ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/786/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25);
до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр. Героїв Харкова, буд. 199), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Героїв Харкова, буд. 299).
про стягнення коштів у розмірі 324 741, 99 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", м. Харків, про стягнення заборгованості за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за договором № 0371-03032 від 27.06.2019, у розмірі 324 741, 99 грн, з яких: 257 583, 61 грн - основна заборгованість, 36 428, 74 грн - інфляційні втрати, 13 116, 47 грн - 3% річних, 17 613, 17 грн - пені. Також просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 871, 13 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/786/24. Розгляд справи № 922/786/24 призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш". Встановлено відповідачу у строк, протягом п`ятнадцяти днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження, надати суду відзив на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ГПК України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство.

03.04.2024 відповідачем надано до суду відзив на позов (вх. № 8823), в якому відповідач зазначає, що договір № 0371-03032 від 27.06.2019 укладено між позивачем та Акціонерним товариством «Завод «Електроважмаш». Проте, у відповідача не наступив момент переходу прав та обов`язків за АТ «Завод «Електроважмаш», яке знаходиться у стадії реорганізації, у зв`язку із наступним. Так, 26.08.2021 року до ЄДРЮО внесено запис про державну реєстрацію юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення - Акціонерне товариство «Завод Електроважмаш», яке є правонаступником Державного підприємства «Завод Електроважмаш». З 17.09.2021 на підставі рішення засновників юридичної особи або уповноваженого ним органу до Реєстру також було внесено запис про державну реєстрацію щодо припинення юридичної особи АТ «Завод «Електроважмаш» в результаті її реорганізації, із строком пред`явлення кредиторських вимог до 17.11.2021 «з 17.09.2021 - в стані припинення 001089799. Внесення рішення засновників щодо припинення ЮО в результаті реорганізації». Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Станом на цей час дані щодо припинення юридичної особи АТ «Завод Електроважмаш» та відповідно про її правонаступників в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб відсутні. На даний час АТ «Завод Електроважмаш» знаходиться в стані припинення. Також, відсутні відомості у реєстрі відносно того, що АТ «Українські енергетичні машини» є правонаступником АТ «Завод Електроважмаш». Отже, на даний час відомості відносно того, що АТ «Завод Електроважмаш» припинено та АТ «Українські енергетичні машини» є правонаступником останнього - в ЄДРЮО відсутні. Належних доказів щодо припинення АТ «Завод Електроважмаш», його правонаступників, тощо відповідачем до суду не надано. Таким чином, позивачем невірно визначено юридичну особу, в якості відповідача. Також вказує, що Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" є стратегічним підприємством, яке відноситься до категорії особливо важливих для економіки суб`єктів господарювання державного сектору економіки, головним завданням якого є виготовлення та постачання обладнання на об`єкти енергетичної інфраструктури загальнодержавного значення країни, а тому стягнення грошових коштів ставить під загрозу стратегічну стабільність фінансово-господарської діяльності відповідача та енергонезалежність України в умовах відкритої агресії та неприхованої війни.

10.04.2024 позивачем надано до господарського суду відповідь на відзив на позов (вх. № 9556), в якій позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 6 до Договору споживача про надання послуг з передачі електричної енергії від 27.06.2019 № 0374-03032, умовами якої сторони погодили замінити в договорі сторону користувача з АТ «Завод Електроважмаш» на АТ "Українські енергетичні машини". Пунктом 3 додаткової угоди № 6 сторони узгодили, що АТ "Українські енергетичні машини" приймає у повному обсязі зобов`язання (зокрема не виконані) за Договором від 27.06.2019 № 0371- 03032 та додатками до нього за всіма об`єктами, засобами обліку, зовнішніми та внутрішніми мережами електричного живлення та зобов`язується їх виконати належним чином на умовах договору від 27.06.2019 № 0374-03032, у тому числі вимоги Оператора системи передачі (ОСП), виконавця, не виконані попереднім споживачем на момент укладання додаткової угоди. Згідно п.4. додаткової угоди № 6 сторони визначились, що АТ "Українські енергетичні машини" бере на себе відповідальність: кредиторську заборгованість перед Оператором системи передачі (ОСП), виконавцем: сума 309 767, 15 грн, пеня за порушення термінів розрахунку за послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління становить 17 613, 17 грн, що дає підстави для пред`явлення позову до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16.11.2023 є запис про припинення АТ «Завод Електроважмаш». Позивач вважає, що у разі реорганізації юридичної особи шляхом ії приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника. У спірних правовідносинах правонаступництво щодо майна, усіх залишків, прав та обов`язків Акціонерного товариства "Завод Електроважмаш" перейшло правонаступнику - Акціонерному товариству "Українські енергетичні машини" з моменту затвердження Передавального акту, а саме, з 01.12.2021. Також на думку останнього, стратегічна стабільність фінансово-господарської діяльності АТ "Українські енергетичні машини", енергозалежність України в умовах відкритої агресії та неприхованої війни нерозривно пов`язана зі стабільністю фінансово-господарської діяльності позивача - НЕК «Укренерго» і не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог останнього.

Заперечень на відповідь на відзив на позов, відповідачем суду надано не було.

Третьою особою вимог ухвали суду від 18.03.2024 виконано не було.

Матеріали справи свідчать, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Так, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

27.06.2019 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (надалі виконавець, позивач) та Державним підприємством «Завод Електроважмаш» (надалі користувач, відповідач) укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0371-03032 (договір) з додатками. Даний договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України.

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов`язується надавати послуги з диспетчерського (оперативно технологічного) управління об`єктами користувача у складі об`єднаної енергетичної системи ОЕС України, а саме забезпечити надійне та ефективне функціонування ОЕС України, зокрема безперебійне постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог операційної безпеки (далі послуга), а користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу, відповідно до умов договору. (п. 1.2. договору).

Оплата послуг здійснюється за тарифом, який визначається регулятором відповідно до затвердженої ним методики та оприлюднюється виконавцем на своєму офіційному веб-сайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено у документі, яким затверджено тариф. (п. 2.1. договору).

Обсяг наданої послуги визначається :

- для виробників як обсяг виробленої електроенергії (в одиницях відпуску);

- для операторів системи розподілу - як обсяг розподіленої електричної енергії;

- для споживачів - як обсяг спожитої електричної енергії.

Згідно з п. 2.3. договору, вартість послуги за розрахунковий період визначається, як добуток обсягу наданої послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період.

У відповідності до п. 2.5 договору (договір в новій редакції), розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків:

- до 10 числа розрахункового місяця 35 % вартості послуги;

- до 20 числа розрахункового місяця 35 % вартості послуги;

- до останнього банківського дня календарного місяця 30 % вартості послуги.

Плановий обсяг послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих користувачем повідомлень, в тому числі щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий період (п. 2.6. договору в новій редакції).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надається адміністратором комерційного обліку (далі АКО) протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в «Системі управління ринком» (далі сервіс), що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Користувач здійснює підписання акту коригування наданої послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 календарних днів.

Як вказує позивач, під час дії договору про надання послуг з диспетчерського (оперативнотехнологічного) управління № 0371-03032 Акціонерне товариство "Завод Електроважмаш" належним чином не виконувало умови договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0371-2032 від 31.01.2019, допускаючи прострочення платежів. Станом на липень 2022 року Акціонерне товариство "Завод Електроважмаш" мало заборгованість за послугу з диспетчерського (оперативнотехнологічного) управління в сумі 309 767,15 грн, на яку була нарахована пеня у розмірі 17 613,17 грн.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 1005-р Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" визнано правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного товариства «Завод Електроважмаш».

17.12.2021 листом № 82477/01 Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" () повідомило НЕК «Укренерго», що з 01.12.2021 воно (Товариство) є правонаступником Акціонерного товариства «Завод Електроважмаш».

13.07.2022 між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини" укладено додаткову угоду № 6 до договору споживача про надання послуг з передачі електричної енергії від 27.06.2019 № 0374-03032.

Відповідно до п.1. додаткової угоди № 6 сторони погодили замінити в договорі сторону користувача з АТ «Завод Електроважмаш» на АТ "Українські енергетичні машини".

Пунктом 3 додаткової угоди № 6 сторони узгодили, що АТ "Українські енергетичні машини" приймає у повному обсязі зобов`язання (зокрема не виконані) за договором від 27.06.2019 № 0371-03032 та додатками до нього за всіма об`єктами, засобами обліку, зовнішніми та внутрішніми мережами електричного живлення та зобов`язується їх виконати належним чином на умовах договору від 27.06.2019 № 0374-03032, у тому числі вимоги Оператора системи передачі (ОСП), виконавця, не виконані попереднім споживачем на момент укладання додаткової угоди.

Згідно п. 4. додаткової угоди № 6 сторони визначились, що АТ "Українські енергетичні машини" бере на себе відповідальність: кредиторську заборгованість перед Оператором системи передачі (ОСП), виконавцем: сума 309 767,15 грн, пеня за порушення термінів розрахунку за послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління становить 17 613, 17 грн.

В період з липня 2022 року (місяць підписання додаткової угоди № 6) між НЕК «Укренерго» та АТ «Завод Електроважмаш» сформовано та підписано акти коригування наданої послуги. А саме:

20.09.2022 - акт коригування до акту надання послуги з диспетчерського (оперативно технологічного) управління за 04.2022 на суму 15 618, 29 грн.

21.09.2022 - акт коригування до акту надання послуги з диспетчерського (оперативно технологічного) управління за 03.2022 на суму 20 494, 11 грн.

20.10.2022 - акт коригування до акту надання послуги з диспетчерського (оперативно технологічного) управління за 05.2022 на суму 16 071, 14 грн.

Таким чином сума кредиторської заборгованості (сума основного боргу) АТ «Завод Електроважмаш» зменшилась на суму 52 183, 54 грн та складає 257 583, 61 грн.

Відповідно до п. 6.8. договору споживача про надання послуг з передачі електричної енергії від 27.06.2019 № 0374-03032 у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За внесення платежів, передбачених п. 2.5. цього договору, з порушенням термінів користувач сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, ураховуючи день фактичної сплати (п. 6.1.Договору).

Розрахунок штрафних санкцій (пені) не здійснюється з врахуванням набрання чинності Постанови НКРЕКП «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 766» від 26.04.2022 № 413, відповідно до якої на час воєнного стану та протягом 30 днів після закінчення його дії зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Наявність заборгованості АТ «Завод Електроважмаш» (правонаступником якого є АТ "Українські енергетичні машини") за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за договором № 0371-03032 від 27.06.2019, у розмірі 324 741, 99 грн і стала підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Ст. 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 173 ГК України, зі змістом якої кореспондуються і приписи ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, предметом даного спору є заборгованість за договором від 27.06.2019 про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0371-03032 (договір) з додатками, укладеним між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Державним підприємством «Завод Електроважмаш». Даний договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України.

Водночас, відповідачем у справі № 922/786/24 визначено Акціонерне товариство Українські енергетичні машини. Основне та єдине заперечення відповідача за відзивом зводиться до того, що у відповідача не наступив момент переходу прав та обов`язків від АТ «Завод «Електроважмаш», яке знаходиться у стадії реорганізації.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Про те, що АТ "Завод «Електроважмаш" () є правонаступником ДП "Завод «Електроважмаш" () не заперечується сторонами. Тим паче, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься запис про таке правонаступництво.

Щодо правонаступництва АТ "Завод «Електроважмаш" (), то суд звертає увагу, що відповідні обставини були предметом дослідження судів у справі № 922/3979/21 на стадії заміни сторони спору (АТ "Завод "Електроважмаш") на його правонаступника АТ "Українські енергетичні машини", на стадії виконання рішення суду та видачу наказу. З обставин, встановлених в ухвалі Господарського суду Харківської області від 25.07.2022 у справі № 922/3979/21, залишеної без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 та постановою Верховного Суду від 16.03.2023, вбачається, що згідно з п. 1 Передавального акту від 01.12.2021 правонаступництво щодо майна, усіх залишків, прав та обов`язків АТ "Завод "Електроважмаш" переходить правонаступнику - АТ "Українські енергетичні машини", з моменту затвердження даного Передавального акту з 01.12.2021. Відповідно до п. 4 Передавального акту всі підтверджені належним чином права, обов`язки, зобов`язання АТ "Завод "Електроважмаш", що приєднується, а також права, обов`язки, зобов`язання інших осіб в частині правовідносин з АТ "Завод "Електроважмаш", що приєднується, переходять в повному обсязі до АТ "Українські енергетичні машини" - правонаступника навіть у випадку, якщо вони мали (матимуть) місце після дати складання Передавального акту або з будь-яких причин не були включені в Передавальний акт. Передавальний акт затверджено АТ "Українські енергетичні машини" та Фондом державного майна України. Отже, згідно вказаного Передавального акту усі активи, зобов`язання, майно, права та обов`язки АТ "Завод "Електроважмаш", що приєднується, передаються товариству-правонаступнику, а саме, АТ "Українські енергетичні машини", в порядку та на умовах, встановлених чинним законодавством України з дати затвердження та підписання Передавального акта. Протоколом позачергових загальних зборів АТ "Українські енергетичні машини" (попередня назва АТ "Турбоатом") від 03.12.2021 №31/2021 та протоколом № 4 про підсумки голосування на позачергових загальних зборах (крім кумулятивного голосування) від 03.12.2021 прийнято рішення, зокрема, про затвердження Передавального акту між Акціонерним товариством "Завод "Електроважмаш" та Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини" станом на 31.10.2021; уповноважено генерального директора Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (з правом передоручення) на підписання передавального акта, затвердженого рішенням цих позачергових загальних зборів. Також вказаним протоколом прийнято рішення про затвердження договору про приєднання Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини"; уповноважено генерального директора Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (з правом передоручення) на підписання договору про приєднання Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш". Вказані протоколи позачергових загальних зборів із протоколами про підсумки голосування знаходяться у відкритому доступі на офіційному сайті АТ "Українські енергетичні машини" за посиланням https://ukrenergymachines.com/investors/229/230/8171, https://ukrenergymachines.com/investors/229/231/8169. Відповідно до п. 1.4 Статуту Акціонерного товариства «Українські енергетичні машини» (нова редакція), затвердженого протоколом річних загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", які відбулись 25.04.2023, № 36 від 01.05.2023, Акціонерне товариство «Українські енергетичні машини» є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" внаслідок приєднання останнього до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №1005-р «Про погодження реорганізації Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до Акціонерного товариства "Турбоатом". Цей статут також знаходиться у вільному доступі на офіційному сайті відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах правонаступництво щодо майна, усіх залишків, прав та обов`язків Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" перейшло правонаступнику - Акціонерному товариству "Українські енергетичні машини" з моменту затвердження даного Передавального акту, а саме, з 01.12.2021.

Що стосується доводів відповідача про те, що станом на даний час АТ "Завод "Електроважмаш" перебуває "в стані припинення", проте запис про його припинення до вказаного реєстру не внесено, суд зазначає таке.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.09.2020 у справі № 296/443/16-ц (провадження №61-16634сво19) дійшов висновку про те, що у статтях 104 та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

У ч. 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Водночас при відповідній реорганізації не має значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків, адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 922/347/21, від 16.03.2023 у справі № 922/3979/21 та від 08.06.2023 у справі № 911/343/22.

Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17.

Суд наголошує, що чинне законодавство не містить загальної норми щодо моменту виникнення універсального правонаступництва юридичної особи, внаслідок приєднання. Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності. Тобто, при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва), на підставі передавального акта. Наведені обставини передують внесенню запису до Реєстру про припинення юридичної особи, яка припиняється в результаті реорганізації.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17, якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. При цьому, Велика Палата Верховного Суду в зазначеній постанові визнала помилковим висновок попередніх судових інстанцій про те, що правонаступництво не відбулося за відсутності в Реєстрі запису про припинення юридичної особи, яка реорганізовувалася.

Отже, для вирішення питання щодо можливості процесуального правонаступництва суд у кожному конкретному випадку має аналізувати фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права, зокрема відомості первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення, перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 922/817/18, від 08.02.2023 у справі № 910/16900/19, від 16.03.2023 у справі № 922/3979/21.

Враховуючи встановлені судом у сукупності обставини, у контексті застосування ст. 104, 107 ЦК України, та беручи до уваги не визначений момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється, у зв`язку з реорганізацією, суд вважає, що з моменту складання та затвердження передавального акта обставини щодо завершення/незавершення певних процедур, зокрема, внесення відповідного запису до реєстру, ніяким чином не можуть впливати на обсяг переданих за таким актом прав та обов`язків товариства, що приєднується. Тож суд відхиляє посилання відповідача на те, що моментом переходу прав та обов`язків до правонаступника юридичної особи вважається дата внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, подальший аналіз правовідносин буде здійснюватися судом з урахуванням того, що у справі № 922/786/24 АТ «Українські енергетичні машини» є належним відповідачем.

Згідно із ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, станом на липень 2022 року заборгованість Акціонерного товариства "Завод Етроважмаш" за послугу з диспетчерського (оперативнотехнологічного) управління за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0371-2032 від 31.01.2019 складає 309 767, 15 грн.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 13.07.2022 між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини" укладено додаткову угоду № 6 до договору споживача про надання послуг з передачі електричної енергії від 27.06.2019 № 0374-03032. Відповідно до п.1. додаткової угоди № 6 сторони погодили замінити в договорі сторону користувача з АТ «Завод Електроважмаш» на АТ "Українські енергетичні машини". Пунктом 3 додаткової угоди № 6 сторони узгодили, що АТ "Українські енергетичні машини" приймає у повному обсязі зобов`язання (зокрема не виконані) за договором від 27.06.2019 № 0371-03032 та додатками до нього за всіма об`єктами, засобами обліку, зовнішніми та внутрішніми мережами електричного живлення та зобов`язується їх виконати належним чином на умовах договору від 27.06.2019 № 0374-03032, у тому числі вимоги Оператора системи передачі (ОСП), виконавця, не виконані попереднім споживачем на момент укладання додаткової угоди. Згідно п. 4. додаткової угоди № 6 сторони визначились, що АТ "Українські енергетичні машини" бере на себе відповідальність: кредиторську заборгованість перед Оператором системи передачі (ОСП), виконавцем: сума 309 767,15 грн, пеня за порушення термінів розрахунку за послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління становить 17 613, 17 грн.

Таким чином, на підставі наданих доказів, зокрема, додаткової угоди № 6 від 13.07.2022, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0371-03032 від 27.06.2019 № 0374-03032 в розмірі 257 583, 61 грн (з урахуванням наданих позивачем до позову актів коригування до Акту надання послуги з диспетчерського (оперативно технологічного) управління.

Окремо суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву відповідач не висловив заперечень стосовно заявленої суми, не представив свій розрахунок основної заборгованості, як і не надав доказів сплати цієї заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження здійснення повної оплати.

Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 17 613,17 грн, суд зазначає, що заявлена до стягнення сума пені розрахована у відповідності до умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативнотехнологічного) управління № 0371-03032 та вимог чинного законодавства, а також її нарахування та стягнення узгоджено сторонами під час укладання додаткової угоди № 6 від 13.07.2022. А, отже, позовна вимога в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 17 613,17 грн за порушення термінів розрахунку за послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем не було надано до суду контррозрахунку заявленої до стягнення пені або висловлено незгоду щодо нарахування штрафних санкцій.

Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 36 428, 74 грн та 3 % річних у розмірі 13 116, 47 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови). Також, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 січня 2022 року по справі № 910/18557/20 зазначено наступне: «Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду».

Здійснивши перевірку суми нарахованих позивачем 3 % річних, а також інфляційних втрат, з урахуванням постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 січня 2022 року у справі № 910/18557/20, суд дійшов висновку, що вони здійснені арифметично вірно, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окремо, суд звертає увагу, що відповідачем не було надано контррозрахунок похідних вимог. У відзиві не зазначено про незгоду із наданим позивачем розрахунком.

Щодо тверджень відповідача, що Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" є стратегічним підприємством, яке відноситься до категорії особливо важливих для економіки суб`єктів господарювання державного сектору економіки, головним завданням якого є виготовлення та постачання обладнання на об`єкти енергетичної інфраструктури загальнодержавного значення країни, а тому стягнення грошових коштів ставить під загрозу стратегічну стабільність фінансово-господарської діяльності відповідача та енергонезалежність України в умовах відкритої агресії та неприхованої війни, суд зазначає наступне.

Ст. 7 ГК України визначено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» є одним з ключових учасників ринку електроенергії і виконує функції адміністратора комерційного обліку, адміністратора розрахунків, виконує покладені на нього зобов`язання із забезпечення загальнодоступних інтересів (ПСО) у процесі функціонування ринку, а також керує роботою балансуючого ринку електроенергії.

НЕК «Укренерго» забезпечує:

- баланс виробництва і споживання електроенергії і потужності в енергосистемі в режимі реального часу;

- експлуатацію та розвиток магістральних і міждержавних електромереж;

- паралельну роботу енергосистеми України з енергосистемами сусідніх країни;

- технічну можливість експорту/імпорту електроенергії.

16 березня 2022 року в умовах війни, енергосистема України екстрено перейшла на пробну синхронну роботу з європейським енергооб`єднанням країн континентальної Європи ЕМТ50-Е. Для цього НЕК «Укренерго» забезпечила виконання запланованих до 2021 року заходів, визначених у додатку до Угоди про можливість синхронізації енергосистеми України з ЕИТ50-Е, що була підписана 28 червня 2017 року між НЕК «Укренерго» та ЕМТ50-Е.

Є загальновідомим фактом, що з початком повномасштабного вторгнення РФ, обстановка в Україні з енергозабезпеченням кратно погіршилась, внаслідок чого, по всій Україні були запроваджені аварійні відключення та планові графіки обмежень постачання електричної енергії. Дефіцит в системі зберігається і на даний час.

А, отже, посилання відповідача на те, що стягнення з останнього заборгованості ставить під загрозу стратегічну стабільність фінансово-господарської діяльності відповідача та енергонезалежність України в умовах відкритої агресії та неприхованої війни, не є підставою для відмови у задоволенні правомірно заявлених вимог НЕК «Укренерго», яка є одним з ключових учасників ринку електроенергії, виконує функції адміністратора комерційного обліку, та керує роботою балансуючого ринку електроенергії.

Щодо посилання відповідача на ухвали Господарського суду Харківської області від 05.03.2024 по справі № 922/3524/20; від 06.03.2024 по справі № 922/293/21; від 06.03.2024 по справі 922/2648/20, суд зазначає наступне.

У даних ухвалах, судом, за клопотанням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вирішувалось питання про заміну сторони виконавчого провадження, а саме: Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" його правонаступником - Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини". При розгляді даних заяв, господарським судом було відмовлено у їх задоволенні. Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зазначені ухвали суду оскаржені не були.

Натомість, Східний апеляційний господарський суд, розглядаючи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.02.2024 про заміну сторони у виконавчому провадженні № 72527609 у справі № 922/4540/21, якою було задоволено аналогічну заяву Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у своїй постанові від 04.04.2024, зробив наступні висновки:

"З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах в порядку універсального правонаступництва, майно, усі залишки, права та обов`язки АТ "Завод "Електроважмаш" перейшли правонаступнику - АТ "Українські енергетичні машини" з моменту затвердження Передавального акта, а саме - з 01.12.2021, у зв`язку з чим суд оскаржуваною ухвалою за наявності встановлених ст. 52, 334 Господарського процесуального кодексу України підстав здійснив відповідне процесуальне правонаступництво.

..... суд першої інстанції у спірних правовідносинах з належною повнотою встановив обставини щодо прийняття рішення про затвердження Передавального акта балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів від АТ "Завод "Електроважмаш"до АТ "Українські енергетичні машини" за яким усі активи, зобов`язання, майно, права та обов`язки було передано, як товариству -правонаступнику саме з 01.12.2021". У зв`язку з чим, Східний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.02.2024 про заміну сторони у виконавчому провадженні № 72527609 у справі № 922/4540/21 залишив без задоволення, а ухвалу - без змін.

Враховуючи викладене, посилання відповідача на ухвали суду по справі № 922/3524/20; № 922/293/21; 922/2648/20 - є недоречними та судом відхиляються.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог.

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем, покладаються на відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 ГПК України, Господарський суд Харківської області

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, місто Харків, пр. Героїв Харкова, будинок 199; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; ; р/р НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» у м. Київ, МФО 300465, код ЄДРПОУ банка 0032129) суму заборгованості за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління в розмірі 257 583, 61 грн; 3 % річних у розмірі 13 116, 47 грн; інфляційні втрати в розмірі 36 428, 74 грн; пеню в розмірі 17 613,17 грн; а також судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі 4 871, 13 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до ст. 256, 257 ГПК України.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, буд. 25; );

Відповідач - Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" (61037, місто Харків, пр. Героїв Харкова, буд. 199; ).

Третя особа - Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, пр. Героїв Харкова, буд. 299).

Повне рішення складено 20.05.2024.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/786/24