СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

16 травня 2024 року м. Харків Справа № 913/405/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Пуль О.А.,

за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх.№755 Л) на рішення Господарського суду Луганської області від 22.02.2024 у справі №913/405/23

за позовом: заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

1. Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Лисичанськ, Луганська область,

2. Північно-Східного офісу Державної аудиторської служби України, м. Харків,

до відповідачів:

1. ОСОБА_1 , м. Сєвєродонецьк, Сєвєродонецький район, Луганська область,

2. Управління освіти Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Лисичанськ, Луганська область,

про визнання недійсними договорів про закупівлю за державні кошти, застосування наслідків відповідної недійсності та стягнення 1122675грн 91 коп

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 22.02.2024 у справі №913/405/23 (суддя Злепко Н.І.) в задоволенні позовних вимог заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України, до ОСОБА_1 , Управління освіти Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про визнання недійсним договору про закупівлю товару за бюджетні кошти №35 від 15.02.2019 та визнання недійсним договору №36 від 15.02.2019 та стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління освіти Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області 1122675 грн 91 коп, а з Управління освіти Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області одержані за рішенням суду 1122675 грн 91 коп. в дохід держави, відмовлено.

Місцевий господарський суд мотивував рішення тим, що підставою визнання договорів №23 та №36 від 15.02.2019 недійсними є укладення їх за підсумками тендеру, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями його учасників, з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства. Суд також констатував, що дії ФОП Зборовського В.В. спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору із замовником не на конкурентних засадах, що не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечать інтересам держави та суспільства, оскільки порушують правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяють, а навпаки обмежують розвиток конкуренції у державі. Завідомо суперечлива мета дій ФОП Зборовського В.В. полягала в тому, щоб уникнути встановлених Законом України «Про публічні закупівлі» обмежень, протиправно усунути конкуренцію під час проведення публічної закупівлі, нівелювати ефективність її результатів, у незаконний спосіб одержати право на укладення спірного договору не на конкурентних засадах. Суд першої інстанції виснував, що прокурором доведено наявність підстав для визнання договорів №35 та №35 від 15.02.2019 недійсними, водночас, з урахуванням аналізу частини 3 ст.228 Цивільного кодексу України зазначив, що положення вказаної статті за своїм змістом є аналогічними положенням частини 1 ст. 208 Господарського кодексу України, а тому підлягають однаковому застосуванню до спірних правовідносин. За своїм змістом наслідки, передбачені ст.208 Господарського кодексу України, є адміністративно-господарськими санкціями, які повинні застосовуватись у межах строків, визначених ст.250 Господарського кодексу України. Отже, застосування до відповідачів адміністративно-господарських санкцій після шести місяців з дня виявлення порушення чи закінчення одного року з дня вчинення правочину є неправомірним. Суд першої інстанції зауважив, що виходячи з встановленої обставини щодо виконання сторонами спірних правочинів №35 від 15.02.2019 та №36 від 15.02.2019 24.12.2019 (дата останньої оплати за платіжним документом), початком перебігу зазначених у ст.250 Господарського кодексу України строків є 25.12.2019, а тому на момент звернення прокурора в інтересах держави в особі позивачів з цим позовом до суду 10.11.2023, встановлений вказаною статтею строк застосування адміністративно-господарських санкцій сплинув, що виключає можливість задоволення позовних вимог прокурора в цій частині. Місцевий господарський суд наголосив, що прокурор, звертаючись 10.11.2023 із вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, пропустив процесуальний строк звернення до суду. З огляду на сплив строку для застосування адміністративно-господарських санкцій, визнання договорів №35 та №36 від 15.02.2019 недійсними та задоволення відповідної вимоги прокурора не призведе до відновлення прав держави, в інтересах якої прокурором подано позов. Господарський суд дійшов висновку, що обраний прокурором спосіб захисту порушеного права про визнання оспорюваного договору недійсним без застосування наслідків його недійсності не є ефективним, відтак відмовив у позові повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2024 для розгляду справи сформовано такий склад колегії суддів: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.

Розпорядженням керівника апарату суду від 15.04.2024 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Здоровко Л.М. призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №913/405/23. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2023 для розгляду справи визначено колегію у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В., суддя Фоміна В.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Луганської області від 22.02.2024 у справі №913/405/23, призначено справу до розгляду на 16.05.2024.

23.02.2024 від представника ОСОБА_1 адвоката Молинь Р.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2024 у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_2 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя Здоровко Л.М.

15.05.2024 від Луганської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив представника ОСОБА_3

15.05.2024 від Лисичанської окружної прокуратури Луганської області надійшли пояснення по справі.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Зборовського В.В. проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечував та звернувся з клопотанням про зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №918/1043/21.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.06.2023 у справі №918/1043/21 вказану справу разом із касаційною скаргою ПП «Фірма «ДАН» на рішення Господарського суду Рівненської області від 26.04.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.08.2022 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Обґрунтовуючи підстави для передачі вказаної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд вказав про наявність виключної правової проблеми у застосуванні частини 3 ст.228 Цивільного кодексу України з урахуванням статей 203, 216 цього Кодексу та статті 208 Господарського кодексу України, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики. На думку колегії суддів КГС ВС, у цій справі існує виключна правова проблема, пов`язана із застосуванням статті 216 і частини 3 ст.228 Цивільного кодексу України, які містять різні наслідки недійсності договору. Колегія суддів КГС ВС здійснила аналіз статей 216, 228 Цивільного кодексу України та дійшла висновку про те, що ст.203 цього Кодексу встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, що зміст правочину не може суперечити інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Водночас приписами ст.228 Цивільного кодексу України визначено цивільно-правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, а не підстави недійсності оспорюваного договору. З буквального тлумачення частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України убачається, що такий критерій як «умисел» в однієї зі сторін чи в обох на вчинення правочину, який суперечить інтересам держави і суспільства (встановивши наявність умислу лише у відповідача суди у цій справі визнали оспорюваний договір недійсним) має значення не для підстав визнання договору недійсним, а є критерієм, який застосовується для визначення наслідків недійсності зазначеного правочину. Крім того, КГС ВС зазначив, що існує необхідність у викладенні однозначного висновку Великою Палатою Верховного Суду щодо того, хто може звертатись з позовом про визнання правочину недійсним, якщо підставою його недійсності зазначається - порушення інтересів держави і суспільства - органи державної влади, місцевого самоврядування, інші суб`єкти владних повноважень, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, а у разі відсутності такого органу - прокурор чи таке право мають і інші суб`єкти цивільних правовідносин, якщо, зокрема, обґрунтують наявність порушених прав/інтересів шляхом вчинення правочину, який порушує інтереси держави і суспільства. Також КГС ВС вказав на необхідність відступити від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.07.2022 у справі №923/196/20, щодо застосування односторонньої реституції замість двосторонньої (частина третя статті 216 Цивільного кодексу України).

Обґрунтовуючи необхідність відступлення від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, щодо можливості застосування односторонньої реституції замість двосторонньої у випадку визнання договору недійсним або, якщо він є нікчемним, колегія суддів КГС ВС виходила з того, що у постанові Велика Палата Верховного Суду, дійшовши висновку про нікчемність відповідного договору, замість двосторонньої реституції, тобто приведення обох сторін у попередній стан, задовольнила вимогу про повернення спірних земельних ділянок до комунальної власності, обґрунтувавши своє рішення тим, що вимогу про повернення коштів, сплачених за спірним договором купівлі-продажу позивачеві, відповідач не заявив. На думку колегії суддів КГС ВС, як у справі №923/196/20, так і у цій справі, спірним є питання про застосування наслідків недійсності / нікчемності договору.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02.08.2023 прийнято до розгляду справу №918/1043/21. Наступне судове засідання у цій справі призначено на 19.06.2024.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду

Згідно з приписами п. 11 ч. 1 ст.229 ГПК України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на те, що судове рішення Великої Палати Верховного Суду у справі №918/1043/21 матиме суттєве значення для вирішення справи, що переглядається (зокрема, щодо застосування статей 203, 215, 216, 228 ЦК України), а також для єдності судової практики, враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 913/405/23 відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України до прийняття відповідного рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 918/1043/21.

Аналогічних висновків щодо підстав для зупинення провадження у справі у подібних правовідносинах дійшов і Касаційний господарський суд Верховного Суду у справах №910/7318/23, 921/386/23, 913/279/23, 913/410/23.

Керуючись ст.234, 228-229 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Зупинити апеляційне провадження у справі №913/405/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №918/1043/21.

Сторонам невідкладно повідомити Східний апеляційний господарський суд про результати перегляду в касаційному порядку справи №918/1043/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Порядок і строки її оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.А. Пуль