ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
20.05.2024 Справа № 905/276/24

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши матеріали справи
за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Енергозбут" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ
до відповідача: Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Лиманського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, м.Лиман, Донецька обл.
про стягнення 723860,17грн.
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Енергозбут" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Лиманського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, м.Лиман, Донецька обл. про стягнення 723860,17грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №1211 від 24.12.2018 в частині своєчасної та повної оплати послуг з розподілу електричної енергії та з перетікання реактивної електричної енергії за період серпень 2023 січень 2024.
Ухвалою Господарського суду Донецької області суду від 04.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
07.05.2024 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому повідомив, що сторонами підписаний Акт звіряння розрахунків з 01.01.2024 по 29.04.2024, відповідно до якого за надані послуги з розподілу електричної енергії розмір боргу складає 400000,00грн. Вказана сума боргу була сплачена платіжною інструкцією №524 від 29.04.2024, таким чином відповідачем повністю сплачені надані позивачем послуги, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст.2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Так, господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору у випадку припинення існування предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04 та постановах Касаційного господарського суду від 15.01.2020 у справі №911/3197/17, від 14.05.2020 у справі №907/737/18.
Суд відзначає, що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Відтак, як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник спір між позивачем і відповідачем.
Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 723860,17грн з розподілу електричної енергії та з перетікання реактивної електричної енергії за період серпень 2023 січень 2024. Підставою позову є договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №1211 від 24.12.2018.
В свою чергу відповідачем до відзиву на позовну заяву приєднаний Акт звіряння розрахунків з 01.01.2024 по 29.04.2024, відповідно до якого розмір боргу відповідача станом на 29.04.2024 складає 400000,00грн., водночас вказаний борг був сплачений платіжною інструкцією №524 від 29.04.2024, таким чином заборгованість заявлена у позові відсутня. Сплата спірної заборгованості у розмірі 723860,17грн підтверджується позивачем у заяві №ЕЕЦ-17/541 від 06.05.2024.
Враховуючи, що заявлену до стягнення суму боргу в розмірі 723860,17грн. сплачено відповідачем після звернення позивача до суду з позовом, відсутність між сторонами спору неврегульованих питань, то предмет спору у даній справі відсутній, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.
У відповідності до ч.3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Частиною 4 статті 231 ГПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Оскільки закриття провадження у справі є формою закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті, у зв`язку з чим і результат вирішення спору відсутній, то при вирішенні питання щодо розподілу/повернення судового збору в даному випадку підлягають застосуванню положення п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №904/9628/17, від 19.02.2020 у справі №903/181/19.
Відповідно до п.5 ч.1.ст.7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Приймаючи до уваги, що клопотання про повернення судового збору станом на час винесення даної ухвали до суду від позивача не надходило, питання повернення судового збору судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. п.2 ч.1 ст. 231, 234, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
1. Закрити провадження у справі №905/276/24 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
2. Роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ч.3 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку передбаченому розділом IV ГПК України.
4. Повний текст ухвали складено та підписано 20.05.2024.
Суддя Ю.В. Макарова