ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 рокуСправа № 912/790/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу № 912/790/24

за позовом: Фізичної особи-підприємця Резніченка Костянтина Сергійовича, АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоенергетична компанія", вул. Центральна, 17, смт. Новгородка, Кіровоградська область, 28200

про стягнення 219 176,73 грн

Без виклику сторін (судове засідання не проводилось).

Фізична особа-підприємець Резніченка Костянтина Сергійовича (далі - ФОП Резніченка К.С., позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоенергетична компанія" (далі - ТОВ "Українська теплоенергетична компанія", відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 219 176,73 грн, з яких: 194 400,00 грн основного боргу, 19 828,83 грн пені, 1 968,00 грн 3% річних та 2 979,90 грн інфляційних, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару за договором поставки № 87/23 від 23.10.2023.

Ухвалою від 02.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/790/24. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Відповідач відзиву на позову не подав, будь-яких заяв, клопотань щодо розгляду справи не заявив.

Частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно сформованого судом запиту до підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" встановлено відсутність електронного кабінету ТОВ "Українська теплоенергетична компанія", з підстав чого суд направив відповідачу ухвалу про відкриття провадження у справі в паперовій формі.

Ухвала направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження ТОВ "Українська теплоенергетична компанія", за якою відповідач зареєстрований в Єдиному державному реєстрі та яка зазначена в позовній заяві.

Конверт з ухвалою від 02.04.2024 повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "Адресат відмовився".

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, у тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "Адресат відмовився" вважається днем вручення останньому відповідної ухвали суду.

Повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштового конверту свідчить, що ухвала не вручена з причин, які не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив необхідні дії для належного повідомлення про розгляд справи судом.

Окрім того, суд намагався повідомити відповідача про розгляд справи засобами телефонного зв`язку, однак за наявним номером телефону у справі зв`язатись з відповідачем не вдалось, що підтверджується телефонограмою.

Таким чином, судом вжито всіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Частиною 2 ст. 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Частиною 1 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

З підстав викладеного та в межах законодавчо визначених строків, а також враховуючи відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні обставини.

23.10.2023 між ФОП Резніченко К.С. (Постачальник) і ТОВ "Українська теплоенергетична компанія" (Покупець) укладено договір поставки №87/23 (далі - Договір, а.с. 8-9), згідно п. 1.1. якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець - прийняти та оплатити дрова для опалення твердих порід (далі - Товар).

Пунктом 1.2. Договору визначено, що обсяг Товару, що постачається, його вартість, строк поставки вказується у відповідній Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Загальна сума Договору становить суму всіх Специфікацій, що укладені Сторонами протягом строку дії цього Договору (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору, Товар поставляється окремими партіями згідно умов даного Договору. Під партією Товару слід розуміти ту кількість Товару, яка зазначена в окремих Специфікаціях.

Згідно п. 4.1 Договору, ціна за одиницю Товару визначається у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною даного Договору, рахунках-фактурах та накладних. Вартість доставки включена в ціну Товару.

Ціна Товару, погоджена Сторонами у Специфікаціях, що постачається згідно з цим договором зміні не підлягає (п. 4.2. Договору).

Розділом 5 Договору визначено порядок розрахунків між сторонами.

Так, розрахунки за Товар здійснюються шляхом перерахування Покупцем повної суми вартості Товару, в безготівковій формі на банківський рахунок Постачальника. Покупець здійснює оплату в повному обсязі за фактично поставлений товар. Підставою для оплати Товару є рахунок-фактура та видаткова накладна. Датою оплати Товару Сторони вважають дату надходження грошей на банківський рахунок Постачальника (п. 5.1. - 5.3 Договору).

Згідно з п. 6.2. Договору, Товар вважається прийнятим Покупцем в момент розвантаження на об`єкті Покупця. Датою поставки Товару вважається дата підписання видаткової накладної.

Відповідно до п. 6.3 Договору, право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця в момент підписання видаткової накладної.

Згідно з п. 7.1 Договору, він набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками Сторін і діє до ЗІ грудня 2023 року, але в будь якому разі до повного виконання обов`язків сторонами.

Дія цього Договору у будь-якому разі не вважається закінченою до моменту повного розрахунку Покупцем за поставлений Товар (п. 7.2 Договору).

На виконання умов Договору між сторонами підписано Специфікації, в яких передбачено найменування, кількість, ціну Товару та строки поставки та оплати, а саме:

- № 1 від 23.10.2023 - Товар на загальну суму 48 600,00 грн з ПДВ з його оплатою протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та видаткової накладної;

- № 2/23 від 15.11.2023 - Товар на загальну суму 48 600,00 грн з ПДВ з його оплатою протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та видаткової накладної;

-№ 3/23 від 18.11.2023 - Товар на загальну суму 48 600,00 грн з ПДВ з його оплатою протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та видаткової накладної;

- № 43/23 від 19.11.2023 - Товар на загальну суму 48 600,00 грн з ПДВ з його оплатою протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та видаткової накладної (а.с. 10-13).

23.10.2023, 15.11.2023, 18.11.2023 та 19.11.2023 між сторонами оформлено видаткові накладні № 1/23, № 2/23, 3/23 та № 4/23, відповідно до яких ФОП Резніченко К.С. поставлено, а ТОВ "Українська теплоенергетична компанія" отримано Товар за Договором на загальну суму 194 400,00 грн з ПДВ (а.с.14-17).

Як повідомляє позивач, щодо вказаної поставки відповідач не провів будь-якого розрахунку, з підстав чого також застосовано пеню та нарахування згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відсутність повного та своєчасного розрахунку стало підставою звернення з позовом у даній справі.

Норми права, застосовані судом, та мотивована оцінка доводів сторін і поданих доказів.

1. Щодо суми основного боргу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 67 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) про договір купівлі-продажу.

В силу приписів ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Покупець, згідно ч. 1 ст. 691, ч.ч. 1, 2 ст. 692, ч. 1 ст. 694 Цивільного Кодексу України, зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

З наведених норм слідує, що за загальним правилом обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем від позивача за Договором Товару на суму 194 400,00 грн, що оформлено видатковими накладними № 1/23 від 23.10.2023, № 2/23 від 15.11.2023, № 3/23 від 18.11.2023 та № 4/23 від 19.11.2023, з підписами і печатками сторін, зі строком розрахунку згідно Договору та Специфікацій - 10 банківських днів з моменту отримання видаткових накладних.

Окрім того. між сторонами підписано Акт звірки розрахунків, за змістом якого зафіксовано зазначені поставки і відсутність оплати станом на 30.11.2023 (а.с. 18).

Під час розгляду справи суді докази сплати вартості товару не подано.

За правилами ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З підстав викладеного, є підтвердженим зобов`язання відповідача сплатити позивачу вартість отриманого товару, яка склала 194 400,00 грн.

2. Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних.

Невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання є підставою для сплати штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені), що передбачено ст. 230 ГК України. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 Господарського кодексу України.

Згідно правил частин 4, 6 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За вимогами ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке сталося під час дії договору.

Статтею ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. ст. 509, 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Як встановлено, пунктом 8.6. Договору передбачено відповідальність Покупця за прострочення оплати або не повної оплати Товару в строки у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення виконання зобов`язань.

З наданого позивачем розрахунку (а.с. 19-22), нарахування пені, 3% річних та інфляційних проведено за кожною видатковою накладною окремо, виходячи із фактичної суми заборгованості, що існувала на відповідну дату та за фактичний період заборгованості.

Суд враховує, що згідно умов Специфікацій оплата Товару здійснюється протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та видаткової накладної.

Верховний Суд у постановах неодноразово висловлював позицію стосовно того, що з огляду на вимоги частини п`ятої статті 236, статей 86, 237 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. (постанови Верховного Суду від 28.01.2019 у справі № 922/3782/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 у справі № 922/1019/18, від 22.11.2023 у справі № 904/464/23).

Суд зазначає, що Правлінням НБУ прийнято постанову від 16.09.2021 № 93 "Про запровадження міжнародного стандарту ISO 20022 у платіжній інфраструктурі України", згідно з якою в рамках реалізації проєкту Національного банку України "Розвиток платіжної інфраструктури України" з 01.04.2023 запроваджується у платіжній інфраструктурі України міжнародний стандарт ISO 20022.

Тобто з 01.04.2023 НБУ запустив нову версію СЕП-4, завдяки якій послуги доступні 24 години на добу 7 днів на тиждень. Отже, виконання міжбанківських платіжних операцій відбувається цілодобово.

Банки України, Державна казначейська служба України, Національний депозитарій України з 01.04.2023 виконують міжбанківські платіжні операції через СЕП-4.0, у якій забезпечено можливість цілодобового режиму роботи 24/7 без зупинення роботи СЕП із виконання міжбанківських платіжних операцій. Тому поняття "банківський день" з 01.04.2023 є неактуальним.

Отже, використання поняття "банківський день", визначається як календарний день.

За загальним правилом обчислення строку, що визначено в ст. 253, 254, 255 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

З огляду на викладене, згідно Специфікації № 1 від 23.10.2023 останній день для оплати Покупцем отриманого Товару - 02.11.2023 року; згідно Специфікації № 2/23 від 15.11.2023 - 27.11.2023 року; згідно Специфікації №3/23 від 18.11.2023 - 28.11.2023 року; згідно Специфікації № 4/23 від 19.11.2023 - 29.11.2023 року.

Позивач відкриває період нарахування за видатковою накладною № 1/23 від 23.10.2023 - з 06.11.2023, за видатковою накладною № 2/23 від 15.11.2023 - з 29.11.2023, за видатковими накладним №3/23 від 18.11.2023 та № 4/23 від 19.11.2023 - з 04.12.2023.

Отже, позивач здійснив розрахунок в межах правильного періоду нарахування, а тому нараховані ним пеня і 3% річних по кінцевому строку розрахунку до 28.03.2024 в загальній сумі 19 828,83 грн пені та 1 968,00 грн 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо розрахунку інфляційних втрат, то станом на дату розрахунку 28.03.2024 показник інфляції за березень 2024 року був відсутній, а тому позивач фактично нараховує інфляційні по лютий 2024 року, а саме:

за видатковою накладною № 1/23 від 23.10.2023 - листопад 2023-лютий 2024, що становить 929,79 грн інфляційних;

за видатковими накладними № 2/23 від 15.11.2023, № 3/23 від 18.11.2023, № 4/23 від 19.11.2023 - грудень 2023-лютий 2024, що становить 2 050,11 грн,

а всього - 2 979,90 грн.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги ФОП Резніченка К.С. до ТОВ "Українська теплоенергетична компанія" про стягнення заборгованості в розмірі 194 400,00 грн основного боргу, 19 828,83 грн пені, 1 968,00 грн 3 % річних та 2 979,90 грн інфляційних підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Під час визначення розміру судового збору суд враховує, що за правилами ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що позовна заява у даній справі подана в електронній формі через електронний суд, суд застосовує коефіцієнт 0,8 та стягує з відповідача судовий збір в розмірі 2 629,78 грн.

Згідно позовних матеріалів позивач також повідомляє про понесення витрат на професійну (правничу) допомогу в попередньо визначеному розмірі 11 900,00 грн та подає заяву від 28.03.2024 про подання доказів на понесення таких витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки у процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру здійснених судових витрат до закінчення судових дебатів не може поширюватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Отже, у випадку розгляду справи у порядку спрощеного провадження, коли проведення судових дебатів процесуальним законом взагалі не передбачено, сторони мають дотримуватись встановленого п. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України 5-денного строку для здійснення заяви про розподіл судових витрат та доказів здійснення таких витрат.

Відповідний висновок відповідає позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 30.09.2021 у справі № 918/853/20.

З підстав викладеного, суд не вирішує питання судових витрат позивача на професійну правничу допомогу під час ухвалення рішення суду та зазначає про п`ятиденний строк для подання доказів таких витрат.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 126, 129, 233, 236-241, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоенергетична компанія" (вул. Центральна, 17, смт. Новгородка, Кіровоградська область, 28200, ідентифікаційний код 44335719) на користь Фізичної особи-підприємця Резніченка Костянтина Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 194 400,00 грн основного боргу, 19 828,83 грн пені, 1 968,00 грн 3 % річних та 2 979,90 грн інфляційних, а також 2 630,12 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Фізичній особі-підприємцю Резніченко Костянтину Сергійовичу до електронного кабінету з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська теплоенергетична компанія" за адресою: вул. Центральна, 17, смт. Новгородка, Кіровоградська область, 28200.

Повне рішення складено 21.05.2024.

Суддя В.В.Тимошевська