СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Харків Справа № 922/5077/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А. , суддя Гребенюк Н.В.

за участю секретаря судового засідання Соляник Н.В.

за участю представників сторін:

позивача Турка- Романюк А.С.

відповідача Рижков І.П.

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "КРОНА-Компані" (вх. № 711Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5077/23 (повний текст якої складено 06.03.2024 у приміщенні господарського суду Харківської області суддею Хотенцем П.В.)

за позовом ОСОБА_1 , м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОНА-Компані", м. Київ

про розірвання договору оренди та стягнення 254907,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5077/23 клопотання (вхідний № 1804 від 22 січня 2024 року) представника ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №922/5077/23 до розгляду господарським судом Харківської області справи №922/146/24 задоволено.

Провадження по справі зупинено до розгляду господарським судом Харківської області справи №922/146/24.

У задоволенні заяви (вхідний № 1879 від 22 січня 2024 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОНА-Компані" про залишення позову без розгляду відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду в частині висновку щодо необхідності зупинення провадження у справі мотивована тим, що предметом розгляду у справі №922/146/24 є визнання частково недійсним договору, а саме п. 11.7. в частині того, що гарантійний платіж не повертається у випадку розірвання договору з ініціативи відповідача на підставі п. 37.5. та п. 37.7. Відповідно, розгляд питання у справі №922/5077/23 щодо задоволення чи відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення гарантійного платежу неможливий до моменту встановлення у справі №922/146/24 наявних правових підстав або їх відсутності для задоволення чи відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання частково недійсним договору. Враховуючи, що результат розгляду справи № 922/146/24 про часткове визнання недійсним договору, впливає на вирішення спору у справі №922/5077/23, і розгляд справи №922/5077/23 є об`єктивно неможливим до завершення розгляду іншої справи та встановлення певних обставин, на підставі норм п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, провадження у цій справі підлягає зупиненню.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, ТОВ "КРОНА-Компані" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5077/23 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Також просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу суду та витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на наступне:

- зі змісту пункту 11.7 договору вбачається, що він не містить такої частини, яку позивач просить визнати недійсною у справі № 922/146/24;

- зі змісту пункту 37.7 договору №К27/Х-1 вбачається, що він ніяким чином не пов`язаний із форс-мажорними обставинами, на які спирається ОСОБА_1 в позовній заяві у справі №922/5077/23;

- справи №922/5077/23 та №922/146/24 не пов`язані, оскільки у справі №922/146/24 не можуть бути встановлені факти, що матимуть преюдиціальне значення для справи №922/5077/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2024 у справі № 922/5077/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою апеляційну скаргу ТОВ "КРОНА-Компані" (вх. № 711Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5077/23 та призначено розгляд справи на 07.05.2024.

09.04.2024 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5077/23 без змін.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги та просила відмовити у їх задоволенні.

Щодо розумності строку розгляду справи судова колегія зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Проте, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, у тому числі в м. Харкові та Харківській області, а також особливого (дистанційного) режиму роботи Східного апеляційного господарського суду, обмеження доступу та відвідування працівниками та суддями будівлі Східного апеляційного господарського суду з міркувань безпеки, розгляд даної апеляційної скарги здійснений судом апеляційної інстанції у межах розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, заслухавши представників позивача та апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України у межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Оскільки ухвала місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОНА-Компані" про залишення позову без розгляду не оскаржується в апеляційному порядку, колегія суддів рішення в цій частині її не переглядає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач - ОСОБА_1 , м. Харків звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОНА-Компані", м. Київ, в якому просить розірвати договір оренди № К27/Х-1 від 11 вересня 2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "КРОНА-Компані" та ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 254907,41 грн, що складається з 180971,11 грн, у тому числі ПДВ - гарантійного платежу та 73936,30 грн у тому числі ПДВ - орендної плати за березень 2022 року. Також просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 21 грудня 2023 року о 12 годин.

22.01.2024 представником ОСОБА_1 подано клопотання (вхідний №1804) про зупинення провадження у справі.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилався на те, що 15.01.2024 позивачем - ОСОБА_1 подано до господарського суду Харківської області позовну заяву до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "КРОНА-Компані" про часткове визнання недійсним договору оренди № К27/Х-1 від 11 вересня 2021 року, укладеного між позивачем та відповідачем, а саме пункту 11.7. в частині того, що Гарантійний платіж не повертається у випадку розірвання договору з ініціативи відповідача на підставі пункту 37.5. та пункту 37.7., укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРОНА-Компані".

16.01.2024 господарським судом Харківської області у справі №922/146/24 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Предметом розгляду у справі №922/5077/23 є вимоги про розірвання договору, повернення гарантійного платежу та орендної плати за березень 2022 року.

Як зазначає позивач, із змісту відзиву відповідача на позовну заяву йому стало відомо про те, що договір про розірвання якого просив позивач у даній справі розірвано з 02 грудня 2023 року, оскільки, 01 грудня 2023 року відповідач надіслав позивачу повідомлення про припинення (розірвання) договору на підставі пункту 37.7. договору. Також ТОВ "КРОНА-Компані" вказало, що зв`язку з розірванням договору на підставі пункту 37.7. договору, Гарантійний платіж не підлягає поверненню на підставі пункту 11.7.

Предметом розгляду у справі №922/146/24 визнання частково недійсним договору, а саме пункту 11.7. в частині того, що Гарантійний платіж не повертається у випадку розірвання договору з ініціативи відповідача на підставі пункту 37.5. та пункту 37.7.

Відповідно, як вважає позивач, розгляд питання у справі №922/5077/23 щодо задоволення чи відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення гарантійного неможливий до розгляду справи номер №922/146/24 про визнання договору частково недійсним.

Місцевий господарський суд клопотання позивача про зупинення провадження у справі задовольнив.

Надаючи власну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

За приписами ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала місцевого господарського суду про зупинення провадження у справі на підставі пункту п`ятого частини першої статті 227 ГПК України.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульованого нормами ст.ст. 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини 1 статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 4 та 6 статті 75 ГПК України).

Як неможливість розгляду зазначеної справи потрібно розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлена неможливість розгляду справи.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17 і від 17.12.2019 у справі № 917/131/19.

Зупинення провадження у справі здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі потрібно зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

Вказане наведено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 15.05.2019 у справі №904/3935/18 і від 17.12.2019 у справі № 917/131/19.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обґрунтовуючи наявність підстав для зупинення провадження у справі, позивач посилався на те, що зі змісту відзиву на позовну заяву позивачу стало відомо, що 01.12.2023 відповідачем направлено повідомлення позивачу про розірвання(припинення) Договору у відповідності з пунктом 37.7. Договору. Повідомлення було відправлено 01.12.2023. Отже, Договір оренди від 11.08.2021 розірвано з 02.12.2023. Дізнавшись про обставину, що не була відома позивачу на момент подання позовної заяви у справі №922/5077/23, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання частково недійсним договору, що є предметом спору у справі №922/5077/23, а саме п. 11.7. в частині того, що Гарантійний платіж не повертається у випадку розірвання договору з ініціативи відповідача на підставі п. 37.5. та п. 37.7. З визначення поняття Гарантійного платежу, наведеного в п. 1.1.5. договору, випливає, що його основною метою є забезпечення виконання орендарем зобов`язань за цим договором. Тобто, забезпечується належне виконання орендарем взятих на себе зобов`язань за договором. Припинення підприємницької діяльності не віднесено умовами договору до порушень умов договору. Припинення позивачем підприємницької діяльності також не є недобросовісною чи деліктною поведінкою. Оскільки позивач не брав на себе зобов`язання не припиняти підприємницьку діяльність на період дії Договору, покладання на позивача наслідків розірвання договору на підставі п. 37.7. з ініціативи відповідача у вигляді позбавлення його права на повернення Гарантійного платежу є несправедливим.

Так, місцевим господарським судом встановлено, а судом апеляційної інстанції перевірено, що в провадженні господарського суду Харківської області перебуває справа № 922/146/24 за позовом ФО ОСОБА_1 до ТОВ "Крона-Компані" про визнання частково недійсним договору оренди № К27/Х-1 від 11.09.2021, укладеного між ТОВ «КРОНА КОМПАНІ» та ОСОБА_1 , а саме п. 11.7. в частині того, що Гарантійний платіж не повертається у випадку розірвання Договору з ініціативи відповідача на підставі п. 37.5. та п. 37.7.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважає, що наявні підстави застосувати принцип можливості обмеження свободи договору. Тобто зміст положення пункту 11.7. в частині того, що Гарантійний платіж не повертається у випадку розірвання договору з ініціативи відповідача на підставі п. 37.5. та п. 37.7., суперечить встановленим у п. 2, п. 6 ч. 1 ст. З ЦКУ загальним засадам цивільного законодавства, зокрема являється несправедливим, нерозумним, та позбавляє права власності на грошові кошти позивача у разі його розірвання. Позивач не має нести наслідки розірвання договору з ініціативи відповідача на підставі п. 37.5. та п. 37.7.

Станом на час винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, рішення у справі № 922/146/24 не прийнято.

Отже, у справі № 922/146/24 досліджується питання дійсності п. 11.7. договору оренди № К27/Х-1 від 11.09.2021, а у справі № 922/5077/23 однією із позовних вимог є стягнення гарантійного платежу.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що без вирішення питання про дійсність п. 11.7. договору оренди № К27/Х-1 від 11.09.2021 буде неможливим встановити наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення гарантійного платежу.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в цьому випадку є об`єктивна неможливість правильного вирішення господарського спору без встановлення дійсності чи недійсності п. 11.7 договору оренди.

В свою чергу, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що зі змісту пункту 11.7 договору вбачається, що він не містить такої частини, яку позивач просить визнати недійсною у справі №922/146/24. Так, відповідно до п. 11.7. договору, у випадку дострокового припинення договору внаслідок будь-яких причин (крім випадку дострокового розірвання, передбаченого п. 37.3. договору), Гарантійний платіж не повертається орендареві, а залишається у орендодавця у якості договірної санкції за дострокове припинення договору. У випадку дострокового розірвання, передбаченого п. 37.3 договору, Гарантійний платіж повертається орендарю в порядку, передбаченому п. 11.6 цього договору. Оскаржуваний пункт договору містить в собі такі умови:

- наслідки дострокового припинення договору з будь-яких причин (Гарантійний платіж не повертається орендареві, а залишається у орендодавця у якості договірної санкції за дострокове припинення договору);

- підстава при настанні якої, наслідки дострокового припинення договору, не застосовуються (крім випадку дострокового розірвання, передбаченого п. 37.3. договору);

- порядок дії сторін договору у випадку виникнення підстави, при настанні якої, наслідки дострокового припинення договору, не застосовуються (у випадку дострокового розірвання, передбаченого п. 37.3 договору, Гарантійний платіж повертається орендарю в порядку, передбаченому п. 11.6 цього договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив визнати недійсним договір в частині неповернення Гарантійного платежу у випадку розірвання відповідачем договору на підставі п. 37.5. та на підставі п.37.7.

Якщо б п.11.7. договору серед умов, при настанні яких, наслідки дострокового припинення договору не застосовуються, містив також посилання на п. 37.5. та п.37.7., то у позивача не було б підстав звертатися до суду з вимогою про визнання договору частково недійсним.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, господарським судом першої інстанції в межах заявленого позивачем клопотання про зупинення провадження у справі було повно та ґрунтовно проаналізовано предмет та підстави позову у справах № 922/5077/23 та № 922/146/24, встановлено та надано оцінку характеру виниклих між сторонами правовідносин, що дало підстави для правильного висновку місцевого господарського суду щодо об`єктивної неможливості розгляду справи № 922/5077/23 до розгляду справи № 922/146/24 у зв`язку із розглядом питання щодо дійсності п. 11.7. договору оренди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

З огляду на викладене та враховуючи, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного судового рішення було дотримано норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а тому ухвалу господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5077/23 слід залишити без змін.

У відповідності до статті 129 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "КРОНА-Компані" (вх. № 711Х/1) на ухвалу господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5077/23 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5077/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.05.2024.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк