ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" травня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/212/24

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Сарненської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області

до відповідача Фізичної особи - підприємця Боровця Анатолія Михайловича

про заміну товару неналежної якості

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

в засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Рибак Ю.В.

від прокуратури: Мельничук Л.О.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Сарненської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області до відповідача Фізичної особи - підприємця Боровця Анатолія Михайловича про заміну товару неналежної якості, що був поставлений відповідно до Договору про закупівлю товару № 14 від 14.09.2022, укладеного між Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області та Фізичною особою - підприємцем Боровцем Анатолієм Михайловичем, за відсутності документів, які підтверджують якість товару, на аналогійний товар, якість якого відповідає діючим нормам, технічним регламентам та стандартам якості обладнання, що підтверджується документами, передбаченими чинним законодавством.

01.03.2024, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від Сарненської окружної прокуратури надійшла заява, до якої долучено належним чином завірені копії, що долучені до позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.03.2024.

26.03.2024 до суду від Керівника Сарненської окружної прокуратури надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.03.2024 вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.04.2024.

16.04.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи Сертифікату відповідності на котли твердопаливні "ACRIS" від 36 кВт до 400 кВт.

Ухвалою суду від 16.04.2023 закрито підготовче провадження у справі 918/212/24 та призначено справу до розгляду по суті на 09.05.2024.

У судовому засіданні 09.05.2024 прокурор підтримала вимоги, викладені у позовній заяві та просила їх задоволити у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними так необґрунтованими, оскільки жодних претензій за час експлуатації товару від позивача не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

За результатами проведення закупівлі без використання електронної системи UА-2022-09-22-003674-а 14.09.2022 між Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області (надалі - покупець/позивач) та Фізичною особою - підприємцем Боровцем Анатолієм Михайловичем (надалі - постачальник/відповідач) укладено Договір на закупівлю товару № 14 (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується поставити покупцю товар за кодом ДК - 021:2015: "44620000-2 Радіатори і котли для систем центрального опалення, та їх деталі", а покупець прийняти і оплатити такий товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Найменування Товару: Котли твердопаливні "ACRIS" для підготовки об`єктів до опалювального сезону (п. 1.2. Договору).

Пунктом 1.3. Договору встановлено, що найменування, асортимент, кількість та ціна товару, що поставляється згідно з цим Договором, визначені у Специфікації (Додаток №1 до цього договору) (далі Специфікація), яка є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1. Договору постачальник гарантує належну, згідно з вимогами виробника, якість товару, його відповідність діючим стандартам з якості та умовам цього Договору протягом гарантійного строку. Якість товару, що поставляється, повинна засвідчуватись документом підтверджуючим якість товару, яким може бути сертифікат відповідності/якості або паспорт виробника. Якщо товар не підлягає сертифікації, за вимогою покупця, надається довідка за підписом продавця, про те, що продукція не підлягає обов`язковій сертифікації в Україні.

Ціна цього договору становить 272 515,00 грн без ПДВ. Ціна за одиницю Товару зазначена у специфікації. Ціна цього Договору включає: ціну товару; всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, витрати, пов`язані з передпродажною підготовкою та реалізацією товару покупцю; всі витрати постачальника, враховуючи вартість транспортних послуг на доставку товару до місця поставки, визначеного цим Договором (п. 3.1., 3.2. Договору).

Пунктом 10.1. Договору встановлено, що він набирає чинності з моменту підписання та діє до 21.11.2022 (відповідно до Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 18.03.2022 № 2119-ІХ, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 15.08.2022 № 2500-ІХ), але не довше ніж до 31.12.2022.

Даний договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток.

На виконання умов Договору відповідачем поставлено позивачу котли твердопаливні марки "АCRIS", а саме: потужністю 80 кВт - вартістю 95 516, 00 грн; потужністю 105 кВт - вартістю 120 885,00 грн; потужністю 36 кВт - вартістю 56 114,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №14 від 14.09.2022.

У подальшому позивачем зазначений товар оплачено у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 2 від 20.09.2022 на суму 151 630,00 грн. та платіжним дорученням № 1 від 20.09.2022 на суму 120 885,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначає, що під час вивчення відомостей щодо умов проведення закупівлі котлів твердопаливних Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, а також документів, поданих Фізичною особою-підприємцем Боровцем Анатолієм Михайловичем, законності укладеного у подальшому договору, Сарненською окружною прокуратурою 07.03.2023 зареєстровано кримінальне провадження № 0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України, за фактом неналежного виконання службовими особами Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області посадових обов`язків при здійсненні закупівель котлів.

Сарненською окружною прокуратурою встановлено, що при укладенні договору постачальник надав покупцю сертифікат відповідності № UA.PN.060.0967-19 та сертифікат перевірки типу № UA.T.060.0560-19, виданий органом з оцінки відповідності "Міжнародні стандарти і системи" Фізичній особі - підприємцю Боровцю Михайлу Андрійовичу.

В рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000018 від 07.03.2023, прокурором скеровано запит № 53-1232ВИХ-23 від 15.05.2023 до ТОВ "НПП Міжнародні стандарти і системи" щодо надання інформації про поновлення та видачу постачальнику - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сертифікатів відповідності та сертифікату перевірки типу на котли ACRIS.

Згідно з інформацією, наданою ТОВ "НПП Міжнародні стандарти і системи" №066/0147 від 19.05.2023, сертифікат відповідності та сертифікат типу на котли ACRIS був виданий ОСОБА_2 з терміном дії до 24.09.2020 та в подальшому не поновлювався. Також з`ясовано, що орган сертифікації не видавав ОСОБА_1 сертифікатів типу або сертифікатів відповідності на котли.

Відповідно до інформації, наданої Міністерством економіки України від 31.07.2023 № 3323-04/39155-05, оцінка відповідності вимогам технічних регламентів здійснюється у випадках і шляхом застосування процедур оцінки відповідності (у тому числі сертифікації), які визначені в таких технічних регламентах. Процедури оцінки відповідності вимогам технічних регламентів застосовуються виробниками.

Відповідно до інформації, наданої Державною службою з питань праці від 05.09.2023 № ЗХ/3.1/9937-23, обладнання, яке працює з максимально робочим тиском понад 0,5 бара, має відповідати Технічному регламенту обладнання, що працює під тиском № 27 від 16.01.2019 (далі - Технічний регламент № 27).

Технічний регламент № 27 визначає вимоги щодо проектування, виготовлення та проведення оцінки відповідності обладнання, що працює під тиском, та агрегатів з максимальним допустимим тиском (РБ) понад 0,5 бара.

Відповідно до п.п. 18 п. 3 Технічного регламенту № 27, оцінка відповідності - процес доведення того, що суттєві вимоги щодо безпечності, які стосуються обладнання, що працює під тиском, або агрегатів, були виконані.

Згідно з п. 12 Технічного регламенту № 27, у разі введення в обіг обладнання, що працює під тиском, або агрегатів, зазначених у цьому регламенті, виробники повинні гарантувати, що таке обладнання розроблено і виготовлено відповідно до суттєвих вимог щодо безпечності, викладених у додатку 1.

Пунктом 13 Технічного регламенту № 27 передбачено, що для обладнання виробники складають технічну документацію, зазначену в додатку 3, та проводять або забезпечують проведення належної процедури оцінки відповідності, зазначеної у пунктах 42-49 цього Технічного регламенту.

Якщо відповідність обладнання підтверджена, виробники складають декларацію про відповідність і наносять знак відповідності технічним регламентам.

Таким чином, на ОСОБА_1 , як на виробника і постачальника товару - котлів твердопаливних, що були предметом договору, відповідно до Технічного регламенту №27, покладено обов`язок по виготовленню документації та застосування процедур оцінки відповідності, що підтверджують якість товару, який підлягає продажу та безпечному використанню.

Судом встановлено, що з метою підтвердження відповідності якості твердопаливних котлів необхідними стандартам ФОП Боровцем Анатолієм Михайловичем надано паспорти на поставлені котли, у яких у розділі "Паспортні дані котла" зазначено, що робочий тиск котлів становить 1-3 бар. У розділі "Підтвердження забезпечення котла захистом", наявний підпис ОСОБА_1 . Водночас, будь-яких відомостей щодо того, яким органом з оцінки відповідності та із застосуванням якої процедури здійснювалось підтвердження відповідності обладнання вимогам безпечності відсутні.

У зв`язку з порушенням відповідачем п. 2.1. Договору щодо підтвердження якості поставленого товару та не надання документів щодо оцінки відповідності котлів твердопаливним вимогам Технічного регламенту № 27, Сарненська окружна прокуратура звернулась з позовом до Господарського суду Рівненської області.

Щодо повноважень прокурора для представництва інтересів держави в особі Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру". Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша).

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ст. 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Звертаючись до відповідного суду господарської юрисдикції із заявою про захист державних та суспільних інтересів, прокуратура реалізує конституційну функцію представництва, яка розглядається як один з дієвих засобів утвердження верховенства права, зміцнення законності та господарського правопорядку. Прокурор-особливий суб`єкт господарського процесу і його участь у господарському судочинстві зумовлена необхідністю виконання функції представництва інтересів держави у виключних випадках і порядку, передбачених законом (ст. 131-1 Конституції, п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру"). Тобто функція представництва інтересів у господарському суді є для органів прокуратури конституційною.

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти до висновку, що "інтереси держави" (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).

Разом з тим, поняття інтереси держави, відповідно до Рішення Конституційного суду України №3-рп/99 від 08.04.1999, є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

При цьому, в основі інтересів держави, згідно даного рішення, завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.

В п. 3 зазначеного рішення суд в загальному, не пов`язуючи вказане поняття з конкретними нормами, які підлягали тлумаченню, вказує, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п. 54 рішення).

Предметом даного судового спору є встановлення якості поставленого товару, заміна товару неналежної якості, що був придбаний за кошти місцевого бюджету.

Суд враховує, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший-третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Останній не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може та бажає захищати інтереси держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (пункт 45)).

Також, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц (пункт 69)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 (пункт 33) вказувала, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (mutatis mutandis - рішення Європейського суду з прав людини від 15.01.2009 у справі "Менчинська проти росії" (Menchinskaya v. russia), заява № 42454/02, § 35).

Механізм дій, що передув зверненню прокурора з даним позовом до суду повністю узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Зокрема, у вказаній постанові судом зазначено про те, що звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (п. 79).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо (п. 80).

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 81).

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами прокурора, що підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області згідно зі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 131-1 Конституції України є забезпечення раціонального та ефективного використання коштів бюджету, забезпечення поставки товарів належної якості та заміни товару неналежної якості та потребує прокурорського реагування.

При цьому, перед зверненням з позовом до суду органи прокуратури пересвідчилися в наявності факту порушень інтересів держави, переконалися в тому, що уповноваженому органу про наявність порушень відомо досить тривалий час та з`ясували, що належні заходи реагування уповноваженим органом самостійно не вживалися.

Зважаючи на викладене, суд, з урахуванням позиції, викладеної, зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, установив, що прокурором дотримано вимоги ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", а тому наявні підстави для представництва інтересів держави прокуратурою в суді.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених учасниками справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України (надалі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З моменту укладення договору між сторонами виникли правовідносини з поставки товару.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Укладений між сторонами Договір є договором поставки.

Згідно з положеннями ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1 та 4 ст. 268 Господарського Кодексу України (надалі - ГК України), якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам (у разі наявності), іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

Відповідно до положень ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Як зазначено в ст. 675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

За ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Отже, за загальним правилом відповідальність продавця за недоліки товару може наступати в випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлене причинами, що виникли до передачі товару. Відповідно, коли недоліки товару виявлені після переходу до покупця ризику випадкової загибелі та випадкового знищення товару, саме на покупця в такому випадку покладається обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором вимагати заміни товару.

Так, згідно з обставинами справи, ФОП Боровець Анатолій Михайлович є постачальником товару (котлів твердопаливних) відповідно до умов договору.

Однак, постачальником не дотримано умов п. 2.1. Договору, оскільки останнім не підтверджено якість поставленого товару та не надано документів щодо оцінки відповідності котлів твердопаливних вимогам Технічного регламенту № 27, що в свою чергу, суперечить умовам договору, Закону України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності", ст.ст. 526, ч. 1,4 ст. 673, ст. 674, ч. 1 ст. 675 ЦК, ч. 1, 4 ст. 268 ГК України.

Так, Закон України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" визначає правові та організаційні засади розроблення, прийняття та застосування технічних регламентів і передбачених ними процедур оцінки відповідності, а також здійснення добровільної оцінки відповідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" продукція, що вводиться в обіг, надається на ринку або вводиться в експлуатацію, а згідно з деякими технічними регламентами - також продукція, що виготовляється та/або вводиться в експлуатацію виробником для використання у власних цілях, повинна відповідати вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, крім випадків, визначених у статті 12 цього Закону та у відповідних технічних регламентах.

Статтею 25 вказаного Закону визначено, що оцінка відповідності вимогам технічних регламентів здійснюється у випадках і шляхом застосування процедур оцінки відповідності (у тому числі сертифікації), які визначені в таких технічних регламентах.

Процедури оцінки відповідності вимогам технічних регламентів застосовуються виробниками, а у випадках, в яких згідно з відповідними технічними регламентами обов`язки виробників покладаються на імпортерів, розповсюджувачів або інших осіб, - імпортерами, розповсюджувачами чи іншими особами. Виробники та інші особи застосовують процедури оцінки відповідності вимогам технічних регламентів самостійно, а у випадках, визначених у технічних регламентах чи передбачених ними процедурах оцінки відповідності - із залученням відповідних органів з оцінки відповідності.

Відповідно до п. 44 Технічного регламенту № 27, обладнання, що працює під тиском, повинне пройти одну з процедур оцінки відповідності за вибором виробника, який, зокрема, може обрати застосування однієї з процедур викладених для категорії, за якою його класифіковано.

У разі визнання доцільності врахування ризиків, які становить обладнання, що працює під тиском, або агрегати, виробники з метою захисту здоров`я та безпеки споживачів(користувачів) повинні проводити випробування зразків обладнання, що працює під тиском, або агрегатів, наданих на ринку.

Пунктом 14 Модулю В (експертиза типу - типу виробництва) Додатку 3 "Процедури оцінки відповідності" до Технічного регламенту № 27 встановлено, що експертиза типу - типу виробництва є частиною процедури оцінки відповідності, під час проведення якої призначений орган досліджує технічний проект обладнання, що працює під тиском, і перевіряє та засвідчує, що такий технічний проект відповідає вимогам Технічного регламенту.

Разом з тим, згідно п. 15 вказаного Модулю В, експертиза типу - типу виробництва складається з оцінки відповідності технічного проекту обладнання, що працює під тиском, шляхом перевірки технічної документації та підтвердних доказів, зазначених у пункті 16 цього додатка, та перевірки зразка, що є репрезентативним для виробництва обладнання, що працює під тиском.

Пунктом 16 Модулю В Технічному регламенту № 27 передбачено, що виробник подає призначеному органу за своїм вибором заявку на проведення типу та репрезентативні зразки для передбаченого виробу.

Відповідно до п. 19 Модулю В Технічного регламенту № 27, у разі коли типовий зразок відповідає вимогам Технічного регламенту, призначений орган видає виробнику сертифікат експертизи типу.

У разі коли тип не відповідає застосованим вимогам Технічного регламенту № 27, призначений орган відмовляє у видачі сертифіката експертизи типу та інформує про це заявника з обґрунтуванням своєї відмови.

Враховуючи вищевказане, виробник перед введенням в обіг котлів твердопаливних повинен звернутись до відповідного органу з оцінки відповідності якості, надати на проведення перевірки репрезентативний зразок товару та, в подальшому, після проведення процедури оцінки, отримати сертифікати, що підтверджують якість товару.

Водночас, відповідно до обставин справи, встановлено, що Фізична особа-підприємець Боровець Анатолій Михайлович, що є постачальником котлів твердопаливних відповідно до умов Договору № 14, всупереч вимогам Технічного регламенту № 27, не надав сертифікату відповідності та сертифікату перевірки типу котлів твердопаливних, які б засвідчували якість товару та можливість його безпечної реалізації.

Всупереч умовам Договору та вимогам Технічного регламенту № 27, Фізична особа-підприємець Боровець Анатолій Михайлович надав Немовицькій сільській раді UA.PN.060.0967-19 та сертифікат перевірки типу № UA.T.060.0560-19, виданих ООВ "Міжнародні стандарти і системи" Фізичній особі-підприємцю Боровцю Михайлу Андрійовичу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, відповідачем не надано до суду належних і допустимих доказів, які надають можливість встановити відповідність поставленого товару діючим нормам, технічним регламентам та стандартам якості.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Відтак, з огляду на викладене вище та враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що в даному випадку, має місце істотне порушення вимог щодо якості товару, позовні вимоги відповідачем не спростовано, отже позовні вимоги про зобов`язання замінити товар неналежної якості є обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням положень ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Зобов`язати Фізичну особу - підприємця Боровця Анатолія Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) замінити товар неналежної якості, що був поставлений відповідно до Договору про закупівлю товару № 14 від 14.09.2022, укладеного між Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області та Фізичною особою - підприємцем Боровцем Анатолієм Михайловичем, за відсутності документів, які підтверджують якість товару, а саме: котел твердопаливний "ACRIS" 36 Eco, котел твердопаливний "ACRIS" 80 Pro, котел твердопаливний "ACRIS" 105 Pro, на аналогійний товар, якість якого відповідає діючим нормам, технічним регламентам та стандартам якості обладнання, що підтверджується документами, передбаченими чинним законодавством.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Боровця Анатолія Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Рівненської окружної прокуратури (р/р UA 0015371, МФО 820172, , банк одержувач Державна казначейська служба України. м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) судовий збір в розмірі 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.) грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 20.05.2024.

Суддя А.М.Горплюк