ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 травня 2024 року Справа № 903/111/24

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Королюка І.В.,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: н/з,

в судовому засіданні взяв участь Рішко А.В.- прокурор відділу Волинської обласної прокуратури (службове посвідчення №071761 від 01.03.2023),

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ківерцівської міської ради

до ОСОБА_1 , с. Сокиричі, Луцького району, Волинської області

про розірвання договору купівлі продажу об`єкта малої приватизації та стягнення неустойки в сумі 8750 грн.,

в с т а н о в и в:

01.02.2024 до Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява №53/2-224вих-24 від 01.02.2024 Першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Ківерцівської міської ради, в якій перший заступник керівника Луцької окружної прокуратури просить:

- розірвати договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - караульного приміщення загальною площею 98,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений 11.02.2022 між Ківерцівською міською радою та ОСОБА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Ківерцівської міської ради неустойку в розмірі 8 750 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури 6 056 грн. витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

Ухвалою суду від 06.02.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.03.2024; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 04.03.2024.

23.02.2024 через систему Електронний суд від позивача надійшла заява про відмову від позову, в якій Ківерцівська міська рада зазначає, що у сфері приватизації комунального майна інтереси Ківерцівської міської ради жодним чином не порушені. Також звертає увагу суду на те, що Ківерцівська міська рада, як орган місцевого самоврядування в змозі самостійно вирішувати питання, віднесені законом до компетенції місцевого самоврядування, а також самостійно захищати інтереси громади, у випадку їх порушення. Позивач повідомляє, що 10.03.2022 на адресу Ківерцівської міської ради надійшла заява від ОСОБА_1 , відповідно до якої покупець повідомила, що у зв`язку із введеним в Україні воєнного стану, вона не в змозі оплатити за придбані об`єкти нерухомого майна та зобов`язується провести оплату після припинення воєнного стану. 23.03.2023 аукціонною комісією було прийнято рішення не застосовувати до покупця санкції у вигляді розірвання договору чи стягнення неустойки. Рішення було оформлене протокольно та передано на затвердження розпорядженням Ківерцівської міської ради відповідно до вимог чинного законодавства та рішення Ківерцівської міської ради №15/20 від 29 листопада 2021 року.

У заяві про відмову від позову позивач посилається на п.1 ч.2 ст.46, п.2 ч.5 ст.53, ст.191 ГПК України, просить прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі.

05.03.2024 до Господарського суду Волинської області від Першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури надійшли пояснення №53/2-467вих24 від 04.03.2024 на заяву позивача про відмову від позову, в яких прокурор посилається на те, що ним дотримано вимог ст.23 Закону України "Про прокуратуру" та повідомлено Ківерцівську міську раду про порушення інтересів Ківерцівської територіальної громади та необхідність їх самостійного захисту органом місцевого самоврядування (листи від 04.07.2023, 21.11.2023 та 31.01.2024), які передували зверненню прокурора до суду з позовом. Також звертає увагу суду на те, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, на який посилається позивач як на підставу відмови від позову, не є належним доказом того, що ОСОБА_1 звільняється від відповідальності за невиконання умов спірного договору купівлі-продажу, а інших належних та допустимих доказів на підтвердження звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за невиконання умов договору купівлі-продажу, позивач до заяви про відмову від позову не надав. Просить продовжити подальший розгляд справи.

05.03..2024 через систему Електронний суд від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

06.03.2024 через систему Електронний суд від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із зайнятістю представника відповідача в іншому судовому засіданні у Луцькому міськрайонному суді.

06.03.2024 у судовому засіданні прокурор підтримав позов та просив продовжувати розгляд справи; зазначив, що підстави для закриття провадження у справі відсутні; просив надати час для ознайомлення з відзивом на позов та подачі відповіді на відзив.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання, залишив його без задоволення.

Щодо заяви позивача про відмову від позову та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Господарський суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом (п.4 ч.1 ст.231 ГПК України).

Згідно із ч.ч. 4-5 ст. 55 ГПК України якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, поданого власником (учасником, акціонером) цієї юридичної особи в її інтересах, а також позову прокурора в інтересах держави. Відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

Звернення прокурора із заявою до господарського суду - це правовий засіб його реагування на встановлені порушення закону в процесі здійснення наглядових заходів. Не маючи права безпосередньо усувати порушення, прокурор звертається для цього до господарського суду та бере безпосередню участь у процесі, домагаючись як поновлення порушених інтересів держави або органу місцевого самоврядування, так і притягнення в установленому законом порядку до відповідальності осіб, які припустили ці порушення.

Зазначені положення встановлюють виключні підстави, в яких суд не може закрити провадження у справі, а саме: в разі подання позову прокурора в інтересах органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Тобто, відмова позивача від позову не є обов`язковою для прокурора, оскільки така відмова не означає вибуття позивача з процесу чи зміни його процесуального статусу. У таких випадках спір підлягає вирішенню по суті.

У справі №903/111/24 відмова позивача від позову, поданого прокурором в його інтересах, не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати вирішення спору по суті.

Прокурор у судовому засіданні 06.03.2024 підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на розгляді справи по суті, а тому, враховуючи приписи ч.5 ст. 55 ГПК України, відсутні підстави для закриття провадження у зв`язку із відмовою позивача від позову, оскільки прокурор підтримує позовні вимоги.

Ухвалою суду від 06.03.2024 було відкладено підготовче засідання на 03.04.2024; запропоновано прокурору подати суду до 01.04.2024 відповідь на відзив відповідача.

07.03.2024 від Волинської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив№15-464вих-24 від 06.03.2024.

03.04.2024 через систему Електронний суд від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із зайнятістю представника відповідача в іншому судовому засіданні у Восьмому апеляційному адміністративному суді.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання, залишив його без задоволення.

Явка представників сторін, й, зокрема, відповідача у судове засідання 03.04.2024 не визнавалась обов`язковою, а представництво інтересів в суді не обмежено певним колом осіб.

Крім цього, згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 по справі № 907/425/16, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В судове засідання 03.04.2024 представник позивача не з`явився. Ухвала суду від 06.03.2024 була надіслана до електронного кабінету позивача.

В судовому засіданні 03.04.2024 прокурор висловив думку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 03.04.2024 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10.04.2024.

10.04.2024 в судове засідання представник позивача, відповідач (його представник) не з`явились.

Ухвала суду від 03.04.2024 була надіслана відповідачу рекомендованим листом на адресу, зазначену в позовній заяві: АДРЕСА_2 , позивачу до його електронного кабінету.

Така ж адреса відповідача: АДРЕСА_1 зазначена й у Єдиному демографічному реєстрі, що підтверджується відповіддю №437103 від 06.02.2024 з Єдиного демографічного реєстру.

Проте, станом на 10.04.2024 були відсутні відомості про вручення відповідачу ухвали суду від 03.04.2024.

З метою належного повідомлення відповідача про судовий розгляд судове засідання з розгляду справи по суті ухвалою суду від 10.04.2024. було відкладено на 08.05.2024.

08.05.2024 в судове засідання представники позивача та відповідача не з`явилися. Ухвала суду від 10.04.2024 була надіслана позивачу до його електронного кабінету. Факт належного повідомлення відповідача про судовий розгляд підтверджується відстеженням із сайту Укрпошта, згідно з яким ухвалу вручено відповідачу 18.04.2024.

Судом враховано, що неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору, а тому 08.05.2024 судом було вирішено спір за відсутності представників позивача та відповідача, зважаючи на те, що позивач та відповідач належним чином були повідомлені про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з огляду на наступні обставини.

29.11.2021 Ківерцівською міською радою було прийнято рішення 15/20 Про затвердження Переліку об`єктів комунальної власності Ківерцівської міської територіальної громади, які підлягають приватизації у 2021-2022 році, складу та Положення про діяльність аукціонної комісії для продажу об`єктів малої приватизації комунальної власності Ківерцівської міської територіальної громади.

До вказаного переліку включено об`єкт нерухомого майна караульне приміщення /А-1/ по АДРЕСА_1 площею 98,7 кв.м. (п. 11 додатку № 1 рішення).

Протоколом № 1 засідання аукціонної комісії для продажу об`єктів малої приватизації комунальної власності Ківерцівської міської територіальної громади від 10.12.2021 прийнято рішення про затвердження стартової ціни та інформаційних повідомлень про продаж на електронному аукціоні з умовами об`єктів малої приватизації, що на праві комунальної власності належать Ківерцівській міській територіальній громаді в особі Ківерцівської міської ради, у тому числі щодо вищевказаного об`єкта.

Розпорядженням Ківерцівського міського голови № 11-р від 18.01.2022 затверджено результати електронного аукціону № UA-PS-2021-12-25-000011-1 та приватизацію об`єкта малої приватизації шляхом викупу.

За результатами аукціону між Ківерцівською міською радою та ОСОБА_1 11.02.2022 укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації шляхом викупу - караульне приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_1 (надалі - договір) (а.с. 16-17).

Договір посвідчений державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О.Ю.

Відповідно до п. 1.1. договору продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти караульне приміщення загальною площею 98,7 кв.м. на АДРЕСА_1 .

Об`єкт нерухомого майна - караульне приміщення належить Ківерцівській міській раді, Волинської області на підставі свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомого майна, виданого Виконкомом Озерської сільської ради, Волинської області 25.12.2008, на підставі рішення виконкому Озерської сільської ради Волинської області від 27.11.2008 № 75, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Волинського обласного бюро технічної інвентаризації 30.12.2008 за №25918857. Право власності зареєстроване за продавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним реєстратором Ківерцівської міської ради Волинської області Кохновіч Т.Ю. 22.12.2021, номер запису про право власності 46115457, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим державним реєстратором Ківерцівської міської ради Волинської області Кохновіч Т.Ю. 11.01.2022, індексний номер витягу:294197974.

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що згідно з протоколом про результати електронного аукціону №UA-PS-2021-12-25-000011-1 від 18.01.2022 з продажу об`єкта малої приватизації - караульне приміщення загальною площею 98,7 кв.м. на вулиці Солдатській, 9 (дев`ять), яке розташоване в селі Сокиричі, Луцького (раніше Ківерцівського) району, Волинської області, стартова ціна продажу без урахування ГІДВ становить 174900,00 грн. (сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот гривень 00 коп.), запропонована ОСОБА_1 ціна продажу без урахування ПДВ - 175000,00 грн. (сто сімдесят п`ять тисяч гривень 00 коп.). Покупець зобов`язаний сплатити за придбаний об`єкт приватизації 175 000 грн.

Пунктом 2.2. договору узгоджено, що розрахунки за об`єкт приватизації здійснюються в такому порядку:

- гарантійний внесок для участі в аукціоні сплачений покупцем на банківський рахунок оператора електронного майданчика Товариство з обмеженою відповідальністю «Е-ТЕНДЕР» в сумі 8745,00 грн. зараховується покупцеві в рахунок ціни продажу об`єкта приватизації на рахунок продавця ( №UA0003536 ГУК у Волинський області, код отримувача (ЄДРПОУ) 38009371;

- грошові кошти в розмірі 166255,00 грн. за придбаний об`єкт малої приватизації сплачуються покупцем шляхом безготівкового перерахування на рахунок продавця №UA0003536 ГУК у Волинський області, код отримувача (ЄДРПОУ) 38009371 (призначення платежу: кошти від відчуження майна, що перебуває в комунальній власності) протягом 30 календарних дів з дня підписання цього договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що право власності па об`єкт приватизації переходить до покупця після сплати в повному обсязі ціни продажу об`єкта разом з неустойкою ( у разі її нарахування).

Згідно з пунктом 4.1. договору кожна сторона зобов`язується виконувати свої обов`язки, покладені на неї цим договором, належним чином та сприяти іншій стороні у виконанні її обов`язків.

Сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору (п. 4.2. договору).

Відповідно до п. 4.3. договору, сторона, яка порушила зобов`язання відповідно до умов цього договору, повинна усунути ці порушення. За порушення умов цього договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки іншій стороні у відповідності до чинного законодавства України.

Пунктом 4.6. договору закріплено, що покупець зобов`язаний, серед іншого, в строк та порядку, встановлені цим договором, сплатити ціну продажу об`єкта приватизації разом із неустойкою (у разі її нарахування).

Положеннями розділу 5 договору передбачено відповідальність покупця:

- за невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та діючим законодавством України (пункт 5.1);

- у разі несплати покупцем коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 30 календарних днів з дня укладення договору нараховується неустойка (пункт 5.2);

- несплата коштів за об`єкт приватизації згідно з цим договором протягом 60 днів з дня укладення договору купівлі-продажу є підставою для розірвання такого договору (пункт 5.3).

На час розгляду справи відповідач у строк та в порядку, встановлених договором, не сплатив ціну продажу об`єкта приватизації, що є підставою для розірвання договору купівлі-продажу від 11.02.2022 та стягнення з відповідача неустойки.

Факт несплати відповідачем коштів за придбане нерухоме майно підтверджується листами Ківерцівської міської ради від 03.08.2023 та 14.12.2023, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що право власності на караульне приміщення площею 98,7 кв.м., яке розташоване за адресою: Луцький район, с. Сокиричі, вул. Солдатська, 9, досі зареєстровано за Ківерцівською міською радою.

Згідно із частиною 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частинами 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статті 11 цього Кодексу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Як передбачено статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до стаття 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 627, 629 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (стаття 628 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим, регулюються Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна".

Частиною 3 ст. 24 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» в (редакції на час укладання договору купівлі- продажу) встановлено, що несплата коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 60 днів з дня укладення договору купівлі-продажу є підставою для розірвання такого договору відповідно до статті 30 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» (в редакції на час укладання договору купівлі- продажу) виключними умовами для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством, є: несплата протягом 60 днів коштів за об`єкт приватизації з дня укладення договору купівлі-продажу відповідно до його умов.

Згідно із ч. 9 ст. 26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» (в редакції на час укладання договору купівлі- продажу) на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано, у тому числі за рішенням суду, в разі невиконання іншою стороною зобов`язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки або визнано недійсним за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" (в редакції на час укладання договору купівлі-продажу) у разі несплати коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 30 днів з дня укладення договору та його нотаріального посвідчення (у разі якщо нотаріальне посвідчення договору передбачено законодавством) покупець сплачує на користь органу приватизації неустойку в розмірі 5 відсотків ціни продажу об`єкта. У разі несплати коштів згідно з договором купівлі-продажу протягом наступних 30 днів договір підлягає розірванню.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" (в редакції на час укладання договору купівлі-продажу) покупець, який підписав договір купівлі-продажу, сплачує на відповідний поточний рахунок органів приватизації ціну продажу об`єкта приватизації не пізніше ніж протягом 30 днів з дня підписання договору купівлі-продажу.

За несплату коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі- продажу протягом 30 днів з дня укладення договору купівлі-продажу нараховується неустойка.

Аналогічні умови щодо стягнення неустойки та підстави для розірвання договору містяться й у договорі купівлі-продажу об`єкта малої приватизації шляхом викупу від 11.02.2022 (п.п. 5.2, 5.3).

Таким чином, наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач не сплатив кошти за придбаний об`єкт приватизації у строк, встановлений договором, що у відповідності до вимог ст.ст. 24, 26, 29 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" (в редакції на час укладання договору купівлі-продажу) та умов укладеного договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації шляхом викупу є підставою для розірвання договору та стягнення неустойки.

З урахуванням ціни продажу об`єкта приватизації караульного приміщення площею 98,7 кв.м., яке розташоване в Луцькому районі, с. Сокиричі, вул. Солдатська, 9, яка склала 175000 грн, з відповідача підлягає стягненню неустойка в розмірі 8750 грн., виходячи з розрахунку: 175000 грн. х 5 %.

Відповідач у відзиві на позов вважає позовні вимоги безпідставними, виходячи, зокрема, з того, що застосування відповідальності передбаченої пунктами 5.2 - 5.3. договору, є правом сторін, а не їхнім обов`язком, відповідно органи прокуратури не вправі втручатися в договірні відносини сторін, які врегульовані договором та чинним законодавством, згідно з яким сторони самостійно можуть обирати правила поведінки, визначені умовами договору.

Також відповідач посилається на те, що пунктом 5.6. договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за повне чи часткове невиконання зобов`язань за цим договором, якщо воно трапилось внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Належним доказом форс-мажорних обставин та строку їх дії є документи, визначені чинним законодавством.

Відповідач зазначає, що у відповідності до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили).

Відповідач посилається на те, що рішенням продавця - Ківерцівської міської ради їй було надано відстрочку оплати вартості придбаних приміщень.

У відзиві відповідач зазначає, що ч. 4 ст. 29 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» виключено на підставі Закону №2468-IX від 28.07.2022 , відповідно відповідальність покупця за несплату за придбаний об`єкт впродовж 30-ти днів з моменту укладення договору у вигляді неустойки не передбачена.

Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу, укладеного з переможцем аукціону, та викупу об`єктів приватизації здійснює орган приватизації. Строк виконання зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, крім мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п`яти років, за винятком тих, для яких Фондом державного майна України за поданням аукціонної комісії може бути встановлено інший строк виконання зобов`язань.

Також відповідач у відзиві заперечує наявність порушення інтересів держави та підстав їх представництва прокурором; на думку відповідача, прокурор не наділений повноваженнями звертатись до суду із позовом про захист інтересів територіальної громади, оскільки таке звернення не є захистом інтересів держави.

Приписами законодавства (ч.3 ст. 24,ч.3 ст.26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»), умовами договору купівлі продажу (пункти 5.2.-5.3.) передбачено, що у випадку порушення зобов`язання та несвоєчасності оплати за договором нараховується неустойка, а договір підлягає розірванню.

А тому твердження відповідача про те, що розірвання договору є правом сторін, є помилковими та не ґрунтуються на нормах Закону.

Посилання відповідача на те, що у діючій редакції ст. 29 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" відсутні положення про відповідальність (стягнення неустойки та розірвання договору) за несвоєчасну сплату коштів за придбане майно, є також помилковим, виходячи з наступного.

Частина 4 ст. 29 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави» від 28.07.2022 (набрав чинності 19.08.2022).

Однак, норма ч. 4 ст. 29 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" діяла: на час укладання договору купівлі- продажу від 11.02.2022; на час несплати відповідачем коштів упродовж 30 днів з дня укладення договору, що є підставою для нарахування неустойки (30 - денний строк минув 14.03.2022); на час несплати відповідачем коштів упродовж 60 днів з дня укладення договору, що є підставою для розірвання договору (60 - денний строк минув 13.04.2022).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 (п.п. 37- 40) зазначено, що відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Зовнішнім виразом зміни правового регулювання суспільних відносин є процес втрати чинності одними нормами та/або набуття чинності іншими.

Так, при набранні чинності новою нормою права передбачається розповсюдження дії цієї норми на майбутні права і обов`язки, а також на правові наслідки, які хоча й випливають із юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми права, проте настають після набрання чинності новою нормою права.

Водночас зміна правових норм і врегульованих ними суспільних відносин не завжди збігаються. У певних випадках після скасування нормативного акта має місце його застосування компетентними органами до тих відносин, які виникли до втрати ним чинності та продовжують існувати у подальшому. Такі правовідносини є триваючими. При цьому триваючі правовідносини повинні виникнути під час дії норми права, що їх регулює, та існувати після втрати нею чинності.

За наведених обставин, під час розгляду справи № 903/111/24 підлягають до застосування положення ч. 4 ст. 29 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", які діяли на час виникнення спірних правовідносин (ч. 3 ст. 5 ЦК України).

Необгрунтованими є посилання відповідача на те, що протокол засідання аукціонної комісії Ківерцівської міської ради від 23.03.2022 є підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за невиконання умов договору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" (в редакції на час укладання згаданого договору купівлі-продажу) для продажу об`єктів малої приватизації державними органами приватизації, органом місцевого самоврядування протягом 10 робочих днів з дня прийняття рішення про приватизацію об`єкта утворюється аукціонна комісія, діяльність якої регулюється положенням, що затверджується Фондом державного майна України, органом місцевого самоврядування.

Рішенням Ківерцівської міської ради від 29.11.2021 № 15/20 на виконання згаданих вимог ст. 15 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" було затверджено Положення про діяльність аукціонної комісії для продажу об`єктів малої приватизації комунальної власності Ківерцівської міської територіальної громади".

Як випливає із змісту цього Положення аукціонна комісія не наділена повноваженнями приймати рішення про відстрочення сплати покупцями коштів за об`єкти малої приватизації, застосовувати чи не застосовувати до покупців санкції у вигляді стягнення неустойки або розірвання договору, а також визнавати певні обставини (події), на які посилаються сторони у договорах як форс-мажорні.

Відповідно до п. 6.1. договору зміни умов цього договору можливі тільки за згодою сторін і оформляються договором про внесення змін до цього договору, що підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Сторонами до спірного договору купівлі-продажу від 11.02.2022 будь-які зміни, в тому числі й щодо строків сплати покупцем коштів за придбаний об`єкт малої приватизації шляхом укладання додаткового договору (угоди) не вносились.

Позовну заяву про стягнення з відповідача 10 900 грн. неустойки подано до суду в період дії воєнного стану.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно зі статтею 141 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Статтями 4.1., 4.2., 4.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року", а також наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", територія Волинської області, на якій розташоване спірне нерухоме майно та проживає відповідач, не включена до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Отже, запровадження на території України правового режиму воєнного стану не вплинуло та не могло вплинути на відповідача таким чином, що останній з об`єктивних причин не зміг своєчасно виконати умови договору купівлі-продажу від 11.02.2022 та вимог Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідачем не подано суду жодного доказу, окрім листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, на підтвердження настання форс-мажорних обставин, які б впливали на виконання ним зобов`язання з оплати за придбаний об`єкт.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999 з метою представництва інтересів держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою) у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Ненадходження до місцевого бюджету коштів від продажу комунального майна завдає істотної шкоди економічним та майновим інтересам територіальної громади.

У постанові Верховного Суду у справі № 910/11919/17 від 17.10.2018 зазначено, що існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява №42454/02, пункт 35) Європейський суд з прав людини висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в чому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахиіцених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. З мотивувальної частини). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обгрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

До інтересів держави безпосередньо належить дотримання вимог законодавства, яке регулює питання управління об`єктами комунальної власності, а також захист територіальної громади від протиправного ненадходження до бюджету коштів від реалізації об`єктів комунальної власності.

Ненадходження коштів від відчуження комунального майна підриває матеріальну основу місцевого самоврядування та відповідної територіальної громади, що також свідчить про наявність порушень державних інтересів.

Другим елементом, який становить невід`ємну частину підстав представництва прокурором інтересів держави, є нездійснення чи неналежне здійснення захисту порушених інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також його відсутність

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз положень ст. 53 ГГІК України у взаємозв`язку з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц, прокурор, реалізуючи представницькі повноваження, виконує субсидіарну роль та замінює в судовому провадженні компетентний орган, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту інтересів держави або робить це неналежно.

Бездіяльність компетентного органу означає, що такий суб`єкт знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звергався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

З урахуванням положень ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, Волинською обласною прокуратурою 07.07.2023 та Луцькою окружною прокуратурою 21.11.2023 до Ківерцівської міської ради як уповноваженого органу від імені територіальної громади управляти комунальним майном направлено листи, у яких повідомлено орган місцевого самоврядування про допущені відповідачем порушення законодавства та несплату коштів за придбані об`єкти нерухомості.

Ківерцівська міська рада листами від 03.08.2023 та від 14.12.2023 повідомила, що не вбачає порушень у діях відповідача щодо несвоєчасної сплати останнім коштів за придбаний об`єкт приватизації, який належав Ківерцівський територіальній громаді, у зв`язку із введенням на території України правового режиму воєнного стану.

Таким чином, прокурором надано достатній строк Ківерцівській міській раді для самостійного захисту інтересів територіальної громади, що останньою зроблено не було.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від і 5.10.2019 у справі № 903/129/18 (п.6.43) зазначено, що сам факт незвернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захисти порушені державні інтереси, свідчить про те, що вказаний суб`єкт неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обгрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Вказані обставини відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" свідчать про наявність у прокурора права представляти інтереси держави у суді шляхом подачі позову до відповідача.

На виконання вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Луцькою окружною прокуратурою повідомлено Ківерцівську міську раду про намір звернення прокурора з позовом до суду листом від 31.01.2024.

Відповідно до ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

У відповідності до ст. 30 Закону України Про приватизацію державного та комунального майна спори щодо приватизації державного або комунального майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, крім випадків, коли сторони погодили передачу таких спорів на вирішення міжнародному комерційному арбітражу відповідно до частини дванадцятої статті 26 цього Закону.

Статтею 20 ГПК України та ст. 30 Закону України Про приватизацію державного та комунального майна визначено підсудність таких спорів господарським судам.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Спірне майно знаходиться за адресою: вул. Солдатська, 9, с. Сокиричі, Луцького району, Волинської області, а тому спір підглядає вирішенню у Господарському суді Волинської області.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України витрати, пов`язані з оплатою судового збору, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 129, ст. ст. 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - караульного приміщення загальною площею 98,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений 11.02.2022 між Ківерцівською міською радою () та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Ківерцівської міської ради (45200, Волинська область, Луцький район, м. Ківерці, вул. Шевченка, 14, ) неустойку в розмірі 8750 грн.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, Волинська обл.,43025, ) 6056 грн. витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено та рішення підписано 17.05.2024.

Суддя І. О. Якушева