За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Буд"
про ухвалення додаткового рішення
за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2
Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Буд"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Задорожний Олександр Сергійович
про розірвання договору, визнання недійсним акту та скасування запису
Суддя Удалова О.Г.
Секретар судового засідання Дишкант Д.В.
За участі представників учасників справи:
від позивача не з`явився
від відповідача-1 не з`явився
від відповідача-1 не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2024 у даній справі у задоволенні позову відмовлено повністю.

14.03.2024 від відповідача-2 надійшла заява (здана до відправлення відділенню зв`язку 12.03.2024) про компенсацію витрат на правничу допомогу, відповідно до якої останній просить стягнути з позивача на його користь 12 500,00 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 21.03.2024 розгляд вказаної заяви призначено в судовому засіданні на 08.04.2024.

08.04.2024 від відповідача-2 надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, в якій останній підтримав вимоги поданої заяви.

Крім того, 08.04.2024 від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

У судове засідання 08.04.2024 представники учасників справи не з`явились.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/17320/23, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, у відзиві на позовну заяву, сформованому 22.01.2024, відповідачем-2 у попередньому орієнтованому розрахунку суми судових витрат вказано, що орієнований розмір витрат буде становити 24 000,00 грн, докази чого будуть надані в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Клопотання про розподіл судових витрат надіслано відповідачем-2 поштою 12.03.2024, тобто у строк, передбачений ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки рішення суду у даній справі ухвалено 07.03.2024.

До заяви про компенсацію витрат на правничу допомогу відповідачем-2 додані:

- договір № 2024/01-22/01 від 22.01.2024, укладений між відповідачем-2 (клієнт/замовник) та адвокатським об`єднання «Грекова, Головиченко і партнери» (виконавець;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2024 на суму 12 500,00 грн;

- рахунок № 1 від 12.03.2024 за надані в період з 22.01.2024 по 12.03.2024 послуги на суму 12 500,00 грн;

У матеріалах справи наявний ордер серії АІ № 1334036 від 07.03.2024, виданий адвокатом адвокатського об`єднання «Грекова, Головиченко і партнери» Грековою Л.В. на представництво інтересів відповідача-2 у Господарському суді міста Києві.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесення таких витрат позивачем надано суду договір від 03.04.2023, укладений між позивачем (клієнт) та Шевченко І.В. (виконавець).

За умовами укладеного договору адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу в обсягах та на умовах, передбачених даним договором (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 2.1 об`єднання на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання представляти права та законні інтереси замовника у господарському судочинстві на всіх інстанціях щодо розгляду справи № 910/17320/23, надавати замовнику на його прохання усні або письмові консультації з будь-яких питань правового характеру.

Відповідно до п. 4.1 договору юридичну допомогу, що надається об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях згідно з виставленим рахунком не пізніше 10-го числа місяця за звітним (в якому надавалась відповідна правова допомога, за яку виставлено рахунок) із розрахунку тарифу об`єднання 2 500,00 грн/год. роботи.

Договір укладений строком до 31.12.2025 включно та набирає чинності з моменту його підписання.

12.03.2024 об`єднанням виставлено відповідачу-2 рахунок на оплату наданих у період з 22.01.2024 по 12.03.2024 послуг на загальну суму 12 500,00 грн.

Крім того, 12.03.2024 між відповідачем-2 та об`єднанням підписано акт приймання-передачі наданих послуг на суму 12 500,00 грн, до якого увійшли такі послуги як: ознайомлення з позовом ОСОБА_1 , його підставами та доказами, які підтверджують спір, ознайомлення з наявними у ТОВ «Централ-Буд» доказами, формування правової позиції та погодження з клієнтом відзиву на позов ОСОБА_1 у справі № 910/17320/23 - 4 години - вартість 10 000,00 грн; участь у судовому засіданні 07.03.2024 у приміщенні Господарського суду міста Києва по справі № 910/817320/23 - 1 година - вартість 2 500,00 грн.

Заперечуючи проти покладення на позивача розміру витрат на правничу допомогу, позивач у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу посилається на те, що відповідачем-2 не надано доказів, які вказують, що послуги в дійсності надавались.

Щодо укладеного між відповідачем-2 та об`єднанням договору позивачем вказується на штучність взаємовідносин між такими особами.

Також позивач зазначає, що заявлений позов є позовом немайнового характеру, а отже, позивач не вбачав матеріального інтересу від розгляду даної справи, а лише намагався захистити свою честь, гідність та ділову репутацію.

Таким чином, позивач вказує, що розмір витрат відповідача-2 на правничу допомогу є необґрунтовано завищеним порівняно зі складність справи, часом, витраченим адвокатом на надання правової допомоги, що не відповідає критерію розумності витрат, у зв`язку з чим просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Оцінюючи надані сторонами докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, суд зазначає про наступне

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Водночас, у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

Колегія суддів вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited" проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Так, як вказано вище, рішенням суду від 07.03.2024 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. При цьому присуджено до стягнення з позивача на користь відповідача-1 витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Судом не беруться до уваги посилання відповідача на те, що відповідачем-2 не надано суду доказів понесення витрат на правничу допомогу, а укладений між відповіачдем-2 та об`єднанням договір має штучний характер, оскільки представник об`єднання з`явився в судове засідання 07.03.2024.

Крім того, підписання та подання відповідачем-2 відзиву на позов 22.01.2024 через підсистему «Електронний суд» не свідчить про ненадання об`єднанням послуги, зокрема, з погодження з клієнтом відзиву на позов ОСОБА_1 у справі № 910/17320/23.

Також судом не беруться до уваги посилання позивача на те, що розмір витрат відповідача-2 на правничу допомогу є необґрунтовано завищеним порівняно зі складність справи, часом, витраченим адвокатом на надання правової допомоги, та не відповідає критерію розумності витрат, оскільки самим позивачем в попередньому (орієнтованому) розрахунку суми витрат на правничу допомогу вказано про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

За вказаних обставин суд вважає вимогу відповідача-2 про покладення на позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 12 500,00 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Буд" про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Централ Буд" (03035, м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 1, код 40392045) 12 500,00 грн (дванадцять тисяч п`ятсот грн 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 17.05.2024.

Суддя О.Г. Удалова