порядку не була узгоджена вартість газу, що буде поставлятись у березні - квітні 2022, його плановий обсяг, ціна за 1000м3. Підтверджена доказами первісна дата направлення додаткових угод №3 від 23.02.2022, №4 від 28.03.2022 - 05.10.2022. Тобто, вже після здійснення фактичного постачання, угоди направлені одночасно з актами.

Відповідно, до моменту отримання вказаних документів 05.10.2022, відповідач не мав інформації щодо встановленого рівня ціни за 1000м3 природного газу, який він вже спожив.

З огляду на умови п. 4.4 Договору, оскільки Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання актів приймання-передачі газу їх не повернув та не висловив мотивованої відмови від їх підписання, суд вважає, що акти вважаються підписаними та вартість газу відповідно узгодженою 07.10.2022, тому саме з цього дня у відповідача виникає зобов`язання з оплати природного газу, що поставлений у період березень - квітень 2022, прострочка виконання відповідно з 08.10.2022.

На переконання суду, позивач неправомірно вираховує строк виконання зобов`язання з оплати природного газу, що поставлений у період березень - квітень 2022 у порядку, що передбачений договором та дублюється у додаткових угодах, які належним чином не були підписані.

У даному випадку умовами договору передбачено обов`язкове укладання додаткової угоди щомісяця, в якій сторони мають узгодити вартість газу, що буде поставлятись, його плановий обсяг, ціну за 1000м3, що виконано сторонами не було. Тобто, фактично природний газ відповідач за спірний період вже спожив, а його ціна за одиницю та повна вартість поставленого обсягу на дату постачання не була до нього ніяким способом доведена та відповідно з останнім не узгоджена, що унеможливило виникнення у відповідача зобов`язання зі сплати газу до 18-го числа місяця, наступного за газовим місяцем (місяцем поставки газу), однак означене не звільняє відповідача сплатити поставлений газ в строк встановлений судом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів сплати відповідачем заборгованості за поставлений йому природний газ за період лютий - квітень 2022 року на суму 12262,12грн матеріали справи не містять.

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов правочину в частині виконання зобов?язань з належної оплати поставленого природного газу та встановленим наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором у розмірі 12262,12грн, як наслідок, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі 12262,12грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Предметом спору в даній справі також є матеріально-правова вимога позивача про стягнення нарахованих ним 3% річних та інфляційних втрат у зв?язку із неналежним виконанням відповідачем грошових зобов?язань з оплати поставленого природного газу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов?язання (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 з посиланням на подібну правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

У випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов?язання настає на підставі вимог закону, а саме, норми статті 625 ЦК України.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Згідно розрахунку, який міститься в тексті позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 438,41грн, які позивач нараховує за період з 19.05.2022 по 27.07.2023 на загальну суму заборгованості 12262,12грн. Контррозрахунок відсутній.

Суд вважає, що правомірним є нарахування на суму 7560,72грн (заборгованість за актом від 28.02.2022) за період з 19.05.2022 по 07.10.2022, на суму 12262,12грн (сукупна заборгованість за спірний період) з 08.10.2022 по 27.07.2023.

За розрахунком суду, що здійснений за допомогою програми «Калькулятор підрахунку штрафів» Інформаційно-правові системи ЛІГА:ЗАКОН 3% річних за період з 19.05.2022 по 07.10.2022 на суму 7560,72грн складає 88,24грн, за період 08.10.2022 по 27.07.2023 на суму 12262,12грн складає 295,30грн, що всього 383,54грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 383,54грн, у задоволенні решти позовних вимог в цій частині суду відмовляє.

Щодо стягнення інфляційних нарахувань суд зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов?язань»).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов?язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Наведені висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 24.09.2020 у справі №915/2095/19.

Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України (лист «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» №62-97р від 03.04.1997), які застосовуються у судовій практиці і викладена у них позиція має сталий характер, вважається, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа, то розрахунок починається з наступного місяця. І за аналогією: якщо погашення заборгованості відбулося з 1 до 15 числа відповідного місяця - інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.

За висновком колегії суддів у складі Об?єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду України у справі №910/13071/19 (постанова від 20.11.2020), методика розрахунку інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України, з урахуванням листа Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» №62-97р від 03.04.1997, передбачає такий математичний підхід округлення: якщо час прострочення у неповному місяці більше півмісяця, це дорівнює 1 (одному) місяцю, якщо менше - дорівнює 0, та індекс інфляції за такий неповний місяць не враховується у розрахунках інфляційних втрат.

Згідно розрахунку, який міститься в тексті позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі 1994,36грн за період з червень 2022 - червень 2023 на суму 12262,12грн.

Суд здійснив розрахунок виходячи з строків виконання зобов`язання, що визначені вище, та вважає, що правомірним є нарахування інфляційних втрат за період з червня 2022 по вересень 2022 на суму 7560,72грн (заборгованість за актом від 28.02.2022) в сумі 526,08 грн, з жовтня 2022 по червень 2023 на суму 12262,12грн (сукупна заборгованість за спірний період) в сумі 1 066,92 грн, що сукупно складає 1593,00грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в розмірі 1593,00грн,у задоволенні решти позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв?язку за своїм внутрішнім переконанням, суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу 12262,12грн, 3%річних в розмірі 383,54грн, інфляційних втрат в сумі 1593,00грн, інші позовні вимоги не підлягають задоволенню як заявлені безпідставно.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на задоволення позовних вимог частково, судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в сумі 2600,80грн, в решті залишається на позивачі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76 - 79, 86, 91, 123, 129, 236 - 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПОЛІС» про стягнення заборгованості в сумі 12262,12грн, 3% річних в сумі 438,41грн, інфляційних нарахувань в сумі 1994,36грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПОЛІС» (адреса місцезнаходження: 84122, Донецька обл., місто Слов?янськ, вул. Шевченка, буд. 22; ідентифікаційний код: 31054889) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМОДІТІЗ» (адреса місцезнаходження: 01015, м.Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3А; ідентифікаційний код: 42601505) суму основного боргу в розмірі 12262,12грн, 3%річних в розмірі 383,54грн, інфляційні втрати в розмірі 1593,00грн, судовий збір в розмірі 2600,80грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду підписано 20.05.2024.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова