ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" травня 2024 р. Справа № 918/1230/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МУБАО" від 01.05.2024 року про розстрочення виконання рішення суду у справі № 918/1230/23 за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Висоцьке лісове господарство"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МУБАО"

про стягнення заборгованості в сумі 1 410 589 грн 92 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Петруля О.В., довіреність № 933 від 28.12.2023 р.;

від відповідача - Бурма О.В., ордер серія ВК № 1096357 від 17.03.2024 року.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18 квітня 2024 року у справі № 918/1230/23 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МУБАО" на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Висоцьке лісове господарство" заборгованості в сумі 1 140 589 грн 92 коп. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 17 108 грн 85 коп.

1 травня 2024 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МУБАО" через систему "Електронний суд" надійшла заява від 01.05.2024 року про розстрочення виконання рішення суду, відповідно до якої просить розстрочити на 12 місяців рівними частинами виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 18 квітня 2024 року у справі № 918/1230/23, а саме по 96 474 грн 89 коп., починаючи з травня 2024 року.

Ухвалою суду від 1 травня 2024 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МУБАО" від 01.05.2024 року про розстрочення виконання рішення суду у справі № 918/1230/23 прийнято до розгляду та призначено розгляд заяви у судовому засіданні на 13 травня 2024 року.

8 травня 2024 року від позивача на адресу суду надійшли заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення від 18.08.2024 року у справі № 918/1230/23, відповідно до яких просить у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МУБАО" про розстрочку виконання судового рішення у справі № 918/1230/23 відмовити. Зокрема позивач зазначає, що твердження заявника, якими він обґрунтовує необхідність розстрочення виконання рішення суду не є тими обставинами, з якими приписи ст. 331 ГПК України пов`язують можливість надання розстрочки. Як зазначає позивач, обставини щодо скрутного фінансового становища, з урахуванням положень ст. 331 ГТЖ України, не являються виключними обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення, адже наявність таких обставин прямо залежить від власної діяльності самого відповідача. Також позивач зазначає, що недостатність чи відсутність коштів не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких має бути надано розстрочення виконання судового рішення, а тому посилання заявника на скрутне фінансове становище не є достатньою підставою для розстрочення виконання рішення суду. Аналізуючи фінансову звітність відповідача можна зробити висновок, що за звітний період 2023 року дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи , послуги (код рядка 1125) зменшилась, що говорить про те, що оплата протягом року надходила, але водночас спостерігається збільшення кредиторської заборгованості (код рядка 1615). На момент укладання договору вже діяв карантин встановлений згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОУГО-19" № 2111 з 12.03.2020 року, тому, укладаючи договір ТзОВ "МУБАО" мав врахувати всі чинники, які ускладнюють виконання договору. Твердження заявника про складне фінансове становище, що спричинене тяжкою економічною ситуацією в країні, не може бути прийнято до уваги, оскільки тяжка економічна ситуація в країні носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін. Фінансовий стан філії "Висоцьке лісове господарство", як структурної одиниці державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" є не в найкращому стані, зокрема, на кінець звітного періоду: дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи та послуги (код рядка 1125) становить 2 200,50 тисяч гривень; кредиторська заборгованість становить 23 821,30 тис. гривень, в тому числі: товари, роботи та послуги (код рядка 1615) 15 171,80 тис. грн., розрахунками з бюджетом (код рядка 1620) 4 090,50 тис. грн., розрахунками зі страхування (код рядка 1625) 30,40 тис. грн., розрахунками з оплати праці (код рядка 1630) 1 515,30 тис. грн., одержаними авансами /за лісопродукцію/ (код рядка 1630) 1 411,40 тис. грн. З огляду на економічну ситуацію, яка склалася в країні в цілому, інфляція знецінює всі доходи й надходження підприємства. Відповідно, будь-яке відстрочення платежів (дебіторської заборгованості) призведе до того, що наше підприємство одержить лише частину доходу, який йому належить. Грошова сума, яка планується сплачуватись в майбутньому ТзОВ "МУБАО", у зв`язку з інфляцією втрачає свою вартість і спричиняє збитки нашому підприємству на суму зменшення купівельної спроможності грошей, що впливає на результат діяльності підприємства: фінансову стійкість, формування власного капіталу, своєчасність виконання своїх фінансових зобов`язань. Нашим підприємством упускається вигода від невикористання коштів, замість їх інвестування в підприємство.

У судове засідання 13 травня 2024 року з`явилися представники позивача та відповідача (заявника). Представник відповідача (заявника) підтримав вимоги, викладені у заяві від 01.05.2024 року, та наполягав на їх задоволенні. Представник позивача щодо розстрочення виконання рішення суду у даній справі заперечував.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "МУБАО" заяву від 01.05.2024 року про розстрочення виконання рішення суду у справі № 918/1230/23, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача (заявника), всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується вказана заява, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду цієї заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 ГПК України).

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Аналогічна правова позиція була висловлена Конституційним Судом України у рішеннях від 13 грудня 2012 року у справі № 18-рп/2012, від 25 квітня 2012 року у справі № 11-рп/2012 та від 30 червня 2009 року у справі № 16-рп/2009.

Водночас за частинами 1, 3 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зі змісту вищенаведених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відповідно до положень статті 331 ГПК України задоволення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (тяжке захворювання фізичної особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вищенаведеними нормами встановлено, що розстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

Як було зазначено, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, слід враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відтак, саме на заявника в контексті приписів статей 74, 76-79 ГПК України покладається обов`язок доведення існування відповідних підстав, тоді як стягувач, у разі наявності заперечень, має навести докази, що спростовують обставини, на які посилається заявник.

В обґрунтування розстрочки виконання рішення суду Товариство з обмеженою відповідальністю "МУБАО" посилається на те, що наразі виконання рішення суду в повному обсязі є неможливим через скрутну фінансову ситуацію, яка склалась у зв`язку з тим, що внаслідок початку військової агресії рф на території України боржник не мав змоги повноцінно здійснювати свою господарську діяльність. Також заявник зазначає, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації ТОВ "МУБАО" втратило можливість повноцінно здійснювати свою господарську діяльність, в більшій мірі через те, що не може виконувати іноземні замовлення, на яких фактично базувалась господарська діяльність підприємства. Також заявник зазначає, що ТОВ "МУБАО" має численні борги, що виникли саме через військову агресію російської федерації та вкрай складну ситуацію на ринку лісодеревини, у тому числі через затримки у проходженні кордону при виконанні замовлень іноземних контрагентів. Вказане призвело до значного погіршення фінансового стану та знизило платоспроможність підприємства. В обґрунтування наведених обставин заявником було надано копію довідку про розмір дебіторської заборгованості від 30.04.2024 року № 18 та копію фінансової звітності малого підприємства на 31.12.2023 року. Звертаючись з даною заявою про розстрочення виконання рішення суду, заявник вказує, що він має на меті виконати рішення суду та враховує дотримання балансу інтересів сторін, з урахуванням фінансового становища обох сторін, вважає, що одноразова сплата усієї суми боргу за рішенням суду значно погіршить його фінансовий стан. Однак, як зазначає заявник, на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю "МУБАО" має можливість виконувати рішення суду у справі № 918/1230/23 шляхом оплати упродовж 12 місяців щомісячних платежі в розмірі 96 474,89 грн.

Згідно з ч. 1, ч. 5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України).

Вищезазначені норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду.

Таким чином, ухвала про розстрочку виконання судового рішення може бути винесена судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

Суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право відстрочити виконання рішення чи постанови.

Суд зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який наразі є продовженим.

Боржник зазначає, що має численні борги, що виникли саме через військову агресію російської федерації та вкрай складну ситуацію на ринку лісодеревини, у тому числі через затримки у проходженні кордону при виконанні замовлень іноземних контрагентів.

Також боржник зазначає, що розстрочення виконання рішення суду надасть йому можливість належним чином розрахуватися з позивачем, оскільки арешт банківських рахунків відповідача саме в даний період може привести до невідворотніх наслідків для боржника, в тому числі й до банкрутства останнього, а також надасть змогу надалі виконувати свої зобов`язання перед іншими контрагентами.

Суд вважає, що негайне звернення стягнення на кошти і майно боржника у виконавчому провадженні хоча й може забезпечити виконання цього рішення, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може взагалі припинити господарську діяльність відповідача, яку останній здійснює.

З огляду на викладене, у випадку негайного стягнення з боржника всієї суми за рішенням господарського суду у даній справі, зазначені обставини можуть призвести до банкрутства вказаної особи, неможливості сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів від здійснення такої діяльності, як і неможливості виконання рішення по даній справі.

Судом враховано фінансовий стан сторін та те, що розстрочка виконання рішення в даній справі на 12 місяців не порушить баланс інтересів сторін, а саме досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора, крім того, суд дійшов висновку, що розстрочення виконання судового рішення не сприятиме ухиленню від його виконання та надасть боржнику можливість виконати судове рішення.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена (ч. 7 ст. 331 ГПК України).

Розглянувши мотиви поданої заяви, врахувавши ступінь вини боржника у виникненні спору, дослідивши наявні докази, врахувавши, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МУБАО" від 01.05.2024 року про розстрочення виконання рішення суду у справі № 918/1230/23.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МУБАО" від 01.05.2024 року про розстрочення виконання рішення суду у справі № 918/1230/23 - задовольнити.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 18 квітня 2024 року у справі № 918/1230/23 на 12 місяців рівними частинами, а саме по 96 474 грн 89 коп. в місяць починаючи з травня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили 13 травня 2024 року та відповідно до Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Політика Н.А.