УХВАЛА

м. Київ

14.05.2024Справа № 910/5699/24

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН» (03150, м.Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Б; )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕАТИВНИЙ ШТАТ ГУЛІВЕР» (01023, м. Київ, Спортивна площа, буд. 1-а; ) 290 223,43 грн заборгованості,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕАТИВНИЙ ШТАТ ГУЛІВЕР» 290 223,43 грн заборгованості, до складу якої входить: 210 963,82 грн заборгованості, яка виникла за виконані роботи та поставлені товари згідно Договору підряду №09042019 від 09.04.2019, та нарахованих у зв`язку з порушенням виконання зобов`язань 68 292,87 грн пені, 5681,29 грн - 3% річних, 5285,45 грн - інфляційних втрат.

Господарським судом міста Києва 14.05.2024 видано судовий наказ щодо стягнення з боржника 210 963,82 грн заборгованості, яка виникла за виконані роботи та поставлені товари згідно Договору підряду №09042019 від 09.04.2019, а щодо решти вимог (68 292,87 грн пені, 5681,29 грн - 3% річних, 5285,45 грн - інфляційних втрат), суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження (частини 1, 2, 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)).

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Так, статтею 147 ГПК України унормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

У п. 3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 цього Кодексу. Частиною другою цієї ж статті встановлено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Отже, відсотки за користування коштами та інфляційні втрати не є заборгованістю за договором, а є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, вимоги про сплату відсотків за користування коштами та інфляційних втрат у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, а відтак, вимоги про стягнення відсотків за користування коштами та інфляційних втрат не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Отже, стягнення пені за своєю правовою природою є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання, а не заборгованістю за договором.

Таким чином, судом установлено, що у заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, які за своєю правовою природою не є вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, а відтак, не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, невідповідність вимогам статті 148 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.147, 148, 150, 152-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕНЗА КОНСТРАКШЕН» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕАТИВНИЙ ШТАТ ГУЛІВЕР» 68 292,87 грн - пені, 5681,29 грн - 3% річних, 5285,45 грн - інфляційних втрат.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 14.05.2024 та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І. Привалов