ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/996/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

справу №916/996/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ГЕНПОСТАЧ (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, буд. 48, кв. 51, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАБРИКА ГОНЧАРНОЇ СПРАВИ" (67813, Одеська область. Овідіопольський район, село Калаглія, вулиця Чапаєва, будинок 55, )

про стягнення 37 365,57 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ГЕНПОСТАЧ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАБРИКА ГОНЧАРНОЇ СПРАВИ" 37 365,57 грн., в тому числі 26 145,79 грн. основної заборгованості, 1 860,86 грн. 3 % річних, 9 358,92 грн. інфляційних нарахувань, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №0001296 від 16.03.2021 щодо повної оплати поставленого позивачем товару.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

18.03.2024 Господарським судом Одеської області постановлено ухвалу, якою позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ГЕНПОСТАЧ прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження. В ухвалі суду сторонам встановлено строки на подання до суду заяв по суті справи, а також роз`яснено про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвалу суду від 18.03.2024, яку направлено відповідачу на адресу зазначену у позові та у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, повернуто до суду органами поштового зв`язку, із зазначенням причин повернення «за закінченням терміну зберігання».

Додатково відповідача про розгляд судом справи № 916/996/24 повідомлено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Проте, відповідач відзив на позов до суду не надав.

Клопотання про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України, від сторін до суду також не надходило.

Згідно ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, враховуючи, вжиття господарським судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та забезпечення реалізації відповідачем своїх прав на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, а також враховуючи строки розгляду даної справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено:

16.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю ГЕНПОСТАЧ (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФАБРИКА ГОНЧАРНОЇ СПРАВИ" (Покупець) укладено договір поставки №0001296, згідно з яким Постачальник зобов`язується поставляти, а Покупець приймати й оплачувати на визначених цим Договором умовах підшипники і іншу продукцію технічного призначення (далі - «Товар»), партіями в асортименті, номенклатурі, кількості і за ціною, відповідно до накладних або специфікацій, які є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.1. договору оплату товару проводиться у національній валюті України за безготівковим розрахунком, шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Постачальника на наступних умовах: оплата здійснюється протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання Товару.

У п. 4.3 договору сторонами визначено, шо датою передачі товару вважається дата, що вказана у видатковій накладній, яка підписується уповноваженим представниками Сторін та завіряється печаткою підприємства, або до якої додається доручення. Дата передачі товару визначає момент переходу права власності та ризику випадкової знищення товару.

Згідно з пп.10.1., 10.2., 10.3. договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменте його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1. цього Договору та діє до « 31» грудня 2021 р., а по грошовим зобов`язанням - до їх повного виконання. У випадку якщо ні одна зі сторін, за 30 календарних днів до моменту закінчення терміну- дії даного договору не виступить з ініціативою щодо його розірвання та/або зміни, договір стає пролонгованим на наступний календарній рік. Закінчення строку дії цього Договору' не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало мене під час дії цього Договору.

Також судом встановлено, що виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 40925,67 грн., про що свідчить підписані між сторонами та скріплені печатками товариств видаткові накладні: №6729 від 24.09.2021 на суму 1228,51 грн., №6831 від 29.09.2021 на суму 2400 грн., №6820 від 29.09.2021 на суму 24779,88 грн., №6859 від 30.09.2021 на суму 7079,98 грн., №6923 від 04.10.2021 на суму 5437, 30 грн., а також експрес-накладні Нової пошти за №2753, №4717, №1475, №3944.

Відповідач поставлений позивачем товар оплатив частково в сумі 14779, 88 грн., про що свідчить заключна банківська виписка за період з 17.11.2021 по 17.11.2021, згідно з якою грошові кошти в розмірі 14779,88 грн. оплачені відповідачем позивачу 17.11.2021.

20.10.2023 позивач направив відповідачу претензію від 20.10.2023 за вих.№20/10 з вимогою оплати заборгованості за поставлений товар в розмірі 26 145,79 грн., про що свідчить наявні у справи опис вкладення, фіскальний чек та накладна Укрпошти за №070.

В подальшому позивач завернувся до суду з даним позовом, в якому, окрім стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 26 145,79грн., просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1 860,86 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 9358,92 грн.

Висновки суду.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір поставки №0001296 від 16.03.2021, згідно з яким позивач зобов`язався поставити, а відповідач зобов`язався прийняти і оплатити товар протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання Товару.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 762 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно вимог ч. 7 ст. 193 ГК України законодавцем в імперативному порядку закріплено, що не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 525 Цивільного Кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вище встановлено господарським судом, обставини поставки товару позивачем відповідачу на загальну суму 40 925,67 грн. підтверджуються матеріалами справи, а саме підписаними між сторонами та скріпленими печатками товариств видатковими накладними №6729 від 24.09.2021 на суму 1228,51 грн., №6831 від 29.09.2021 на суму 2400 грн., №6820 від 29.09.2021 на суму 24779,88 грн., №6859 від 30.09.2021 на суму 7079,98 грн., №6923 від 04.10.2021 на суму 5437, 30 грн., а також експрес-накладними Нової пошти за №2753, №4717, №1475, №3944.

Також матеріалами справи підтверджуються обставини часткової оплати відповідачем поставленого позивачем товару в розмірі 14779,88 грн.

При цьому вищевказані обставини не спростовані відповідачем, а також останнім не надано до суду жодних заперечень щодо наявності боргу за поставлений позивачем товар в сумі 26145,79 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір 3 % річних становить 1860,86 грн., господарським судом встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір інфляційних втрат становить 9358,92 грн., господарським судом встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст.76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов про обґрунтованість і правомірність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ГЕНПОСТАЧ, а отже і їх задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України на відповідача покладаються судові витрати позивача по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ГЕНПОСТАЧ до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАБРИКА ГОНЧАРНОЇ СПРАВИ" про стягнення 37365,57 грн. задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАБРИКА ГОНЧАРНОЇ СПРАВИ" (67813, Одеська область. Овідіопольський район, село Калаглія, вулиця Чапаєва, будинок 55, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ГЕНПОСТАЧ (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, буд. 48, кв. 51, ) 37 365,57 грн., в тому числі 26 145,79 грн. - основна заборгованість, 1 860,86 грн. - 3 % річних, 9 358,92 грн. - інфляційні нарахування, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 22 травня 2024 р.

Суддя Г.Є. Смелянець