ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2024 р. Справа№ 911/2066/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства "Північна Пуща"

на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2023

у справі № 911/2066/22 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КФ "Велес"

до Державного спеціалізованого підприємства "Північна Пуща"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КФ "Велес" (далі - позивач; ТОВ "КФ "Велес") звернулось до суду з позовом про стягнення з Державного спеціалізованого підприємства "Північна Пуща" (надалі - відповідач; ДСП "Північна Пуща"; апелянт) заборгованості за договором № 80/06-В від 09.06.2021 в сумі 2 917 592 грн. 30 коп., з якої: 2 400 874 грн. 88 коп. основний борг, 468 963 грн. 05 коп. інфляційні втрати та 47 754 грн. 37 коп. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором № 80/06-В від 09.06.2021.

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.08.2023 у справі № 911/2066/22 позовні вимоги задоволено повністю; стягнуто з Державного спеціалізованого підприємства "Північна Пуща" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КФ "Велес" 2 400 874 грн. 88 коп. основного боргу, 468 963 грн. 05 коп. інфляційних втрат, 47 754 грн. 37 коп. 3% річних та 43 763 грн. 88 коп. судового збору.

За висновками місцевого господарського суду, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором № 80/06-В від 09.06.2021 з оплати наданих позивачем послуг, що є підставою для стягнення з ДСП "Північна Пуща" основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне спеціалізоване підприємство "Північна Пуща" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського Київської області від 16.08.2023 у справі № 911/2066/22 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "КФ "Велес" відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи, які мають суттєве значення для правильного, законного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що роботи, викладені в актах здачі-приймання робіт (надання послуг) № 7 від 31.12.2021, не проводились.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2023 апеляційна скарга відповідача у справі № 911/2066/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого підприємства "Північна Пуща" на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2023 у справі № 911/2066/22; розгляд апеляційної скарги Державного спеціалізованого підприємства "Північна Пуща" на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2023 у справі № 911/2066/22 призначено на 18.12.2023.

08.12.2023 на адресу апеляційного господарського суду від ТОВ "КФ "Велес" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. За твердженнями позивача, на виконання умов договору № 80/06-В від 09.06.2021 ТОВ "КФ "Велес" в період з 01.12.2021 по 31.12.2021 виконано роботи із заготівлі деревини, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг): № 7 від 31.12.2021 на суму 2 111 390 грн. 44 коп., за який відповідач здійснив оплату на суму 500 000 грн., залишок складає 1 611 390 грн. 44 коп. та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8 від 31.12.2021 на суму 789 484 грн. 44 коп., за який оплати здійснено не було. Зазначені акти здачі-приймання робіт скріплені електронними підписами обох сторін, а також дане підтверджуються актом звірки, який скріплений підписами сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 розгляд апеляційної скарги Державного спеціалізованого підприємства "Північна Пуща" на рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2023 у справі № 911/2066/22 відкладено на 31.01.2024.

В судових засіданнях 31.01.2024 та 18.03.2024 судом оголошувалась перерва, розгляд справи призначено на 29.04.2024.

Під час перебування справи на апеляційному розгляді, відповідачем заявлялись клопотання, зокрема, 18.12.2023 до апеляційного господарського суду апелянт подав клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи. В обґрунтування клопотання ДСП "Північна Пуща" зазначається, що спір між сторонами існує щодо реальності здійснення господарської операції ТОВ "КФ "Велес" за договором на користь ДСП "Північна Пуща". На думку заявника, без призначення судової експертизи обставин справи не можуть бути достатньо з`ясовані та досліджені, оскільки потребують додаткових знань у цій галузі.

31.01.2024 відповідач подав письмові пояснення, в яких просить долучити до матеріалів справи копію витягу висновку експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) від 08.12.2023 № 20996/20997/23-71. Обґрунтовуючи необхідність долучення до матеріалів справи зазначеного висновку експертів заявник вказує, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000182 від 27.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, в діях колишнього керівництва ДСП «Північна Пуща», передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України. 13.12.2023, під час ознайомлення з кримінальним провадженням № 0000182 встановлено, що на підставі постанови слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління ДБР проведено експертизу, за результатами якої Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз (КНДІСЕ) складено висновок експертів від 08.12.2023. У висновку вказано про безпідставність перерахування грошових коштів ДСП «Північна Пуща» на рахунок ТОВ «КФ «ВЕЛЕС» у сумі 539 965,99 грн., оскільки останнім роботи не виконувались, а послуги за договором № 80/06-В від 09.06.2021 не надавались.

14.03.2024 апелянтом подано клопотання про надання уточнення до клопотання про призначення експертизи, в якому останній просить призначити судово-економічну експертизу та судово-почеркознавчу експертизу. Мотивуючи подане клопотання в частині призначення судово-почеркознавчої експертизи ДСП "Північна Пуща" вказує, що в матеріалах справи наявні 2 екземпляри актів № 7 та № 8 від 31.12.2021, а саме: за підписом ЕЦП та з підписом сторін, однак при огляді «ніби» підписаних актів вбачається відмінність підписів в графі підпису від імені Кізюна Р.М. в договорі № 80/06-В від 09.06.2021 та вказаних актах. На таку відмінність суд першої інстанції уваги не звернув.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін щодо заявлених клопотань, дослідивши матеріали справи та розглянувши доводи клопотань на предмет їх обґрунтованості, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для призначення у цій справі судово-економічної експертизи та судово-почеркознавчої експертизи, а також для долучення додаткових документів, виходячи із наступного.

За ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

При цьому згідно ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

Згідно ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Як визначено у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні суду.

Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ні право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Отже, судова експертиза призначається за наявності визначених ст. 99 ГПК України сукупності умов лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях, та питання її призначення повинне вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Обґрунтовуючи заявлені клопотання про призначення судової експертизи відповідач вказує про не проведення позивачем робіт за договором № 80/06-В від 09.06.2021 у зазначених у актах № 7 і № 8 від 31.12.2021 обсягах, а підписи на відповідних актах від імені Кізюна Р.М. та в договорі відрізняються.

Надаючи оцінку вказаним клопотанням про призначення судової експертизи, колегія суддів враховує наявні в матеріалах справи докази, а саме підписані сторонами ЕЦП акти № 7 і № 8 від 31.12.2021, складення яких передбачено умовами договору № 80/06-В від 09.06.2021.

Крім того, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, від 30.09.2021 у справі 927/110/18, від 23.12.2021 у справі № 5015/45/11 (914/1919/20).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий судовий розгляд передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Європейський суд з прав людини розглядає реалізацію принципу змагальності крізь призму забезпечення рівності прав учасників судового розгляду, тобто за цієї позиції обвинувачення і захист діють на одному рівні, під контролем відносно пасивного суду.

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 922/2017/17 від 30.05.2018).

У відповідності до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що за змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і суперечить вимогам статті 6 Конвенції стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

У постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі № 922/2716/17 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що суду слід виходити з того, що при призначенні судової експертизи, як процесуальної дії суду, яка у будь-якому випадку збільшує строк розгляду справи, що, відповідно, може мати наслідком порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників справи, а тому у кожному разі має бути обґрунтованою. При цьому призначення судової експертизи з порушенням зазначених вимог має наслідком безпідставне збільшення строку розгляду справи, тобто вихід за межі розумного строку розгляду справи, що суперечитиме статті 6 Конвенції (п. 18).

Колегія суддів, серед іншого, зауважує, що за змістом пункту 2 частини 1 статті 99 ГПК України призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду.

Підсумовуючи вищенаведене в сукупності, судова колегія Північного апеляційного господарського суду не знайшла правових підстав для задоволення заявлених відповідачем клопотань про призначення судово-економічної експертизи та судово-почеркознавчої експертизи документів.

Крім цього, при вирішенні зазначених клопотань про експертизу, апеляційний господарський суд враховує й те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач, з огляду на встановлені ним факти не виконання умов договору № 80/06-В від 09.06.2021, не заявляв клопотань про призначення судово-економічної експертизи та судово-почеркознавчої експертизи документів.

Щодо клопотання відповідача про долучення висновку експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) від 08.12.2023 № 20996/20997/23-71, колегія суддів зазначає, що ст. 80 ГПК України чітко врегульовано порядок і строки подання доказів учасниками справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. ч. 4 та 5 ст. 80 ГПК України).

У розумінні наведених положень докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована.

У свою чергу, ст. 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз положень ст. ст. 80 та 269 ГПК України свідчить, що докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Отже, така обставина як відсутність існування доказів на момент звернення до суду з відповідним позовом взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України незалежно від причин неподання таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення наведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17).

Частиною 8 ст. 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Водночас, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 756/1529/15-ц).

Висновок експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) від 08.12.2023 № 20996/20997/23-71 як доказ, виник вже після ухвалення оскаржуваного рішення судом 1-ої інстанції. Відтак, суд апеляційної інстанції не вправі надавати оцінку вказаному доказу під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Окремо колегія суддів вказує, що за ч. 1 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі (п. 2 ч. 2 ст. 320 ГПК України).

Подаючи відповідне клопотання відповідач, серед іншого, вказав, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000182 від 27.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, в діях колишнього керівництва ДСП «Північна Пуща», передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.

Так, з огляду на приписи ст. 320 ГПК України, зважаючи, що станом на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення, а також станом на дату винесення цієї постанови, вироку або ухвали про закриття кримінального провадження за наслідками кримінального провадження № 0000182 не прийнято, ДСП "Північна Пуща" не обмежене в реалізації прав порушення питання перегляду судового рішення у справі № 911/2066/22 за нововиявленими обставинами в залежності від прийнятого судом за наслідками кримінального провадження № 0000182 вироку або ухвали про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, опираючись при цьому на факти, встановлені у відповідному судовому рішенні, викладених, в тому числі, з приводу фактів не виконання умов договору № 80/06-В від 09.06.2021, що і було причиною звернення 13.12.2022 відповідача до Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

05.03.2024 позивачем до апеляційного господарського суду позивачем подано клопотання про витребування доказів, яке, зважаючи на його неактуальність, про що заявлено представником ТОВ "КФ "Велес", колегією суддів по суті не розглядається.

За результатами розгляду поданих сторонами клопотань колегія суддів перейшла до розгляду справи по суті.

Представник апелянта в судовому засіданні 29.04.2024 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволені позову.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КФ «Велес» (Виконавець) та Державним спеціалізованим підприємством «Північна Пуща» (Замовник) укладено договір № 80/06-В (надалі - Договір; Договір послуг), відповідно до п. 1.1. якого Виконавець зобов`язується на власний ризик, власними силами і силами найманих працівників, засобами та матеріалами надати послуги відповідно до коду ДК 021:20-5 Лісозаготівельні послуги (послуги із заготівлі деревини) за завданням Замовника, а Замовник згідно умов договору зобов`язується прийняти і оплатити такі послуги, а саме: лісозаготівельні послуги (послуги із заготівлі деревини) в кількості 20 000 куб.метрів на загальну суму 4 178 400 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2.1. Договору місце надання послуг зона відчуження безумовного (обов`язкового) відселення, Київська область.

Згідно п. 2.3. Договору послуг за результатами надання послуг виконавець оформлює акт приймання-передачі даних послуг, підписаний належним чином та рахунок-фактуру, після чого направляє (передає) їх замовнику.

Розрахунок за надані послуги здійснюється за фактично надані послуги протягом 10 календарних днів, з дня підписання акту приймання-здавання наданих послуг (п. 3.2. Договору).

Підставою для проведення оплати за послуги, надані на умовах даного договору є відповідний акт приймання-передачі наданих послуг та рахунок-фактура (п. 3.3. Договору).

Замовник зобов`язується, зокрема, приймати надані послуги за актами приймання-здавання наданих послуг (п. 4.1.3. Договору послуг).

На виконання умов Договору позивач в період з 01.12.2021 по 31.12.2021 виконав роботи із заготівлі деревини на загальну суму 2 900 874,88 грн., що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 7 від 31.12.2021 на суму 2 111 390 грн. 44 коп. та актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8 від 31.12.2021 на суму 789 484 грн. 44 коп.

З акту приймання-передачі виконаних робіт № 7 від 31.12.2021 вбачається, що Виконавцем були проведені наступні роботи в Дитятківському лісництві: квартал № 95, виділ № 8, заготовлено 639,52 м.куб; квартал № 96, виділ № 13, заготовлено 125,595 м.куб; квартал № 108, виділи № 15 та № 34, заготовлено 367,521 м.куб; квартал № 109, виділа №№ 2, 4, 5, 9, 1, 13, 15, 16, 22, заготовлено 2157,793 м.куб; квартал № 110, виділ № 12, заготовлено 8,68 м.куб; квартал № 113, виділ № 9, заготовлено 328,283 м.куб; квартал № 132, виділ № 4, заготовлено 67,256 м.куб; квартал № 134, виділ № 2, заготовлено 216,237 м.куб; квартал № 136, виділ № 5, заготовлено 1965,711 м.куб; квартал № 204, виділа № 3, 4, 8, 11, 13, 14, 15, 17, 18, заготовлено 489,542 м.куб; квартал № 210, виділ № 14, заготовлено 366,528 м.куб; квартал № 214, виділ № 22, заготовлено 883,402 м.куб; квартал № 222, виділ № 1, заготовлено 441,703 м.куб; квартал № 231, виділ № 23, заготовлено 373,76 м.куб; квартал № 242, виділ №1 та № 3, заготовлено 1674,684 м.куб.

За актом приймання-передачі виконаних робіт № 8 від 31.12.2021 Виконавцем були проведені наступні роботи в Опачівському лісництві: квартал № 113, виділ № 5, заготовлено 9,526 м.куб деревини хвойних порід; квартал № 114, виділ № 6, заготовлено 1,903 м.куб. деревини хвойних порід; квартал № 116, виділ № 20 та № 22, заготовлено 3,071 м.куб. деревини хвойних порід; квартал № 117, виділ №13 та № 14, заготовлено 33,035 м.куб. деревини хвойних порід; квартал № 118, заготовлено 80,738 м.куб. деревини хвойних порід; квартал № 119, заготовлено 40,264 м.куб. деревини хвойних порід; квартал № 120, виділа № 24 та № 26, заготовлено 36,785 м.куб деревини хвойних порід; квартал № 121, виділа № 19 та № 23, заготовлено 27,453 м.куб. деревини хвойних порід; квартал № 122, виділа № 19 та № 22, заготовлено 114,240 м.куб. деревини хвойних порід; квартал № 146, виділа № 1 та № 6, заготовлено 73,920 м.куб. деревини хвойних порід; квартал № 176, виділа №№ 2, 3, 5, заготовлено 316,096 м.куб деревини хвойних порід; квартал № 235, виділа № 7 та № 8, заготовлено 304,903 м.куб. деревини хвойних порід, квартал № 253, виділ № 5, виготовлено 93,846 м.куб. деревини хвойних порід; № 254, виділ № 7, заготовлено 50,268 м.куб. деревини хвойних порід; квартал № 255, виділи № 1 та № 12, заготовлено 116,201 м.куб. деревини хвойних порід; № 277, виділа № 5, 10, 11, заготовлено 1102,568 м.куб деревини хвойних порід; № 284, виділа № 4 та № 5, заготовлено 264,722 м.куб. деревини хвойних порід; № 286, виділ № 9, заготовлено 348,849 м.куб. деревини хвойних порід; № 287, виділа № 7 та № 11, заготовлено 760,496 м.куб. деревини хвойних порід.

Зазначені акти здачі-приймання робіт скріплені електронними підписами обох сторін.

За послуги відповідач розрахувався частково, а саме здійснив оплату на суму 500 000 грн.

18.08.2022 між сторонами підписано акт звірки, за яким заборгованість Замовника перед Виконавцем за Договором становить 2 400 874,88 грн.

За ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вже зазначалось апеляційним господарським судом, в силу умов Договору підставою для проведення оплати за надані послуги є складений між сторонами відповідний акт приймання-передачі наданих послуг та рахунок-фактура.

Інших документів, що складаються для підтвердження виконання сторонами своїх обов`язків за договором не передбачено.

Після прийняття послуг за актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 7 та № 8 від 31.12.2021, Замовник спалив на користь Виконавця 500 000,00 грн.

Обставини часткового розрахунку за надані Виконавцем Замовнику послуги за Договором сторонами не заперечуються.

За наведеного, з огляду на те, що доказів здійснення Замовником повного розрахунку з Виконавцем за надані по Договору послуги до суду не представлено, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог Виконавця про стягнення з Замовника боргу в сумі 2 400 874 грн. 88 коп.

Також рішенням суду першої інстанції з відповідача стягнуто 468 963 грн. 05 коп. інфляційних втрат та 47 754 грн. 37 коп. 3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Крім того, суд звертає увагу відповідача на те, що 3% річних та інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами позивача, а інфляційні нарахування виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно п. 5.1. Договору послуг у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену за законодавством України та цим договором.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки втрат від інфляції за період з січня 2022 року по серпень 2022 року, що становлять - 468 963,05 грн., а також 3% річних за період з 10.01.2022 по 09.09.2022, що складає - 47 754,37 грн., нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором з оплати послуг, наданих за актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №№ 7 та 8 від 31.12.2021, апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції, що ця частина позовних вимог є доведеною, з огляду водночас на правильно здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних.

Апеляційний господарський суд також вказує, що з урахуванням зазначення сторонами в Договорі конкретного переліку документів, якими підтверджується факт надання Виконавцем та отримання Замовником послуг, зважаючи на предмет спору у цій справі, вмотивованими є висновки місцевого господарського суду щодо відхилення наданих відповідачем матеріалів за актом службового розслідування від 05.03.2023.

За наведеного, колегією суддів відхиляються заперечення відповідача у цій частині.

В свою чергу, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження позивача знайшли своє підтвердження в частині спростування викладених відповідачем в апеляційні скарзі доводів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За висновками колегії суддів, доводи апеляційної скарги про неповне встановлення судом першої інстанції обставин справи, які мають суттєве значення для правильного, законного вирішення справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 у справі № 911/2066/22 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.

В свою чергу, апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства "Північна Пуща" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 16.08.2023 у справі № 911/2066/22 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Державне спеціалізоване підприємство "Північна Пуща".

4. Справу № 911/2066/22 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.05.2024 (з урахуванням часу тимчасової непрацездатності судді Алданової С.О.).

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак