Справа № 909/623/19
УХВАЛА

20.05.2024 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської у складі судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа вх.№13352/23 від 14.09.2023 у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", вул. Харченка Євгенія, буд.42,м. Київ,02088

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості в сумі 65 781 грн 43 коп.

за участю:

позивача: ОСОБА_2 ; приватний

приватний виконавець Витвицький В.В.

установив: Приватний виконавець Витвицький Володимир Васильович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Вказане подання мотивованетим, що боржник свідомо ухиляється та систематично не виконує законні вимоги приватного виконавця, як наслідок затягує процес виконання вимог виконавчого документа та зловживає своїми процесуальними правами. Станом на день звернення із іказаним вище поданням, вимоги виконавчого документа боржником не виконано, жодних коштів не було сплачено, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, декларації про доходи та майно не подано, на виклики виконавця боржник не з`являється, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", та жодних пояснень з приводу цього виконавчого провадження боржником не було надано.

Згідно з ч. 4 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного ) виконавця.

З метою своєчасного розгляду подання, приватного виконавця суд повідомив телефонограмою.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням від 25.07.2019 суд стягнув з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" 65 781 грн 43 коп. за договорами поставки та 1 921 грн. витрат на оплату судового збору.

28.08.2019 суд на виконання вказаного рішення видав наказ.

08.02.2022 Приватний виконавець Витвицький Володимир Васильович виніс постанову, відповідно до якої відкрив виконавче провадження №70985128 з виконання вказаного наказу; зобов`язав боржника ОСОБА_1 подати декларацію про доходи та майно; попередив боржника про відповідальність за неподання такої декларації та внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Також на адресу боржника направив виклики з вимогою з"явитися до приватного виконавця. Докази направлення та отримання вказаних документів приєднані до матеріалів справи. Однак вказані вимоги боржник залишив без виконання.

08.02.2023 Приватний виконавець також виніс постанову про арешт майна боржника.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.08.2023 року за боржником не зареєстровано нерухомого майна на яке можна звернути стягнення.

Відповідно до відповідей з Головного управління Держгеокадастру в Івано- Франківській області від 16.02.2023 року № 11-9-0.2-633/0/2-23 та від 05.03.2024 № 11-9-0.221-1229/0/2-24; Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області від 21.02.2023 року № Вих-04/736-23 та від 26.02.2024 №Вих-04/1274-24, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області від 16.02.2023 №31/9/941-2023 та від 22.02.2024 №31/28/1-658 майно на яке можна звернути стягнення для погашення заборгованості за виконавчим документом відсутнє.

Згідно з поданою Управлінням Державної міграційної служби України відповіддю від 21.02.2023 боржник ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданим 09.08.2011 року, органом 2610 та другим паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданим 26.10.2017 року, органом 2601.

Згідно з відповіддів Державної прикордонної служби України від 16.02.2023 року, електронної відповіді №171325597 від 11.08.2023 та №190283496 від 31.01.2024 боржник ОСОБА_1 неодноразово перетинав кордон України.

У відповіді з Державної фіскальної служби України від 15.05.2023 вказано, що боржник отримує дохід у ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "МГ Транс".

Відповідно до постанови від 18.05.2023 виконавець звернув стягнення на доходи боржника.

Згідно з відповіддю ФОП ОСОБА_3 боржник ОСОБА_1 12.10.2022 звільнений.

У відповіді ТОВ МГ "Транс" вказано, що боржник ОСОБА_1 28.06.2023 звільнений та проведене стягнення у розмірі 2 561 грн 35 коп.

В ході примусового виконання рішення суду приватним виконавцем вживались ще ряд заходів щодо виклику боржника, зокрема 02.05.2023, 09.02.2024. Докази направлення яких (деякі із них вручено особисто) долучені до матеріалів справи.

Однак, боржник на виклини не з`являвся.

За наведеного, суд виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії").

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. п. 1-2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

В ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця Витвицького Володимира Васильовича від 08.02.2022 відкрито виконавче провадження №70985128 з виконання вказаного наказу.

Так, відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966 р. передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Положеннями ст. 313 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За приписами ч. ч. 1-4 ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Верховним Судом у постанові від 19.08.2020 по справі № 910/8130/17 наголошено, що Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальною нормою права, якою врегульовано умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню. Тобто, вказаним Законом врегульовано права та обов`язки осіб, на правовідносини яких розповсюджується дія такої норми права. Відтак, якщо спеціальною нормою права (пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження") передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, то обмеження виконавця у такому праві означатиме порушення прав виконавця, які визначені спеціальною нормою права, а саме Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про наявність у приватного виконавця права на звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи до виконання зобов`язань за судовим рішенням. При цьому, враховуючи, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є виключним заходом забезпечення виконання судового рішення, виконавець повинен довести суду факт вжиття всіх достатніх та своєчасних заходів з метою примусового виконання судового рішення, встановлених чинним законодавством.

З долучених до подання матеріалів вбачається, що в межах виконавчого провадження приватним виконавцем Витвицьким В.В. здійснено ряд виконавчих дій (про що судом зазначено вище), які є достатніми, своєчасними та спрямованими виключно на ефективне примусове виконання судового рішення у даній справі.

Згідно з поданою Управлінням Державної міграційної служби України відповіддю від 21.02.2023року боржник ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданим 09.08.2011 року, органом 2610 та другим паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданим 26.10.2017 року, органом 2601.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Таким чином, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Аналіз Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" дає підстави для висновку про те, що ним (законом) передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин заявник повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання. Саме це і є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Згідно ч. 1, п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Суд констатує про встановлення у даному випадку факту ухилення боржника від виконання судового рішення, що полягає у такому:

боржник, будучи обізнаним про відкриття виконавчого провадження не подав виконавцю декларацію про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, про кошти та майно, належні йому від інших осіб;

боржник не з`являвся на вимоги виконавця та не повідомляв виконавцю причин своєї неявки;

боржник не надавав виконавцю пояснень за фактами невиконання рішення.

Суд вважає, що приватним виконавцем у повному обсязі було вчинено необхідні дії для примусового виконання судового рішення, проте боржник ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків щодо такого виконання, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду не здійснює, на виклики виконавця не з`являється, необхідні документи, витребувані виконавцем не надає, причини нез`явлення та ненадання документів не наводить, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Не дивлячись на вищенаведені заходи, вжиті у межах виконавчого провадження № №70985128 щодо примусового виконання спірного наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 28.08.2019, судове рішення боржником так і не було виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця (вх. №8166/24 від 16.05.2024) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунття для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у позивача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти Україн", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009 року).

Таким чином, практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання остаточного судового рішення.

Крім того, у справі "Стецов проти України"(AFFAIRE STETSOV c. UKRAINE), п. 30, від 11 травня 2021 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що національні суди задовольнили подання державного виконавця і наклали на заявника обмеження у праві на виїзд за межі країни, встановивши, що він не повернув грошові кошти. При цьому, вони не є явно необґрунтованими та відповідають законодавству. Отже, накладення на заявника заборони залишати територію країни відповідає нормам національного законодавства.

З аналізу наведеного вище, суд приходить до висновку про задоволення подання приватного виконавця та вважає, що останнім доведено факт ухилення боржника від виконання рішення суду у даній справі.

Керуючись статтями 2, 4, 18, 234, 235, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

подання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. (вх. №8166/24 від 16.05.2024) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 - задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України - фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) у праві виїзду за межі України , без вилучення паспорта, до повного виконання зобов`язань, покладених наказом Господарського суду Івано-Франківської області від 28.08.2019 у справі №909/623/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Фанда