номер провадження справи 19/49/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.05.2024 Справа № 908/620/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Давиденко І.В. при секретарі судового засідання Хрипко О.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (69035, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, буд. 5) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах позивач: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 65, ідентифікаційний код 38625593)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГУМ (03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 5, літера А, офіс 320, ідентифікаційний код 39568531)

про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 325 069,81 грн.

представники сторін:

від прокуратури: Гапонова В.М., посв. № 075791 від 01.03.2023

від позивача: Карпенко А.О., витяг, Винник І.С., витяг

від відповідача: Симбірцев Є.В., дов. б/н від 19.12.2023 (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся Заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГУМ про визнання недійсними додаткових угод № 3 від 26.02.2021, № 4 від 13.04.2021, № 5 від 18.08.2021, № 6 від 20.09.2021, № 7 від 12.10.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 437 від 21.12.2020 укладеного між Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГУМ та стягнення безпідставно сплачених коштів в сумі 325 068,81 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 12.03.2024, здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/620/24 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.

Ухвалою суду від 18.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/620/24, присвоєно справі номер провадження 19/49/24, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.04.2024.

25.03.2024 від відповідача через підсистему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити в задоволенні позову.

01.04.2024 від позивача через підсистему Електронний суд надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких останній просив суд позов задовольнити.

Повідомленням від 10.04.2024 по справі 908/620/24 сторонам повідомлено, про неможливість проведення судового засідання з розгляду справи, призначеного на 11.04.2024, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступне судове засідання з розгляду справи відбудеться 18.04.2024.

11.04.2024 від відповідача через підсистему Електронний суд надійшла заява про передачу справи за територіальною підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою суду від 15.04.2024 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГУМ» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 908/620/24 задоволено. Розгляд справи вирішено № 908/620/24 здійснювати у Підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

18.04.2024 від прокуратури через підсистему Електронний суд надійшла письмова відповідь на відзив (вх. № 8607/08-08/24), відповідно до якої зазначено, що доводи відповідача, викладені у відповіді на відзив не обґрунтовані, а позов підлягає задоволенню.

22.04.2024 від відповідача через підсистему Електронний суд надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 8808/08-08/24).

30.04.2024 до суду від прокуратури надійшли заперечення на клопотання про передачу справи за територіальною підсудністю (вх. № 9466/08-08/24).

Судове засідання 17.05.2024 проводилось в режимі відеоконференції у Підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

Відповідач в судовому засіданні 17.05.2024 підтримав заявлену заяву про передачу справи за територіальною підсудністю до Господарського суду м. Києва. Обґрунтовуючи тим, що спір про визнання додаткових угод до договору постачання електричної енергії недійсними та повернення безпідставно сплачених коштів безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання Договору, оскільки предметом спору є вимога про визнання недійсними угод та стягнення коштів, а не спір про фактичне виконання зобов`язань за адресою поставки електричної енергія на підставі Договору. Тобто, зобов`язання про порушення яких стверджує прокурор не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці.

Прокурор, не погодився з доводами відповідача з підстав викладених у запереченнях на клопотання, де зазначив, що сторонами чітко було узгоджено Договором № 437 від 21.12.2020 та укладеним до нього Додатком № 2 «Дислокація структурних підрозділів Головного управління» місце поставки електричної енергії. З указаного Додатку № 2 вбачається, що місцем дислокації структурних підрозділів Головного управління ДСНС України у Запорізькій області тобто, куди фактично мала бути поставлена електрична енергія, є конкретно визначені адреси адміністративно територіальних одиниць Запорізькій області. У зв`язку з чим звернення прокурора до Господарського суду Запорізької області відповідає вимогам ч.5 ст. 29 ГПК України щодо визначення правил підсудності за вибором позивача.

Розглянувши заяву відповідача, суд дійшов висновку про необхідність передачі справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва, виходячи з такого.

Приписами ст. 29 ГПК України передбачена підсудність справ за вибором позивача. Так, зокрема, ч. 1 ст. 29 ГПК України визначено право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 29 ГПК України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності. При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 532 ЦК України, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Разом з тим, умови Договору № 437 про постачання електричної енергії споживачу від 21.12.2020 року не визначають саме місця його виконання, також, такі умови не вказані в оспорюваних додаткових угодах. У Додатку № 2 «Дислокація структурних підрозділів Головного управління» міститься умова про місце постачання електричної енергії.

Суд зазначає, що оплата вартості електричної енергії за цим договором, що є грошовим зобов`язанням, здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника.

При цьому, суд зазначає, що предметом спору у даній справі є вимога про визнання додаткових угод недійсними та повернення надмірно сплачених коштів, що є грошовим зобов`язанням, та не стосується виконання відповідачем зобов`язань по договору в частині постачання/непостачання електричної енергії. В даному випадку вимога про стягнення з відповідача отриманих ним по договору грошових коштів є похідною вимогою у разі визнання недійсними вказаних додаткових угод, та полягає у сплаті відповідачем вказаних коштів за місцем знаходження останнього.

Наразі судом не встановлено, що спірний договір і додаткові угоди до нього відносяться до тих договорів, виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці.

Таким чином, суд вважає, що положення ч. 5 ст. 29 ГПК України можуть бути застосовані до спорів, позовні вимоги в яких безпосередньо стосуються виконання робіт/поставки товару (відповідачем) з визначеним у договорі місцем виконання.

Предметом даного спору є визнання додаткових угод недійсними та повернення надмірно сплачених коштів, що обумовлено порушенням ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а не внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині поставки товару, відповідно, в даному випадку застосовуються загальні правила підсудності, визначені у ст. 27 ГПК України.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.06.2019 р. у справі № 903/432/18.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно ч. 4 ст. 10 вищезазначеного Закону, відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування», що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГУМ є: 03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 5, літера А, офіс 320.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, суд вважає, що даний спір підлягає розгляду за місцезнаходженням відповідача, що за територіальною юрисдикцією (підсудністю) віднесено до компетенції Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 29, 31, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГУМ про передачу справи за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва задовольнити.

2. Передати справу за позовом Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГУМ про визнання недійсними додаткових угод № 3 від 26.02.2021, № 4 від 13.04.2021, № 5 від 18.08.2021, № 6 від 20.09.2021, № 7 від 12.10.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 437 від 21.12.2020, укладеного між Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГУМ та стягнення безпідставно сплачених коштів в сумі 325 068,81 грн. за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя І.В. Давиденко