ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024 Справа № 917/1297/23

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", вул.Шолуденка, 1, м.Київ, 04116, ел.адреса:

до Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз", вул.Будька, 26-А, м.Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область,37300

про стягнення грошових коштів

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальної компанії «Нафтогаз України» до Приватного акціонерного товариства «Гадячгаз» про стягнення заборгованості за Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2501 (далі - Типовий договір) за період 01.05.2022 р. - 31.05.2022 р. в розмірі 6 548 767,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем виконано в повному обсязі зобов`язання взяті на себе за договором, та забезпечено з дня визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи безперервне постачання газу за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 в обсязі 144,02100 тис. куб. м. на загальну суму 6 548 767,78грн. Відповідач не виконав свій обов`язок за договором щодо сплати за поставлений газ.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.07.2023 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 17.08.2023

14.08.2023 за вхід. №9934 від відповідача надійшов відзив на позов. Відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на позовну заяву ПрАТ «Гадячгаз» заперечує щодо наведеного Позивачем обґрунтування позовних вимог, не доведення належними та допустимими доказами обсягу передачі природного газу та обґрунтованого розрахунку його вартості, безпідставного визначення Оператора ГРМ споживачем природного газу та відсутності правових підстав виникнення договірних відносин між постачальником «останньої надії» та Оператором ГРМ в цілому, а також звертає увагу суду на наступне:

- Законом України «Про ринок природного газу», а саме: статтею 15 встановлену заборону на укладення договору постачання природного газу між постачальником «останньої надії» та споживачем за наявності у такого споживача простроченої заборгованості, що підтверджується рахунком на оплату (природний газ) № 17833 від 13.06.2022 року, згідно якого у ПрАТ «Гадячгаз» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» станом на 01.05.2022 р. заборгованість склала 66 828 009,77 грн.;

- неможливість укладення договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» із перевищенням шістдесяти добового терміну протягом календарного року;

- Законом України «Про ринок природного газу» встановлено механізм припинення постачальником «останньої надії» постачання споживачу природного газу після спливу шістдесяти діб протягом календарного року;

Також Відповідач звертає увагу, що Позивач не заперечує обставини, що у листопаді-грудні 2021 року, та в січні-лютому 2022 року між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та ПрАТ «Гадячгаз» як постачальником «останньої надії» вже були наявні договірні відносини за Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», а також, не заперечується той факт, що ПрАТ «Гадячгаз» станом на 01.05.2022 р. мало перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» прострочену заборгованість в розмірі 66 828 009,77 грн., що підтверджується рахунком Позивача на оплату № 17833 від 13.06.2022 року.

30.08.2023 за вхід. №10687 від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

11.09.2023 за вхід. №11179 від відповідача надійшли заперечення. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.09.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.10.2023.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 24.10.2023 суд відклав засідання на 14.11.2023

13.11.2023 за вхід. №14539 від Приватного акціонерного товариства "Гадячгаз" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/1007/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про зобов"язання вчинити дії.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 14.11.2023 суд ухвалив зупинити провадження у справі № 917/1297/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/1007/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про зобов"язання вчинити дії.

Східний апеляційний господарський суд постановою від 29.12.2023 скасував ухвалу Господарського суду Полтавської області від 14.11.2023 та направив справу № 917/1297/23 для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.03.2024 суд призначив засідання у справі на 04.04.2024.

У судовому засіданні 04.04.2024 оголошено перерву у розгляді справи на 30.04.2024.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

У спірних правовідносинах має місце встановлена обставина, проти якої не заперечує Позивач та Відповідач, що станом на 01.05.2022 ПрАТ «Гадячгаз» як споживач мав заборгованість перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як постачальником «останньої надії».

Як і встановлена обставина укладення Типового договору між Позивачем та Відповідачем як постачальником «останньої надії» протягом січня-лютого 2022, тобто станом на 01.05.2022 сплив граничний строк поставки природного газу, що передбачений ч. 2 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу» та п. 3.3, 11.1 Типового договору, а також п. 2 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496 (далі - Правила).

За змістом пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 №329-VIII, постачальник «останньої надії» - це визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

У статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» даються наступні визначення: оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 17 статті 1).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором, а договір на постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.

Позивач зазначає, що між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як постачальником «останньої надії» та ПрАТ «Гадячгаз» як споживачем укладений Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії», за умовами якого Позивачем поставлено у періоди з 01.05.2022 до 31.05.2022 природний газ в обсязі 144,02100 тис.м3, який відповідач не оплатив.

Господарським судом встановлено, що у відповіді ТОВ "Оператор ГТС України» від 25.11.2022 № ТОВВИХ-22-12812 на запит адвоката ТОВ «ГК «Нафтогаз України» Літвінова Є.В. від 15.11.2022 надано інформацію, зокрема по споживачу природного газу з ЕІС кодом 56Х01U (Відповідач) був закріплений за постачальником «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (ЕІС-код 56Х80В) за період з 01.11.2021 до 30.12.2021, з 01.01.2022 до 28.02.2022, з 01.05.2022 до 31.05.2022.

Отже, з доданої Позивачем відповіді вбачається, що відповідач ПрАТ «Гадячгаз» (ЕІС код 56Х01U) був внесений до портфеля постачальника «останньої надії» (позивача) у періоди з 01.11.2021 до 30.12.2021, з 01.01.2022 до 28.02.2022, з 01.05.2022 до 31.05.2022.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України.

За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ч.ч.1-2 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Як встановлено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у власність у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

За твердженням Позивача, між ним та Відповідачем був укладений Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії»; Позивач зазначає, що Відповідач акцептував публічну оферту позивача через споживання газу.

Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - типовий договір) затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2501 від 30.09.2015, який відповідно до пункту 1.1 є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу постачальником «останньої надії».

Згідно з пунктом 1.3 типового договору останній є договором приєднання та вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до пункту 2.1 типового договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Як зазначено у пункті 2.3 типового договору, відносини сторін, що є предметом цього договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання природного газу), Кодексом газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс газотранспортної системи) та Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем).

Постачання природного газу споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи (пункт 3.1 типового договору).

Відповідно до пункту 4.1 типового договору постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення постачальником на власному сайті.

Об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ/оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу (пункт 4.2 типового договору).

Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено) (п. 4.3 договору).

Згідно з пунктом 4.4 типового договору передбачено, що споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Як зазначено у пункті 5.2 типового договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору.

Відповідно до положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, інформаційна платформа електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1, абзацу 1 пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника останньої надії, не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

З моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу.

Абзацами 7-12 пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС встановлено, що реєстрація побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, або оператора газорозподільної системи здійснюється автоматично в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи за умови відсутності на інформаційній платформі інформації про відключення або ініціювання діючим постачальником відключення його об`єкта в таких випадках:

відсутність підтвердженої номінації та реномінації діючого постачальника побутового споживача, споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, постачальника, який здійснює постачання газу оператору газорозподільної системи для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі, або оператора газорозподільної системи, який здійснює закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній системі на підставі договору (договорів) купівлі-продажу природного газу в оптового продавця, для газової доби D до 02:00 UTC (04:00 за київським часом) години для зимового періоду в газову добу (D-1) та 01:00 UTC (04:00 за київським часом) години для літнього періоду в газову добу (D-1) на точку виходу до газорозподільної системи, крім випадків ініціювання постачальником «останньої надії» відключення по об`єкту такого споживача. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за днем включення до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії»;

відсутність за три дні до кінцевої дати постачання природного газу поточним постачальником побутового споживача або споживача, що здійснює виробництво теплової енергії, в Реєстрі іншого постачальника. У такому випадку постачання здійснюється з дня, наступного за кінцевим днем постачання попереднім постачальником.

Дата початку постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» визначається в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі.

Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про ринок природного газу» (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника «останньої надії», постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника «останньої надії», та на умовах типового договору постачання постачальником «останньої надії», що затверджується Регулятором.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу.

Постачальник «останньої надії» постачає природний газ споживачу протягом строку, який не може перевищувати 60 діб та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії».

Після закінчення цього строку постачальник «останньої надії» зобов`язаний припинити постачання природного газу споживачу. Постачальник «останньої надії» має право припинити постачання природного газу споживачу до закінчення вищезазначеного строку у разі невиконання цим споживачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати вартості природного газу, який постачається постачальником «останньої надії», відповідно до типового договору постачання постачальником «останньої надії».

Договір між постачальником «останньої надії» та споживачем не може бути укладений за наявності простроченої заборгованості у такого споживача перед таким постачальником «останньої надії», крім випадків, якщо таким споживачем є побутовий споживач, споживач, що є бюджетною установою відповідно до Бюджетного кодексу України, закладом охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо), закладом охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), споживач, що здійснює виробництво теплової енергії.

Згідно п. 3.3. розділу ІІІ Типового договору період безперервного постачання природного газу Постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу Споживачу Постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Відповідно до положень пункту 11.1 розділу ХІ Типового договору дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу Постачальником.

Згідно пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, у разі якщо за п`ять днів до кінцевої дати постачання природного газу поточним постачальником інформаційна платформа не фіксує такого споживача в Реєстрі іншого постачальника, у тому числі в Реєстрі постачальника із спеціальними обов`язками або постачальника «останньої надії», інформаційна платформа одночасно направляє оператору газорозподільної системи (оператору газотранспортної системи по прямих споживачах) інформаційне повідомлення про відсутність у споживача постачальника з певної дати за формою оператора газотранспортної системи, погодженою з Регулятором. Оператор газорозподільної системи (оператор газотранспортної системи по прямих споживачах), отримавши таке повідомлення, зобов`язаний протягом двох робочих днів проінформувати такого споживача про відсутність у нього постачальника з певної дати та можливі наслідки для нього і за необхідності розпочати заходи з припинення (обмеження) в установленому порядку газопостачання на об`єкти такого споживача.

Пунктом 5 розділу VI Правил постачання природного газу встановлено, що після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником «останньої надії», передбаченого цим розділом та Законом України «Про ринок природного газу», постачальник «останньої надії» зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем. Виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» здійснюється у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. У випадку якщо споживач не був включений до Реєстру споживачів іншого постачальника після закінчення постачання природного газу постачальником «останньої надії», до такого споживача повинні застосовуватись заходи з припинення розподілу/транспортування (для прямих споживачів) природного газу споживачу відповідно до умов Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи.

Отже, наведені вище положення діючого законодавства та умови Типового договору свідчать про наступне:

- встановлену заборону на укладення договору постачання природного газу між постачальником «останньої надії» та споживачем за наявності у такого споживача простроченої заборгованості;

- неможливість постачання природного газу постачальником «останньої надії» споживачу із перевищенням шістдесяти добового терміну протягом календарного року;

- встановлений законодавством механізм припинення постачальником "останньої надії" постачання споживачу природного газу після закінчення шістдесяти добового терміну постачання.

Як вже зазначалося вище, ПрАТ «Гадячгаз» (ЕІС код споживача 56Х01U) був внесений до портфеля постачальника «останньої надії» у періоди з 01.11.2021 до 30.12.2021, з 01.01.2022 до 28.02.2022, з 01.05.2022 до 31.05.2022.

За таких обставин ТОВ «ГК «Нафтогаз України» станом на 01.05.2022 вже здійснювало постачання природного газу ПрАТ «Гадячгаз» з початку 2022 року протягом граничного строку встановленого Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», а саме: з 01.01.2022 до 28.02.2022.

Позивача зазначає, що між ним та Відповідачем було укладено Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії»; позивач зазначає, що відповідач акцептував публічну оферту позивача через споживання газу, і як наслідок, спожив у період з 01.05.2022 по 31.05.2022 природний газ в об`ємі 144,02100 тис.м3 на загальну суму 6 548 767,78 грн.

У зв`язку із цим, як вважає Позивач, Відповідач в силу законодавчих приписів автоматично був включений до портфеля постачальника «останньої надії»; датою укладення типового договору Позивач вважає дату початку споживання Відповідачем природного газу - 01.05.2022.

Водночас, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як постачальник «останньої надії» станом на 01.05.2022 не мало правових підстав для подальшого постачання природного газу ПрАТ «Гадячгаз», з огляду на неодноразове його постачання в попередні періоди протягом строку.

Із матеріалів даної справи вбачається і сторонами у даній справі не заперечується, що у 2022 році Позивач як постачальник «останньої надії» протягом січня-лютого 2022 року вже здійснював Відповідачу постачання природного газу на умовах Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», відповідно, в силу законодавчих положень Позивач був зобов`язаний припинити постачання природного газу відповідачу.

Більше того, згідно наданих Позивачем доказів до позовної заяви (рахунок на оплату (природний газ) № 17833 від 13 червня 2022 р.) і не заперечується Позивачем, Відповідач станом на 01.05.2022 мав перед позивачем заборгованість на загальну суму 66 828 009,77 грн.

Відповідно, договір між постачальником «останньої надії» та споживачем не міг в силу закону бути укладений.

Крім того, за доводами Позивача період безперервного постачання природного газу за Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» та включення в Реєстр споживачів постачальника «останньої надії» обмежений строком в шістдесят діб та може тривати до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу, однак, не обмежена кількість «повторного» укладення Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» та повторне включення споживача в Реєстр споживачів постачальника «останньої надії» протягом календарного року, в т.ч. і за наявною простроченою заборгованістю споживача перед постачальником «останньої надії»

Однак, суд відхиляє наведені доводи Позивача, зокрема і те, що у Відповідача була відсутня заборгованість станом на 01.05.2022 за укладеним в цей же день договору, а наявність заборгованості за іншими договорами не є підставою для відмови та/або припинення постачання природного газу, оскільки такі доводи є вільним тлумаченням Позивачем норм законодавства і є такими, що прямо суперечать статті 15 Закону України «Про ринок природного газу», яка чітко передбачає неможливість укладання договору між постачальником «останньої надії» та споживачем за наявності простроченої заборгованості у такого споживача перед таким постачальником «останньої надії» крім випадків, які відсутні у спірних правовідносинах.

У спірних правовідносинах має місце встановлена судом обставина, проти якої не заперечує Позивач, що станом на 01.05.2022 відповідач як споживач мав заборгованість перед позивачем як постачальником «останньої надії».

Як і встановлена обставина постачання позивачем як постачальником «останньої надії» відповідачу природний газ у січні-лютому 2022 року, тобто, станом на 01.05.2022 сплив граничний строк поставки природного газу відповідачу, що передбачений статтею 15 Закону України «Про ринок природного газу», а також п. 11.1. розділу ХІ Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

Таким чином, суд доходить до висновку, що за наявності у ПрАТ «Гадячгаз» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як постачальником «останньої надії» станом на 01.05.2022 простроченої заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 66 828 009,77 грн., та у зв`язку зі спливом станом на 01.05.2022 граничного строку поставки природного газу позивачем як постачальником «останньої надії» відповідачу, новий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладатися не міг, і позивач мав припинити постачання природного газу.

У письмових та додаткових поясненнях Позивач зазначає, що встановлений законом можливий строк постачання природного газу протягом 60 днів до кінця календарного року стосується лише необхідності безперервного постачання, і по закінченню 60 днів, на наступний день повторно може бути укладений новий договір на 60 днів.

Однак, суд зазначає, що положеннями законодавства не пов`язано строк поставки природного газу протягом 60 днів саме з безперервністю.

І позивач не послався на норму закону, якою визначено, що протягом 60 днів саме безперервно має постачатися природний газ, а у подальшому укладається новий договір на 60 днів.

До того ж, таке трактування Позивачем положень закону нівелює закріплене законодавцем положення, що після закінчення граничного строку постачальник «останньої надії» зобов`язаний припинити постачання природного газу споживачу. Суд відхиляє доводи Позивача, що він ані у відповідності до вимог Закону України «Про ринок природного газу», ані згідно з положеннями Кодексу ГТС та Правил постачання природного газу не наділений повноваженнями та функціональними можливостями щодо внесення/корегування в інформаційній платформі відповідних даних, в тому числі включення/виключення споживачів до/з Реєстру споживачів постачальника «останньої надії», оскільки в силу положень наведеного законодавства позивач мав припинити після 28.02.2022 постачання Відповідачу природного газу, чого Позивачем здійснено не було.

Абзацом 4 частини 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним.

Згідно з пунктом 1.3 типового договору, останній є договором приєднання та вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів Постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Постачання природного газу Споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи (пункт 3.1 типового договору).

Однак, суд зазначає, що у даному випадку, з підстав, зазначених вище, Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» з 01.05.2022 не міг бути укладений між позивачем та відповідачем.

Доводи ТОВ «ГК «Нафтогаз України», що останній ані у відповідності до вимог Закону України «Про ринок природного газу», ані згідно з положеннями Кодексу ГТС та Правил постачання природного газу не наділений повноваженнями та функціональними можливостями щодо внесення/корегування в інформаційній платформі відповідних даних, в тому числі включення/виключення споживачів до/з Реєстру споживачів постачальника «останньої надії», не приймаються судом, зважаючи на те, що позивач мав припинити постачання природного газу відповідачу.

Отже, суд доходить до висновку, що за наявності у ПрАТ «Гадячгаз» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як постачальником «останньої надії» простроченої заборгованості за спожитий природний газ, новий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладатися не міг.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. У справі «Руїз Торіха проти Іспанії», ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 98 231 грн. 52 коп. підлягають покладенню на позивача відповідно до ст.129 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову

Повне рішення складено 10.05.2024

Суддя Кльопов І.Г.