СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Харків Справа № 922/3289/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Плахов О.В.

при секретарі Семенові О.Є.

за участю:

позивача - адвокат Харченко К.С., ордер серії АХ№1129745 від 09.05.2024 року;

відповідача - адвокат Василенко Н.М., ордер серії АХ№1135300 від 13.06.2023 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Восток" - адвоката Харченко К.С. (вх. №1001Х/1-18)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.04.2024 року у справі №922/3289/21, постановлену в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Присяжнюк О.О.), повний текст якої складено 15.04.2024 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Восток", Харківська обл., Нововодолазький район, с. Старовірівка
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест Холдинг", Харківська область, Богодухівський р-н, смт. Старий Мерчик
про стягнення 16 257 000, 00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2024 року у справі №922/3289/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест Холдинг" про відстрочення виконання судового рішення від 19 грудня 2023 року у справі №922/3289/21(Документ сформований в системі Електронний суд 09.04.2024) задоволено повністю; відстрочено виконання судового рішення від 19 грудня 2023 року у справі № 922/3289/21 про стягнення з ТОВ Агроінвест Холдинг (63254, Харківська обл., Нововодолазький район, с. Старовірівка, вул. Вишнева, код ЄДРПОУ: ) на користь ТОВ Агрохолдинг Восток (63011, Харківська обл., Богодухівський р-н, селище міського типу Старий Мерчик, вул. Театральна, будинок 8-б, ) грошові кошти у сумі 16 250 000,00 гривень у ВП №74487723 до 30 вересня 2024 року.

Представник ТОВ "Агрохолдинг Восток" адвокат Харченко К.С. з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" з апеляційною скаргою в електронній формі, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 15.04.2024 року у справі та відмовити у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 331 ГПК України, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують наявність підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Наказ директора ТОВ "Агроінвест Холдинг", ОСОБА_1 від 01 березня 2024 року за N 01/03-1 "На посівну кампанію 2024 року" не є документальним підтвердженням наміру і можливості виконати судове рішення боржником, оскільки не відображає фактичного проведення у 2023 році сільськогосподарських робіт із посивів озимої пшениці на площі 709,4 га, збір урожаю якого "заплановано на червень-липень 2024 року".

Заява про відстрочення виконання судового рішення не містить доказів, а саме: проведення робіт з обробки земельних ділянок, посівів тощо у 2023 році на площі 709,4 га (карти посівів, придбання ГСМ, добрив, посівного матеріалу); наявності та бухгалтерського обліку у боржника незавершеного виробництва у вигляді посівів сільськогосподарських культур озимої пшениці врожаю 2024 року на площі 709,4 га.

Не надаючи доказів використання посівного матеріалу (насіння) у 2023 році, заявник посилається на середній збір по врожаю Харківської області "при проведенні аналізу на схожість насіння", прогнозуючи зібрати 3476,1 тон на загальну суму 17 380 300,00 грн.

Твердження заявника про можливість зібрати у 2024 році 3476,1 тон озимої пшениці на суму 17 380 300,00 грн. та виконати судове рішення, не підтверджено документально та свідчить про його намір ускладнити та зробити неможливим виконання судового рішення.

Чинне законодавство не містить будь-яких обмежень чи заборон звернення стягнення на майбутній врожай або незавершене виробництво (посіви), які належать боржнику, в межах виконавчого провадження; боржник не вчиняв жодних дій і не надавав відомостей виконавцю про наявність і приналежність ТОВ "Агроінвест Холдинг" незавершеного виробництва у вигляді посівів сільськогосподарських культур врожаю озимої пшениці 2024 року.

Погіршення фінансового стану чи ускладнення діяльності боржника внаслідок збройної агресії проти України не може бути підставою для задоволення його заяви, оскільки не тільки боржник продовжує працювати в умовах воєнного стану, а й стягувач, на господарську діяльність якого теж негативно впливають наслідки військової агресії.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2024 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією проти України. Указами Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023 року, №49/2024 від 05.02.2024 року, №271/2024 від 06.05.2024 року відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2024 року, з урахуванням ухвали від 17.05.2024 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Восток" - адвоката Харченко К.С. на ухвалу господарського суду Харківської області від 15.04.2024 року у справі №922/3289/21; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу до розгляду на "15" травня 2024 р. о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі Електронний суд; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду; попереджено, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи; витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3289/21.

24.04.2024 року на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/3289/21 (вх.№5832).

03.05.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6229), який долучено до матеріалів справи, в якому останній просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування якого вказує таке: в порядку виконання судового рішення про стягнення коштів з боржника ТОВ "Агроінвест Холдинг" на користь стягувача ТОВ "Агрохолдинг Восток" у сумі 16 250 000,00 грн. приватним виконавцем Хабловим В.М. накладено арешт на кошти на рахунках ТОВ "Агроінвест Холдинг", арештоване усе рухоме та нерухоме майно боржника ТОВ "Агроінвест Холдинг", що забезпечує та гарантує в подальшому виконання рішення; визначена законом процедура виконання судового рішення у справі № 922/3289/21 про стягнення з ТОВ "Агроінвест Холдинг" на користь ТОВ "Агрохолдинг Восток" грошових коштів у сумі 16 250 000,00 грн. розпочата шляхом відкриття виконавчого провадження ВП №74487723, накладенням арештів на кошти на рахунках ТОВ "Агроінвест Холдинг", арештів рухомого та нерухомого майна божника, а тому обґрунтування апеляційної скарги в цій частині є неспроможними; надання відстрочки виконання судового рішення дозволить якісно провести посівну, зібрати врожай, та реалізувати зібрану продукцію, що зможе відновити і стабілізувати платоспроможність боржника, унеможливить зупинення роботи ТОВ "Агроінвест Холдинг", збереже робочі місця для працівників товариства та в свою чергу сприятиме погашенню заборгованості перед ТОВ "Агрохолдинг Восток" у розумні строки (після 01 серпня 2024 року), що на думку боржника є оптимальним і швидшим за строками виконання, аніж це було б пов`язано з примусовим продажем арештованого майна боржника.

Представник позивача в судовому засіданні 15.05.2024 року підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити; представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Ухвалу суду від 19.04.2024 року надіслано ТОВ Агроінвест Холдинг та ТОВ Агрохолдинг Восток до електронного кабінету в системі "Електронний суд".

05.10.2021 року офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №906/184/21, від 02.11.2022 року у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 року у справі №916/1716/20, від 22.12.2022 року у справі №922/40/22, де, зокрема, вказано на те, що чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Таким чином, надсилання судового рішення в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету).

Також, інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 19.04.2024 року у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від учасників справи впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.11.2021 року у справі №922/3289/21 (суддя Калініченко Н.В.) позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агроінвест Холдинг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрохолдинг Восток грошові кошти у сумі 16250000,00 грн., а також судові витрати (сплачений судовий збір) у розмірі 243750,00 грн.; в решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 13.12.2021 року у справі №922/3289/21 (суддя Калініченко Н.В.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрохолдинг Восток про ухвалення додаткового рішення задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агроінвест Холдинг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрохолдинг Восток витрати на професійну правничу допомогу у сумі 32000 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 року рішення господарського суду Харківської області від 02.08.2023 року у справі №922/3289/21 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ Агрохолдинг Восток до ТОВ Агроінвест Холдинг задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Агроінвест Холдинг" на користь ТОВ "Агрохолдинг Восток" грошові кошти у сумі 16 250 000,00 грн., в решті позовних вимог відмовлено. Додаткове рішення господарського суду Харківської області від 02.08.2023 року у справі №922/3289/21 скасовано. Стягнуто з ТОВ "Агроінвест Холдинг" на користь ТОВ "Агрохолдинг Восток" судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 243 750, 00 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 365 625,00 грн.

Постановою Верховного Суду України від 28.02.2024 року, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агроінвест Холдинг залишено без задоволення. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 року у справі №922/3289/21 залишено без змін.

10.04.2024 року на адресу господарського суду Харківської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест Холдинг" про відстрочення виконання судового рішення від 19 грудня 2023 року у справі №922/3289/21.

15.04.2024 року господарським судом Харківської області постановлено оскаржувану ухвалу, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За змістом ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За положеннями ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частинами 1, 2 ст. 18 ГГПК України визначено , що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України №18-рп/2012 від 13.12.2012 року).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012 року, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело як джерело права.

За умовами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "Деркач та Палек проти України" Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, даний пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 Конвенції як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії").

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок. За певних обставин така затримка може бути виправданою, але вона не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").

У рішенні по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Згідно частин 1, 5 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочення - це відкладання чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом, при цьому застосування такого заходу спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

З правового аналізу наведених норм слідує, відстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, при чому такі обставини мають свідчити про неможливість або реальне ускладнення виконання рішення.

Зазначена норма не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких суд може відстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при застосуванні відстрочення є їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення, що має бути підтверджено відповідними засобами доказування, зокрема, до заяви повинні бути додані як докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення у даний час.

В рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 року зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Отже, питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви, зокрема, про відстрочення виконання рішення суду, є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Надання відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення є процесуальною дією суду, яка вчиняється останнім за встановлення обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

При цьому, згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, вказана норма процесуального закону не вимагає.

Законодавцем визначено чіткі критерії для застосування відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення, обмежено строк надання такого відстрочення (розстрочення) виконання, визначено можливість вжиття заходів забезпечення на період дії відстрочки (розстрочення) та не передбачено можливості настання наслідків щодо порушення конституційного принципу обов`язковості виконання судового рішення.

Аналогічні правові висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладено у постанові від 16.10.2020 року у справі №905/2912/15.

Так, в обґрунтування поданої заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроінвест Холдинг", зокрема вказано на таке: у боржника склалися обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим; ТОВ Агроінвест Холдинг буде мати можливість виконати рішення суду та сплатити на користь стягувача ТОВ Агрохолдинг Восток 16 250 000 гривень, одразу після проведення ряду заходів, пов`язаних зі сплатою контрагентами коштів за зобов`язаннями перед ТОВ Агроінвест Холдинг за договорами поставки та після зібрання врожаю ранніх сортів пшениці у липні 2024 року, за який боржник очікує виручити 17 380 300,00 гривень; загальновідомими є обставини військової агресії проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України від 24.02.2022 року N 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України від 14.03.2022 року N 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб; в подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, що має негативний вплив на економіку країни, ускладнює діяльність як позивача, так і відповідача та негативно впливає на сторін спору; ТОВ Агроінвест Холдинг вбачає можливість виконати рішення суду в повному обсязі у якнайкоротші строки, виходячи з можливостей та специфіки діяльності боржника.

Господарським судом першої інстанції обгрунтовано зазначено на те, що у даному випадку відповідач, посилаючись на скрутний фінансовий стан, не ухиляється від виконання судового рішення, а лише вказує про неможливість погашення наявної заборгованості за судовим рішенням перед позивачем саме на час звернення з відповідною заявою та, що сторони перебувають в однакових умовах військового стану, військова агресія проти України та правовий режим військового стану в країні однаково негативно впливають на обидві сторони даної справи.

Також, місцевим господарським судом враховано режим воєнного стану в країні як зазначену у п. 3 ч. 4 ст. 331 ГПК України надзвичайну подію, обгрунтовано вказано на те, що це, зокрема вплинуло на результати господарської діяльності заявника та не прийнято до уваги доводи стягувача щодо несення підприємством ризиків господарської діяльності та виконання судового рішення, яке не ставиться у залежність від відсутності коштів боржника та виконання зобов`язань з боку третіх осіб, як підстави відмови у розстроченні виконання судового рішення.

Аргументи апелянта на те, що скаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 331 ГПК України, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують наявність підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим; наказ директора ТОВ "Агроінвест Холдинг", ОСОБА_1 від 01 березня 2024 року за N 01/03-1 "На посівну кампанію 2024 року" не є документальним підтвердженням наміру і можливості виконати судове рішення боржником, оскільки не відображає фактичного проведення у 2023 році сільськогосподарських робіт із посивів озимої пшениці на площі 709,4 га, збір урожаю якого "заплановано на червень-липень 2024 року"; заява про відстрочення виконання судового рішення не містить доказів, а саме: проведення робіт з обробки земельних ділянок, посівів тощо у 2023 році на площі 709,4 га (карти посівів, придбання ГСМ, добрив, посівного матеріалу); наявності та бухгалтерського обліку у боржника незавершеного виробництва у вигляді посівів сільськогосподарських культур озимої пшениці врожаю 2024 року на площі 709,4 га; не надаючи доказів використання посівного матеріалу (насіння) у 2023 році, заявник посилається на середній збір по врожаю Харківської області "при проведенні аналізу на схожість насіння", прогнозуючи зібрати 3476,1 тон на загальну суму 17 380 300,00 грн.; твердження заявника про можливість зібрати у 2024 році 3476,1 тон озимої пшениці на суму 17 380 300,00 грн. та виконати судове рішення, не підтверджено документально та на думку апелянта свідчить про його намір ускладнити та зробити неможливим виконання судового рішення; чинне законодавство не містить будь-яких обмежень чи заборон звернення стягнення на майбутній врожай або незавершене виробництво (посіви), які належать боржнику, в межах виконавчого провадження; боржник не вчиняв жодних дій і не надавав відомостей виконавцю про наявність і приналежність ТОВ "Агроінвест Холдинг" незавершеного виробництва у вигляді посівів сільськогосподарських культур врожаю озимої пшениці 2024 року; погіршення фінансового стану чи ускладнення діяльності боржника внаслідок збройної агресії проти України не може бути підставою для задоволення його заяви, оскільки не тільки боржник продовжує працювати в умовах воєнного стану, а й стягувач, на господарську діяльність якого теж негативно впливають наслідки військової агресії, не приймаються, з огляду на таке.

Так, з відзиву на апеляційну скаргу(вх.№6229), який надійшов 03.05.2024 року на адресу суду апеляційної інстанції, зокрема слідує, що визначена законом процедура виконання судового рішення у даній справі розпочата шляхом відкриття виконавчого провадження ВП №74487723 - накладенням арештів на кошти на рахунках ТОВ "Агроінвест Холдинг", арештів рухомого та нерухомого майна божника, що забезпечує та гарантує в подальшому виконання рішення; надання відстрочки виконання судового рішення дозволить якісно провести посівну, зібрати врожай, та реалізувати зібрану продукцію, що зможе відновити і стабілізувати платоспроможність боржника, унеможливить зупинення роботи ТОВ "Агроінвест Холдинг", збереже робочі місця для працівників товариства та буде сприяти погашенню заборгованості перед ТОВ "Агрохолдинг Восток" у розумні строки (після 01 серпня 2024 року), що, як зазначає боржник є оптимальним і швидшим за строками виконання та не пов`язано з примусовим продажем арештованого майна боржника.

Для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Даний висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.09.2020 року у справі №905/30/16, від 14.07.2020 року у справі №908/1884/19 та від 16.01.2020 року у справі №910/1820/19.

Водночас, чинним законодавством України не передбачено вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки (розстрочення), натомість встановлено лише критерії для визначення таких обставин. Зокрема, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочення виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення; щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Крім того, обставини, за яких виконання рішення неможливе, повинні існувати насправді, в реальності, та безпосередньо перешкоджати його виконанню в строки, в обсязі та в порядку, визначені у рішенні, а тому не є підставами для надання відстрочки або розстрочення виконання рішення обставини, які зумовлені суб`єктивним фактором і неправомірною поведінкою самого боржника.

Відтак, підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР.

Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.

Господарський суд першої інстанції, беручи до уваги заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Восток" та оцінивши всі наведені обставини та надані боржником до заяви докази, які на його думку ускладнюють виконання рішення суду у даній справі та унеможливлюють сплату боржником заборгованості на користь стягувача на даний час, обгрунтовано зазначив, що це є підставою для відстрочення виконання судового рішення.

Також, зважаючи на те, що відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, враховуючи інтереси стягувача, необхідність дотримання розумних строків та забезпечення реального виконання рішення, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відстрочення виконання рішення суду до 30 вересня 2024 року.

За таких обставин, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест Холдинг" про відстрочення виконання судового рішення від 19.12.2023 року у даній справі.

При цьому, відстрочення виконання судового рішення зможе забезпечити реальне виконання судового рішення із дотриманням балансу інтересів сторін, не порушить справедливої рівноваги та справедливого балансу у розумінні ст. 6 Конвенції, оскільки надасть можливість виконати судове рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом стягувача реально отримати грошові кошти.

Разом з тим, відповідно норм чинного законодавства рішення суду є обов`язковим до виконання, факт надання боржнику відстрочки виконання рішення, не звільняє боржника від обов`язку виконання рішення суду, а отже й від вжиття останнім максимально можливих заходів, спрямованих на виконання прийнятого у даній справі судового рішення.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відстрочення виконання судового рішення відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Восток" - адвоката Харченко К.С. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 15.04.2024 року у справі №922/3289/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.05.2024 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов