ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" травня 2024 р. Справа № 924/127/24

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк" м. Київ

до Нетішинської міської ради, м. Нетішин, Хмельницької області

про звернення стягнення на предмет іпотеки та встановлення способу його реалізації

за участю представників сторін:

від позивача - Панченко Д.В. згідно довіреності

від відповідача - Коваль Н.В. в режимі ВКЗ

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 07.05.2024р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

26.01.2024р. Акціонерне товариство "Сенс Банк" м. Київ звернувся до суду з позовом до Нетішинської міської ради, м. Нетішин, Хмельницької області, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Курчатова, буд. №6Д. яке було передано у власність Нетішинської міської ради як відумерлу спадщину, на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк", ЄДРПОУ - 23494714, п/р - НОМЕР_1 в АТ "Сенс Банк", МФО 300346, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 100 в рахунок погашення заборгованості за Договором не відновлювальної кредитної лінії 892/26-332 НКЛ 3 від 14.04.2008 р, що станом на 19.01.2024 р.. становить 222329,71 доларів США 71 цент: за кредитом: 74685.93 дол. США, по відсотках: 147535.06 дол. США, за комісіями: 108.72 дол. США шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи та визначено до розгляду судді Заярнюк І.В.

Ухвалою від 30.01.2024р. суд прийняв позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 10:00 год. "27" лютого 2024 року.

У підготовчому засіданні 27.02.2024р. постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження у справі на 30 днів та оголошення перерви до 10:00 год. 20.03.2024р.

У підготовчому засіданні 20.03.2024р. суд постановив ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до слухання по суті на 10:30 год. 09.04.2024р.

У судовому засіданні 09.04.2024р. суд постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про оголошення перерви до 14:30 год. 07.05.2024р.

Виклад позицій учасників судового процесу.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_1 відповідач став власником іпотечного майна згідно зі ст. 1277 ЦК України у звязку з визнанням спадщини відмерлою за рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.01.2023р. по справі №679/1201/22. Тому вважає, що відповідно до п.4. ст. 1277 ЦК України територіальна громада, яка стала власником відмерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги позивача як кредитора.

Відповідач у направленому суду відзиві від 05.02.2024р. із позовними вимогами не погоджується, посилаючись на те, що Нетішинська міська рада не прийняла до комунальної власності громади відмерлу спадщину. А отже не набула прав та обов`язків за договором іпотеки.

Судом враховується, що положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

В свою чергу, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

14.04.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" (далі - Первісний кредитор), правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк" та в подальшому загальними зборами акціонерів від 12.08.2022 року перейменований на АТ "Сенс Банк" (далі - Позивач) і фізична особа - підприємець Нікітін Сергій Васильович (далі - Позичальник) уклали Договір невідновлювальної кредитної лінії № 892/26-332 НКЛ 3 (далі - Кредитний договір).

На виконання умов Кредитного договору Первісний кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (далі - Кредит). Надання Кредиту здійснювалось окремими частинами зі сплатою 14,0 (чотирнадцять) процентів річних за Кредитом та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до Кредитного договору, який є невід`ємною частиною цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 120000,00 (Сто двадцять тисяч) доларів США 00 центів, Позичальник зобов`язався виконувати свої договірні зобов`язання відповідно до умов договору.

В якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги Первісний кредитор уклав в день укладання Кредитного договору з майновим поручителем ОСОБА_1 (далі - Іпотекодавець) Іпотечний договір. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності - Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 23.01.2008 року виконкомом Нетішинської міської ради на підставі рішення №30 від 17.01.2008 року, право власності зареєстровано 23.01.2008 року Комунальним підприємством Нетішинське бюро технічної інвентаризації в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 21856355, номер запису 232, в книзі: 3/ю, згідно витягу № 17468558 (далі - «Предмет іпотеки»).

21.07.20215р. майновий поручитель ОСОБА_1 помер.

За заяву АТ "СЕНС БАНК" рішенням Нетішинського міського суду від 23.01.2023р. по справі №679/1201/22 визнано спадкове майно, а саме: нежиле приміщення, приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 відумерлою спадщиною.

У листі від 16.05.2023р., адресованому позивачу, відповідач зазначив, що для реєстрації нерухомого майна-нежитлового приміщення, приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 необхідно виготовити технічний паспорт та здійснити незалежну оцінку майна. Проте кошти в бюджеті Нетішинської міської територіальної громади на 2023р. на дані цілі відсутні, тому питання щодо оплати залишається відкритим.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України).

За приписами частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У частині 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340.

За змістом положень вище зазначених норм права розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Суд забезпечує захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються, шляхом здійснення провадження у справах.

При цьому суд має встановити наявність в особи суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких особа звернулася до суду, адже на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Крім того, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим також є обраний зацікавленою особою спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . яке було передано у власність Нетішинської міської ради як відумерлу спадщину, на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк", ЄДРПОУ - 23494714, п/р - НОМЕР_1 в АТ "Сенс Банк", МФО 300346, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 100 в рахунок погашення заборгованості за Договором не відновлювальної кредитної лінії 892/26-332 НКЛ 3 від 14.04.2008 р, що станом на 19.01.2024 р.. становить 222329,71 доларів США 71 цент: за кредитом: 74685.93 дол. США, по відсотках: 147535.06 дол. США, за комісіями: 108.72 дол. США шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. При цьому посилається на те, що іпотекодавець помер, а майно, яке передано в іпотеку, визнано відумерлою спадщиною.

Так, з матеріалів справи слідує, що з метою забезпечення зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за укладеним із позивачем договором невідновлювальної кредитної лінії від 14.04.2008р. № 892/26-332НКЛ3 позивачем 14.04.2008р. було укладено також договір іпотеки із іпотекодавцем ОСОБА_1 , предметом іпотеки за яким виступило нежитлове приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., та яке належало іпотекодавцю на праві власності.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст. 589 Цивільного кодексу України).

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Іпотекою може бути забезпечено виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути у майбутньому на підставі договору, що набрав чинності; іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до Інформаційної довідки від 22.01.2024р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що власником нежитлового приміщення телемайстерні, що знаходиться за а адресою: АДРЕСА_1 . є померлий іпотекодавець ОСОБА_1 .

Позивач реалізував своє право за кредитним та іпотечним договором від 14.04.2008р. шляхом звернення до Нетішинського міського суду Хмельницької області з вимогою про визнання відумерлою спадщиною нежитлового приміщення телемайстерні, що знаходиться за а адресою: АДРЕСА_1 . , яка залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1277 Цивільного кодексу України заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них (ч. 4 ст. 1277 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою (ч. 1). Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (ч. 2).

При цьому судом звертається увага, що відповідно до ст. 52 ГПК України, ст. 55 ЦПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, має місце правонаступництво. Також відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Додатково з приводу позовних вимог про встановлення способу реалізації предмета іпотеки суд зауважує, що згідно з положеннями ч. 1-3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Суд виходить з того, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Разом з тим, враховуючи вищезазначені положення законодавства та обставини справи, позивачем не доведено та не обґрунтовано належними і допустимими доказами факту порушення, невизнання чи оспорення відповідачем його права або інтересу у спірних правовідносинах, що є передумовою для звернення до господарського суду за його захистом.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).

Враховуючи вищенаведені обставини справи, законодавчі норми, суд доходить висновку, про необґрунтованість позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: приміщення телемайстерні, загальною площею 323,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . яке було передано у власність Нетішинської міської ради як відумерлу спадщину, на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк", ЄДРПОУ - 23494714, п/р - НОМЕР_1 в АТ "Сенс Банк", МФО 300346, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 100 в рахунок погашення заборгованості за Договором не відновлювальної кредитної лінії 892/26-332 НКЛ 3 від 14.04.2008 р, що станом на 19.01.2024 р.. становить 222329,71 доларів США 71 цент: за кредитом: 74685.93 дол. США, по відсотках: 147535.06 дол. США, за комісіями: 108.72 дол. США шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій з огляду на що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 16.05.2024р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 3 прим.

1 прим - до справи,

2- позивачу 03150, м. київ, вул. Велика васильківська, 100, код. 23494714 та на ел. ІНФОРМАЦІЯ_2

- представнику позивачу Панченку Д.В. - ІНФОРМАЦІЯ_3

3- відповідачу - 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Шевченка 1, код 25939741 та на ел