ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1272/24

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання О.В. Ващенко

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 ,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в загальній сумі 78549,74 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережі звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в загальній сумі 78549,74 грн., у т.ч.: 75420,85 грн. заборгованості за недовраховану електричну енергію, 1071,07 грн. 3% річних, 2057,82 грн. інфляційних втрат, посилаючись на наступне.

19.04.2006 р. між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (в подальшому перейменованого на АТ ДТЕК Одеські електромережі) та відповідачем було укладено договір про постачання електричної енергії за № 728, за умовами якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу з приєднаною потужністю 10,0 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 9.4 договору останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2006 р.; договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Наразі позивач зауважує, що відповідач не звертався до позивача із заявою про припинення дії договору № 728 від 19.04.2006 р.

Як зазначає позивач, АТ ДТЕК Одеські електромережі на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1345 від 06.11.2018 р., провадить господарську діяльність з розподілу електричної енергії на території Одеської області.

При цьому позивач вказує, що 11.06.2017 р. набрав чинності Закон України Про ринок електричної енергії, який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

За ствердженнями позивача, у зв`язку зі змінами у законодавстві України у сфері електроенергетики, АТ ДТЕК Одеські електромережі припинило діяльність з постачання електричної енергії та з 01 січня 2019 року почало функціонувати як оператор системи розподілу, надаючи відповідачу послуги з розподілу електричної енергії.

Так, позивач зазначає, що відносини виникли між сторонами у справі виходячи з виконання зобов`язань на підставі договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р. (далі ПРРЕЕ або Правила).

Із посиланнями на абз. 1, 2 п. 2.1.5, абз. 2 п. 2.1.7 ПРРЕЕ позивач зауважує, що, враховуючи підтверджене споживання відповідачем електричної енергії за даною точкою розподілу, останній приєднався до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного за посиланням: https://www.dtek-oem.com.ua/ua, в редакції, що діяла до 11.10.2022 р.

За ствердженнями позивача, 13.01.2021 р. уповноваженими представниками АТ ДТЕК Одеські електромережі було проведено перевірку у відповідача щодо дотримання вимог ПРРЕЕ на об`єкті Шиномонтаж, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . В ході перевірки було виявлено порушення споживачем ПРРЕЕ, а саме: пп. 5 п. 5.5.5 ПРРЕЕ, що відповідає порушенню п. 8.4.2 ПРРЕЕ, вплив на роботу рахункового механізму електролічильника зовнішнім електромагнітним високочастотним полем, яке викликане дією високочастотного (імпульсного) генератора; електроенергія споживається електролічильником не враховується; при контрольному огляді виявити неможливо; порушення продемонстровано споживачу.

Разом з тим позивач вказує, що виявлене у відповідача порушення зафіксоване уповноваженими представниками позивача у складеному Акті про порушення № 8020020 від 13.01.2021 р., в якому зазначено зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти Правил, а також інші необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії дані. Крім того позивач наголошує, що під час здійснення перевірки електроустановки відповідача для фіксації виявленого порушення уповноваженими представниками позивача здійснювалась відеозйомка; під час складання акту був присутній споживач ОСОБА_2 , який підписувати зазначений акт про порушення відмовився, що підтверджується відповідним записом про відмову та відеозйомкою. Також позивач додає, що представниками позивача було повідомлено відповідача про його право внести до акту пояснення або зауваження, викласти мотиви своєї відмови від підписання, чим ОСОБА_2 не скористався. Між тим, як додає позивач, відповідач також не дозволив представникам позивача вилучити високочастотний (імпульсний) генератор, про що зазначено в акті про порушення (п. 10 акту).

Позивач наголошує, що відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в 8 до цих Правил. В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення.

Наразі позивач вказує, що 11.02.2021 р. відбулось засідання комісії по розгляду акту про порушення за участі безпосередньо відповідача, на якому було прийнято рішення про здійснення нарахувань по акту про порушення № 8020020 від 13.01.2021 року за порушення, передбачене п. 8.4.2 пп. 3, у відповідності з пунктами 8.4.8 пп. 3 та 8.4.10 за формулою 4 Правил, що діяли на момент складання акту про порушення та протоколу.

Також позивач зазначає, що рішення комісії по розгляду акту про порушення № 8020020 від 13.01.2021 р. оформлене протоколом № 2 від 11.02.2021 р.

Враховуючи, що порушення, зафіксоване в акті про порушення № 8020020, було виявлено 13.01.2021 року, то, за ствердженнями позивача, період нарахування ним було визначено з 13.01.2020 року по 13.01.2021 року, що не перевищує дванадцяти місячного строку, визначеного ПРРЕЕ (пп. 3 п. 8.4.8 Правил); потужність (Р) була визначена позивачем як дозволена потужність для цієї точки комерційного обліку, що зазначена в договорі 10 кВт (пп. 3 п. 8.4.10 Правил); тривалість роботи обладнання протягом доби (tдоб.) була визначена позивачем на підставі договору 12 год на добу. Таким чином, позивач зазначає, що відповідно до протоколу № 2 від 11.02.2021 обсяг необлікованої електричної енергії, донарахованої відповідачу, склав 24488 кВт/год., а її вартість - 75420,85 грн. Наразі позивач додає, що оскільки відповідач на засідання комісії відмовився від підпису протоколу та його отримання, копію протоколу № 2 від 11.02.2021, розрахунок та рахунок на оплату вищезазначеної суми було надіслано відповідачу рекомендованим листом 17.02.2021 року, а 17.08.2023 р. повторно були надіслані зазначені документи, що підтверджується повідомленням, поштовою квитанцією та трекінгом, які отримані ним 30.08.2023 р.

Крім того, оскільки відповідачем належним чином не виконано грошове зобов`язання в частині своєчасної та повної оплати за отриманим рахунком вартості необлікованої електроенергії, позивачем за період з 30.09.2023 р. до 20.03.2024 р. нараховано 3% річних в розмірі 1071,07 грн. та інфляційні втрати в сумі 2057,82 грн., що заявлені до стягнення.

На запит суду щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_2 судом отримано відповідь № 512707 від 27.03.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру про адресу реєстрації вказаної особи. Вказана адреса співпадає з місцем реєстрації ОСОБА_2 як фізичної особи підприємця.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.03.2024 р. вказану позовну заяву Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1272/24, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17 квітня 2024 р. Також вказаною ухвалою суду запропоновано позивачу надати письмове обґрунтування підсудності даного спору господарському суду з урахуванням статусу відповідача на момент складання акту про порушення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.04.2024 р. у справі № 916/1272/24 розгляд справи відкладено на 14 травня 2024 р. о 10:30 з огляду на неявку відповідача у судове засідання.

25.04.2024 року від позивача через систему Електронний суд надійшла до суду заява (вх. № 17023/24), в якій АТ ДТЕК Одеські електромережі зазначає, що правомірно звернувся з даним позовом до Господарського суду Одеської області. Так, товариство зазначає, що, пред`являючи даний позов, позивачем було додано до нього витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого 22.01.2019 р. було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 . Тобто, як вказує позивач, на момент складання акту про порушення № 8020020 від 13.01.2021 р. відповідач статусу фізичної особи підприємця вже не мав, однак, на переконання позивача, у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Зазначена правова позиція, як зауважує позивач, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 910/8729/18.

При цьому позивач зазначає, що з матеріалів пред`явленого позову вбачається, що 19.04.2006 р. між ВАТ Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (в подальшому перейменованого на АТ ДТЕК Одеські електромережі) та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір про постачання електричної енергії № 728, умовами якого передбачено, що постачальник електричної енергії продає електричну енергію ФОП ОСОБА_2 для забезпечення потреб електроустановок останнього з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, ФОП ОСОБА_2 оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Так, із посиланнями на ч. 1 ст. 4, ч.ч. 6, 7 ст. 56 Закону України Про ринок електричної енергії, п.п. 2.1.4 п. 2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633, ч. 1 ст. 634 ЦК України позивач вказує, що фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії. Наразі позивач зауважує, що ним у позові зазначалося, що, враховуючи підтверджене споживання відповідачем електричної енергії за даною точкою розподілу, останній приєднався до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного за посиланням: https://www.dtek-oem.com.ua/ua, в редакції, що діяла до 11.10.2022 р. Крім того позивач наголошує, що матеріалами позову, а саме актом технічної перевірки № 4054682, складеним 18.01.2019 р., підтверджується споживання ФОП ОСОБА_2 електричної енергії за точкою розподілу шиномонтаж за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, за ствердженнями позивача, відповідач, маючи станом на 18.01.2019 р. статус фізичної особи підприємця за документального підтвердження споживання ним електричної енергії за відповідною точкою розподілу приєднався до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. Даний договір є публічним договором приєднання та встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам як послуги оператора системи.

Враховуючи викладене, позивач вказує, що ФОП ОСОБА_2 було укладено публічний договір шляхом приєднання до публічного договору споживача про розподіл електричної енергії з АТ ДТЕК Одеські електромережі на умовах попередньо укладеного ним договору про постачання електричної енергії. При цьому позивач додає, що факт укладення договору сторонами у справі не оспорюється, матеріали справи не містять доказів припинення, розірвання чи визнання недійсним такого договору, з огляду на що такий договір є чинним та обов`язковий для виконання сторонами.

Також позивач вказує, що відповідно до умов укладеного договору про постачання електричної енергії № 728 від 19.04.2006 р. електропостачання здійснюється на об`єкт шиномонтажний пункт, що в повній мірі кореспондується з видами діяльності відповідача, зазначеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, у зв`язку з чим товариство вважає, що правовідносини, що виникли на підставі договору про постачання за № 728, є господарськими. Аналогічних висновків, за ствердженнями позивача, дійшов Господарський суд Одеської області в рішенні від 02.03.2023 р. по справі № 916/234/22, яке постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 р. залишено без змін.

Відповідно до частини другої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України.

В силу ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Аналогічні за змістом висновки щодо критеріїв розмежування судової юрисдикції наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі N 905/2260/17, від 21.08.2019 у справі N 922/4239/16, від 25.02.2020 у справі N 916/385/19, від 23.03.2021 у справі № 367/4695/20.

При цьому в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі N 646/6644/17 (провадження N 14-352цс19) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), натомість визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Таким чином, ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 р. у справі № 214/4137/17).

При цьому визначальною ознакою справи господарської юрисдикції є суть (зміст, характер) спору (п. 4.13 ухвали Верховного Суду від 07.07.2021 р. у справі № 910/5179/20).

Так, кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 Цивільного кодексу України, де зазначено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тому підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 920/50/19, постанови Верховного Суду від 16.12.2020 р. у справі № 916/2437/17, від 03.02.2021 р. у справі № 902/655/19, від 01.06.2021 р. у справі № 910/15940/20, від 07.09.2021 р. у справі № 918/139/21).

Відповідно до ч.1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи.

Таким чином, вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання та чи можна визначити ці правовідносини як господарські.

Так, у даній справі господарським судом встановлено, що на момент укладення відповідачем спірного договору останній згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності за КВЕД (основний) 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

При цьому відповідно до умов укладеного договору про постачання електричної енергії № 728 від 19.04.2006 р. (додатку № 2) електропостачання здійснюється на об`єкт шиномонтажний пункт, що в повній мірі кореспондується з видами діяльності відповідача, зазначеними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний), з огляду на що суд доходить висновку, що правовідносини, що виникли на підставі договору про постачання № 728, є господарськими.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що даний спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства, незважаючи на припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 .

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за адресою реєстрації, яка зазначена в Єдиному державному демографічному реєстрі: АДРЕСА_2 . Наразі, як вбачається з інформації з офіційного сайту Укрпошти, отриманої за допомогою сервісу про пошук поштових відправлень, ухвалу суду від 28.03.2024 р. не було вручено адресату під час доставки, поштове відправлення повернуто 16.04.2024 року за зворотньою адресою з позначкою закінчення встановленого терміну зберігання; ухвалу суду від 17.04.2024 р. не було вручено адресату під час доставки, поштове відправлення повернуто 27.04.2024 року за зворотньою адресою з позначкою за відмовою адресата.

Згідно п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 р. у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, яким в даному випадку є суд (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Також згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

З огляду на вказане та з урахуванням повернення до суду без вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі, господарським судом відповідач також викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

19.04.2006 р. між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (постачальник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 728 (договір), відповідно до розділу 1 якого, постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок останнього з приєднаною потужністю 100 кВт (кВА), величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії?, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.1 договору № 728 від 19.04.2006 р. сторони передбачили, що під час виконання умов цього договору з питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ).

Згідно п. 2.2 договору № 728від 19.04.2006 р. постачальник зобов`язується виконувати умови цього договору; постачати споживачу електричну енергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умову розділу 6 до цього договору (додаток Обсяги постачання електричної енергії споживачу); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання, визначених додатком Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності для кожної з площадок вимірювання, погодженої сторонами в додатку Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; повідомляти споживача про всі зміни тарифів на електричну енергію письмово або через засоби масової інформації за п`ять днів до введення їх у дію.

Відповідно до п. 2.3 п. п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.5 договору № 728 від 19.04.2006 р. споживач зобов`язується: виконувати умови цього договору; дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановки; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків Порядок розрахунків та Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників постачальника електричної енергії за пред`явленням службового посвідчення до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії.

Пунктом 4.2.4. договору № 728 від 19.04.2006 р. зазначено, що споживач несе відповідальність за технічний стан розрахункових приладів обліку та пломб на них, які знаходяться на його території, забезпечує їх охорону та збереження.

Згідно п. 9.1 договору № 728 від 19.04.2006 р. додатки до цього договору є невід`ємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 9.4 договору № 728 від 19.04.2006 р. останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2006 р.; договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Наразі, як свідчать матеріали справи, відповідач не звертався до позивача із заявою про припинення дії договору № 728 від 19.04.2006 р.

В подальшому з 11.06.2017 року набрав чинності Закон України Про ринок електричної енергії? від 13.04.2017 р. № 2019-VIII, який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про ринок електричної енергії електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу; побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України Про ринок електричної енергії постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно зі ст. 45 Закону України Про ринок електричної енергії розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. Система розподілу має бути побудована з урахуванням принципу економічної ефективності, планів розвитку міст (територій), з дотриманням режиму права власності, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища, енергоефективності, захисту життя і здоров`я людей, а також раціонального використання енергії відповідно до технічних правил та норм безпеки, передбачених нормативно-технічними документами.

Відповідно до ч. 4 ст. 46 Закону України Про ринок електричної енергії оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

У зв`язку зі змінами у законодавстві України у сфері електроенергетики АТ Одесаобленерго? припинило діяльність з постачання електричної енергії. При цьому з 01.01.2019 р. АТ Одесаобленерго? розпочало діяльність на території Одеської області як оператор системи розподілу на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії згідно Постанови НКРЕКП № 1345 від 06.11.2018 р. Про видачу АТ Одесаобленерго? ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом, надаючи відповідачу послуги з розподілу електричної енергії.

В п. 2 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 передбачено, що переукладення договорів споживачів з учасниками роздрібного ринку відбувається шляхом приєднання споживача до публічних договорів приєднання. Таке приєднання здійснювалось на умовах чинних на 11.06.2018 р. договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Відповідно до підпункту 2.1.4. пункту 2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції від 14.03.2018) договір споживача про надання послуг з розподілу/ передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу (абз. 2, 3 п. 2.1.4 ПРРЕЕ в редакції від 14.03.2018).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положеннями ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.6 ПРРЕЕ (в редакції від 14.03.2018) у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

В ч. 13 ст. 77 Закону України Про ринок електричної енергії зазначено, що ОСР (в яким виступало АТ Одесаобленерго) є правонаступником в частині прав та обов`язків пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Наразі, як вбачається з наявного в матеріалах справи акту технічної перевірки № 4054682 від 18.01.2019 р., останній містить інформацію про загальні дані вимірювального комплексу, дані технічної перевірки вимірювального комплексу, дані трансформаторів струму, дані лічильників, встановлених на об`єкті шиномонтаж за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому у вказаному акті зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 згоден з ним, один його примірник отримав, про що свідчить підпис останнього в такій графі.

З огляду на викладене, зазначеним актом технічної перевірки № 4054682 від 18.01.2019 р. підтверджується споживання ФОП ОСОБА_2 електричної енергії за точкою розподілу шиномонтаж за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, враховуючи підтверджене споживання відповідачем як ФОП станом на 18.01.2019 р. електричної енергії за вказаною точкою розподілу, суд вважає, що останній приєднався до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного за посиланням: https://www.dtek-oem.com.ua/ua, в редакції, чинній на вказану дату.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що ФОП ОСОБА_2 було укладено публічний договір шляхом приєднання до публічного договору споживача про розподіл електричної енергії з АТ Одесаобленерго на умовах попередньо укладеного ним договору про постачання електричної енергії.

Також слід зазначити, що між сторонами у справі виникли правовідносини, виходячи з виконання зобов`язань на підставі договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р. (далі ПРРЕЕ або Правила).

При цьому господарський суд зауважує, що факт укладення договору сторонами у справі не оспорюється, матеріали справи не містять доказів припинення, розірвання чи визнання недійсним договору, з огляду на що такий договір є чинним та є обов`язковим для виконання сторонами.

Наразі слід зазначити, що з 11.09.2020 року АТ Одесаобленерго () змінило найменування на Акціонерне товариство ДТЕК Одеські електромережі (код 00131713), а відтак останнє Товариство є правонаступником майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства Одесаобленерго.

Також слід зазначити, що згідно з відомостями в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_2 з 22.01.2019 припинив підприємницьку діяльність.

Водночас, за змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 Господарського кодексу України, ч. 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Так, укладений між сторонами по справі договір, який є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, незважаючи на припинення відповідачем підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В свою чергу згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 2.1 договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, оператор системи розподілу надає споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки/точок розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи розподілу.

В п. 6.1 договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії передбачено, зокрема, що оператор системи розподілу зобов`язується: виконувати умови цього договору (п.п. 1); здійснювати розподіл (передачу) електричної енергії споживачу, із дотриманням показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами (п.п. 4); проводити не менше як один раз на 6 місяців контрольний огляд засобу комерційного обліку у споживача відповідно до затверджених графіків (п.п. 8); здійснювати технічну перевірку засобу (вузла) обліку (засобу вимірювальної техніки) не рідше одного разу на три роки (п.п. 9).

Положеннями п. 6.2 договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії передбачено, зокрема, що споживач зобов`язується: виконувати умови цього договору (п.п. 1); забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та електроприладів (п.п. 2); забезпечувати доступ представникам оператора системи розподілу, які пред`явили свої службові посвідчення, до свого об`єкта для обстеження вузла вимірювання, електроустановок та електропроводки (п.п. 5).

Пунктом 7.1 договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії визначено, що оператор системи розподілу має право, зокрема: на безперешкодний доступ (за пред`явленням службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого ПРРЕЕ порядку та умов договору (п.п 2); контролювати додержання споживачем вимог ПРРЕЕ (п.п. 6); складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці (п.п. 7).

Відповідно до п. 8.9 договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, у разі виявлення однією із сторін порушень умов договору іншою стороною та/або порушень ПРРЕЕ, Кодексу комерційного обліку, Кодексу систем розподілу, Кодексу системи передачі, Закону України Про ринок електричної енергії та інших нормативно- правових актів, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін у двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження. Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов`язана попередити іншу Сторону про необхідність складення акта. Сторона, яка здійснила таке порушення, не може без поважних причин відмовитись від складення та підписання відповідного акту.

Згідно п. 11.1 договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, останній набирає чинності з дня приєднання споживача до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший термін не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

13.01.2021 р. уповноваженими представниками АТ ДТЕК Одеські електромережі було проведено перевірку щодо дотримання вимог ПРРЕЕ на об`єкті відповідача Шиномонтаж за адресою: АДРЕСА_1 . Так, в ході перевірки було виявлено порушення відповідачем як споживачем п.п. 5 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 14.03.2018 року № 312, що відповідає порушенню п. 8.4.2 ПРРЕЕ, а саме: вплив на роботу рахункового механізму електролічильника зовнішнім електромагнітним високочастотним полем, яке викликане дією високочастотного (імпульсного) генератора; електроенергія споживається, електролічильником не враховується; при контрольному огляді виявити неможливо; порушення продемонстровано споживачу. З огляду на зазначене, згідно з вимогами п. 8.2.5 ПРРЕЕ уповноваженими представниками позивача був складений акт про порушення № 8020020 від 13.01.2021 р., в якому наведено зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти Правил, а також інші необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії дані. Під час здійснення перевірки електроустановки відповідача для фіксації виявленого порушення уповноваженими представниками позивача здійснювалась відеозйомка, матеріали якої додано до позову. З вказаних матеріалів вбачається, що під час складання акту був присутній споживач ОСОБА_2 , однак від підписання акту про порушення останній відмовився, про що зазначено в акті і зафіксовано відеозйомкою. Також відповідач не дозволив представникам позивача вилучити високочастотний (імпульсний) генератор, про що зазначено в акті про порушення (п. 10 акту).

Відповідно до п. 8.2.5 ПРРЕЕ (в редакції, що була чинною на дату складання акту про порушення) у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.

Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням:

меж балансової належності;

перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення;

номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення;

фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.

Споживачі, представники оператора системи, інші особи, присутні при перевірці, під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень та/або відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення, про що зазначається в акті про порушення.

В акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення.

В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою.

До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.

Представники оператора системи перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести пояснення та зауваження до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

Облік бланків актів про порушення ведеться оператором системи у пронумерованому, прошнурованому та скріпленому печаткою журналі.

Акти про порушення та документи, що підтверджують факт їх отримання споживачем, повинні зберігатися оператором системи протягом трьох років з дня оформлення акта про порушення.

Як вже зазначалось вище, акт про порушення № 8020020 від 13.01.2021 р. було складено за участю споживача ОСОБА_2 , однак від підпису останній відмовився.

Також в акті про порушення № 8020020 від 13.01.2021 р. було зазначено, що засідання Комісії з розгляду акту про порушення буде 26.01.2021 р. о 09:00 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 8.2.6. ПРРЕЕ (в редакції, чинній на момент складання акту про порушення) на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи.

Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення.

Оператор системи повинен вести журнал реєстрації засідань комісії з розгляду актів про порушення, в якому зазначаються дата проведення засідання; номер протоколу; склад комісії; склад запрошених на засідання комісії (представники Регулятора, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів); відмітка про присутність або відсутність споживача; перелік питань, які розглядалися на засіданні комісії; час розгляду кожного з питань, зміст окремої думки учасників комісії (у разі її наявності) та стислий зміст рішення.

Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання.

У разі відмови споживача або представника споживача від отримання акта про порушення, у якому визначено місце, час та дату проведення засідання комісії, або окремого повідомлення про місце, час і дату засідання комісії оператор системи направляє споживачу таке повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, визначену в даних щодо споживача, наявних в оператора системи. У такому разі оператор системи має право розглянути акт про порушення на засіданні комісії, яке має відбутися по закінченню 30 календарних днів від дати направлення споживачу такого повідомлення. За зверненням споживача оператор системи може розглянути акт про порушення на засіданні комісії раніше указаного терміну.

Акт про порушення, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 60 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню (крім випадків необхідності проведення експертизи пломб, індикаторів та/або засобу вимірювальної техніки електричної енергії для встановлення факту порушення). Якщо для розгляду акта про порушення необхідні результати експертного дослідження, зазначений термін розгляду відраховується з дати їх отримання оператором системи від експертної установи.

Комісія з розгляду актів про порушення може повторно розглянути акт про порушення в порядку, встановленому цими Правилами, на підставі звернення споживача, на вимогу Регулятора, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, або за рішенням суду. За рішенням оператора системи у зв`язку з отриманням результатів експертизи чи інших даних, які не були відомі на момент ухвалення рішення комісією, але мають суттєве значення, рішення комісії може бути переглянуте у порядку, встановленому цими Правилами, протягом 1 року, починаючи з дня, наступного за днем його прийняття.

Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.

Так, 26.01.2021 р. під час засідання комісії АТ ДТЕК Одеські електромережі було розглянуто акт № 8020020 від 13.01.2021 р. про порушення Правил, про що складено протокол № 2, та комісією виявлено порушення ПРРЕЕ вплив на роботу рахункового механізму електролічильника зовнішнім електромагнітним високочастотним полем, яке викликане дією високочастотного (імпульсного) генератора; електроенергія споживається, електролічильником не враховується. З огляду на зазначене, комісією прийнято рішення про проведення розрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕ від 14.03.2018 р. № 312 (зі змінами), у відповідності до п.п. 3 п. 8.4.8, за результатами якого обсяг недооблікованої електричної енергії складає 24488 кВт.год. на суму 75420,85 грн.

На вказану суму позивачем виставлено відповідачу рахунок № 728/А з терміном оплати до 12.03.2021 р. Так, вказаний рахунок було направлено відповідачу 17.02.2021 р., про що свідчить фіскальний чек № від 17.02.2021 р.

В подальшому, супровідним листом вих. № 230/05-705 від 17.08.2023 р. позивачем було направлено на адресу відповідача прийняте рішення комісії з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ АТ ДТЕК Одеські електромережі, розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення ПРРЕЕ до акту про порушення № 8020020 від 13.01.2021 р. та рахунок № 8020020, що підтверджується копією фіскального чеку від 17.08.2023 р. Дане поштове відправлення було вручено відповідачу 30.08.2023 р., про що свідчить роздруківка з офіційного сайту Укрпошти (а.с. 42).

Між тим, за ствердженнями позивача, станом на момент подання позовної заяви відповідач борг по акту порушення у розмірі 75420,85 грн. не сплатив, що стало підставою для звернення АТ ДТЕК Одеські електромережі до суду із заявленим позовом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України Про ринок електричної енергії постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

В силу ч. 1 ст. 77 Закону України Про ринок електричної енергії учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Закону України Про ринок електричної енергії правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії (п. 2); крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної без приладів обліку (п. 4).

Учасником ринку у розумінні п. 96 ч. 1 ст. 1 Закону є також і споживач.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №312 від 14.03.2018 (далі - Правила роздрібного ринку електричної енергії).

Відповідно до пункту 1.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії ці правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

В силу підпунктів 5, 6, 20 пункту 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, що була чинною на дату складання акту про порушення) споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Пунктом 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, що була чинною на дату складання акту про порушення) визначено, що необлікована електрична енергія - обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належать іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно.

У разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу (пункт 8.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії; в редакції, що була чинною на дату складання акту про порушення).

Відповідно до п. 8.4.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, що була чинною на дату складання акту про порушення) оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог цієї глави.

Згідно п. 8.4.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, що була чинною на дату складання акту про порушення) визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення таких порушень, зокрема, пошкодження (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу лічильника тощо) або відсутність засобів вимірювальної техніки (за умови наявності акта про пломбування, складеного в порядку, установленому Кодексом комерційного обліку, або іншого документа, який підтверджує передачу на збереження засобів вимірювальної техніки, та у разі пошкодження засобів вимірювальної техніки за умови втручання споживача в роботу засобів вимірювальної техніки), інші дії споживача, які призвели до зміни показів засобів вимірювальної техніки (використання фазозсувного трансформатора, постійних магнітів (у разі невстановлення на/в лічильник індикаторів), пристрою випромінювання електромагнітних полів тощо).

Згідно п. 8.4.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, що була чинною на дату складання акту про порушення) розрахунок вартості необлікованої електричної енергії здійснюється виходячи з:

вартості середньомісячних витрат оператора системи на купівлю однієї кіловат-години (кВт·год) електричної енергії на компенсацію незапланованих втрат електричної енергії, її передачі та розподілу у період порушення споживачем цих Правил (Ц, грн/кВт·год);

величини розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії (Wдоб, кВт·год);

кількості днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил (Д, день).

Кількість днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням цих Правил, розкладається на складові відповідно до кількості днів (Дi, день) у кожному календарному місяці (ціновому періоді), протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням цих Правил.

Згідно з підпунктом 4 п. 8.4.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, що була чинною на дату складання акту про порушення) кількість днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил, визначається виходячи з кількості робочих днів електроустановки споживача (крім випадків фіксації засобами комерційного обліку кількості днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог цих Правил): якщо споживач здійснив самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники оператора системи під час проведення контрольного огляду засобу комерційного обліку не мали можливості, або установив пристрій, що занижує покази лічильника електричної енергії (використання фазозсувного трансформатора, постійних магнітів (у разі невстановлення на/в лічильник індикаторів), пристрою випромінювання електромагнітних полів тощо), - з дня останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію, або набуття права власності чи користування на об`єкт (якщо технічну перевірку у період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію або набуття ним права власності (користування) на об`єкт до дати виявлення порушення не було проведено) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у дванадцяти календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

Згідно з п. 8.4.10 Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, що була чинною на дату складання акту про порушення) у разі виявлення у непобутового споживача порушень, зазначених у підпунктах 1-5 пункту 8.4.2 цієї глави, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії протягом робочого часу (Wдоб, кВт·год) розраховується за формулою Wдоб =Р*tдоб*Кв, де Р - потужність (кВт), визначена як: де, P - потужність (кВт), визначена як:

1) сумарна максимальна потужність наявних у споживача на час складення акта про порушення струмоприймачів відповідно до їх паспортних даних (за умови, якщо визначена таким чином потужність не перевищує дозволену потужність для цієї точки комерційного обліку, зазначену в договорі з оператором системи);

2) потужність, обчислена виходячи зі струму навантаження електроустановки споживача при підключенні всіх наявних на час складення акта про порушення струмоприймачів на максимальну потужність, визначеного на підставі показів відповідних засобів вимірювальної техніки, повірених у терміни, передбачені законодавством у сфері метрології (за умови відсутності паспортних даних усіх струмоприймачів, наявних у споживача на час складення акта про порушення, та якщо визначена таким чином потужність не перевищує дозволену потужність для цієї точки комерційного обліку, зазначену в договорі з оператором системи);

3) дозволена потужність для цієї точки комерційного обліку, зазначена в договорі з оператором системи (за умови, якщо потужність, визначена відповідно до положень підпунктів 1 або 2 цього пункту, перевищує дозволену потужність для цієї точки комерційного обліку, ненадання споживачем інформації щодо паспортних даних струмоприймачів, недопуску представників оператора системи на свою територію для перевірки інформації щодо сумарної максимальної потужності струмоприймачів, відмови споживача від вимірювання струму навантаження електроустановки при підключенні всіх наявних струмоприймачів на повну потужність);

tдоб - тривалість роботи обладнання протягом доби, що визначається на підставі договору з оператором системи (год).

У разі відсутності в договорі даних про тривалість роботи обладнання споживача tдоб приймається рівним 8 год;

Kв - коефіцієнт використання струмоприймачів (приймається рівним 0,6).

Враховуючи те, що порушення, зафіксоване в акті про порушення № 8020020, було виявлено 13.01.2021 року, період нарахування було визначено позивачем з 13.01.2020 р. по 13.01.2021 р., що не перевищує дванадцяти місячного строку, визначеного ПРРЕЕ (відповідно до п.п. 3 п. 8.4.8 Правил); потужність (Р) була визначена як дозволена потужність для цієї точки комерційного обліку, що зазначена в договорі 10 кВт (відповідно до п.п. 3 п. 8.4.10 Правил); тривалість роботи обладнання протягом доби (tдоб.) була визначена на підставі договору 12 год на добу.

Таким чином, відповідно до протоколу № 2 від 11.02.2021 р. обсяг необлікованої електричної енергії, донарахованої відповідачу, склав 24488 кВт/год., а її вартість 75420,85 грн. з врахуванням ПДВ.

Згідно п. 8.2.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, що була чинною на дату складання акту про порушення) кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи.

Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день). У разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом.

Якщо судом прийнято рішення, яким спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем та/або відмовлено оператору системи в задоволенні позову щодо стягнення зі споживача вартості необлікованої електричної енергії, розрахованої на підставі акта про порушення, та за умови набрання рішенням суду законної сили оператор системи скасовує відповідний акт про порушення.

Враховуючи наведене та те, що відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем, відповідно суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача вартості недоврахованої електричної енергії, розрахованої на підставі акту про порушення від 13.01.2021 р. При цьому суд зауважує, що за умови набрання законної сили рішенням суду про скасування протоколу про донарахування вартості необлікованої електричної енергії і скасування оператором відповідного акту про порушення, споживач не позбавлений права на повернення стягнутих коштів за рішення суду. Наразі слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем в судовому порядку рішення або дій позивача щодо проведення перерахунку та вартості недоврахованої електроенергії у спірних правовідносинах, при цьому будь-яких заперечень з приводу вірності представленого розрахунку відповідачем в ході розгляду справи в суді не заявлялось.

Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 235 Господарського кодексу України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Частиною 1 статті 236 ГК України встановлено види господарсько-оперативних санкцій, серед яких, зокрема, передбачено встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо. Згідно з частиною 2 вищезазначеної статті перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у її першій частині, не є вичерпним.

Отже, зі змісту вказаних положень чинного законодавства вбачається, що рішення постачальника електричної енергії про донарахування споживачу вартості недоврахованої спожитої електроенергії є саме оперативно-господарською санкцією.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 237 Господарського кодексу України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Таким чином, виходячи з обставин даної справи та враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, у спірних правовідносинах мало місце порушення ПРРЕЕ, факт чого відповідачем не спростовано, тому господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем правомірно застосовано до відповідача санкцію у вигляді донарахування вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 75420,85 грн.

При цьому, як встановлено судом, відповідач у встановлений позивачем строк рахунок № 8020020 по акту від 13.01.2021 № 8020020 не оплатив.

З огляду на зазначене господарський суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за недовраховану електричну енергію є правомірними та обґрунтованими з огляду на відсутність доказів на спростування факту безоблікового споживання електричної енергії споживачем.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Так, оскільки виставлений позивачем рахунок на оплату нарахувань за необліковану електроенергію в сумі 75420,85 грн. не сплачено відповідачем до теперішнього часу, що не спростовано останнім, в свою чергу відповідач є таким, що прострочив виконання існуючого зобов`язання по сплаті заборгованості за недораховану електричну енергію в розмірі 75420,85 грн., починаючи з 30.09.2023 р., з огляду на сплив 30-денного строку на оплату з моменту отримання відповідачем рахунку на оплату 30.08.2023 р., який направлявся супровідним листом вих. № 230/05-705 від 17.08.2023 р.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно частини першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань.

Так, аналізуючи положення глави 47 ЦК України, можна зробити висновок, що грошовим зобов`язанням є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

У постановах Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 та Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі № 910/10156/17 зроблено висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення.

Враховуючи вищенаведене та порушення ОСОБА_2 строку сплати нарахувань за необліковану електроенергію в сумі 75420,85 грн., що є грошовим зобов`язанням, яке виникло внаслідок необлікованого використання відповідачем електроенергії, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Так, дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, судом наразі встановлено, що вказаний розрахунок 3% річних за обраний позивачем період прострочення з 30.09.2023 р. по 20.03.2024 р. на суму 1071,07 грн. є вірним і обґрунтованим. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1071,07 грн. є обґрунтованими.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97р. № 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

Зважаючи на викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату оперативно-господарської санкції в сумі 2057,82 грн. та встановлено, що розрахунок інфляційних нарахувань є вірним і обґрунтованим. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 2057,82 грн. є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в загальній сумі 78549,74 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ; ідент.код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства ДТЕК Одеські електромережі (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, Б. 28Б; ; поточний рахунок: НОМЕР_2 в АТ ПУМБ, МФО 334851) заборгованість за необліковану електричну енергію в розмірі 75420/сімдесят п`ять тисяч чотириста двадцять/грн. 85 коп., 3% річних в сумі 1071/одна тисяча сімдесят одна/грн. 07 коп.; інфляційні втрати в розмірі 2057/дві тисячі п`ятдесят сім/грн. 82 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн. 40 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 20 травня 2024 р.

Суддя В.С. Петров