ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 Справа № 914/3259/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Приватного акціонерне товариство «Львівобленерго» , м. Львів

до відповідача: ОСОБА_1 , с. Сторонибаби, Львівська обл.

про: стягнення 109 642,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Кухар Н.В.;

від відповідача: не з`явився;

Хід розгляду справи.

В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/3259/23 за позовом Приватного акціонерне товариство «Львівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення 109 642,60 грн.

За результатами розгляду даної справи, 27.11.2023 Господарським судом Львівської області ухвалено провадження у справі №914/3259/23 закрити.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.11.2023 про закриття провадження у справі №914/3259/23 скасовано. Справу направлено до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2024, для нового розгляду справи № 914/3259/23 визначено суддю Запотічняк О.Д.

Ухвалою від 20.03.2024 суд прийняв справу до провадження, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи на 23.04.2024.

16.04.2024 на адресу суду повернувся поштовий конверт від ФОП Соляревич О.К. з ухвалою Господарського суду Львівської області про прийняття справи до провадження, із зазначенням причин повернення: адресат відмовився.

Відповідно до вимог частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відмовився», «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Враховуючи викладене вище, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, відтак, останній вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений в праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 914/3259/23 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, суд констатує, що сторона є належним чином повідомлена про розгляд справи у суді та мала можливість передбачену законом на реалізацію своїх прав та законних інтересів, з урахуванням сформованої позиції судів вищих інстанцій щодо належного повідомлення учасників процесу.

Ухвалою суду від 23.04.2024 суд відклав розгляд справи на 13.05.2024.

В судове засідання 13.05.2024 з`явився представник Позивача, надав пояснення по суті спору, просив позов задоволити, Відповідач не з`явився, причин не явки не вказав, відзив на позов не подав.

Беручи до уваги предмет та підстави позову у даній справи, належним чином повідомлення сторін про розгляд справи, закінчення процесуальних строків, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

В судовому засіданні 13.05.2024 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним дотриманням відповідачем Правил роздрібного ринку електричної енергії. Зокрема, позивачем зазначено про порушення на об`єктах відповідача цілісності пломбувального матеріалу, на якому встановлені пломби з відбитками тавр оператора системи. За наслідком виявленого порушення представниками позивача за адресою: Львівська обл, м. Буськ, пл. Звитяги, 23 складено Акт про порушення № 037176 від 27.06.2023 на підставі якого представниками ПАТ «Львівобленерго» зафіксовано самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі без порушення схем обліку (після відключення). Порушення пломби оператора системи № А50083 на автоматичному вимикачі в РЩ 0,4кВ. Та за адресою: Львівська обл, м. Буськ, пл. Звитяги, 25 складено Акт про порушення № 037175 від 27.06.2023 на підставі якого представниками ПАТ «Львівобленерго» зафіксовано самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі без порушення схем обліку (після відключення). Порушення пломби оператора системи № А50082 на автоматичному вимикачі в РЩ 0,4кВ.

Так як в добровільному порядку відповідач вартості необлікованої електроенергії за вказаними актами не сплатив, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 109 642,60 грн необлікованої електричної енергії.

Правова позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив. Як зазначено судом вище, ухвали суду повертались від відповідача із зазначенням причин повернення адресат відмовився. Так, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, відтак, останній вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

31.08.2009 між Відкритим акціонерним товариством "Львівобленерго", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Львівобленерго" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Соляревичем Олегом Казимировичем (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії.

В подальшому, а саме 18.12.2018 Фізична особа-підприємець Соляревич Олег Казимирович (споживач) подав заяву-приєднання до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - договір про надання послуг з розподілу) від 18.12.2018, що розміщений на сайті оператора системи розподілу Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго".

Відповідно до вказаної заяви-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу від 18.12.2018 передбачено, що неперервне електрозабезпечення надається по таких об`єктах споживача:

1) вул.Петрушевича, 3, м.Буськ, Буський район, Львівська область (ЕІС - код точки комерційного обліку за об`єктом споживача: 62Z723);

2) пл.Звитяги, м.Буськ, Буський район, Львівська область, 80500 (ЕІС - код точки комерційного обліку за об`єктом споживача: 62Z543);

3) пл.Звитяги, м.Буськ, Буський район, Львівська область, 80500 (ЕІС - код точки комерційного обліку за об`єктом споживача: 62Z298);

4) вул.Грушевського, 39, смт.Красне, Буський район, Львівська область, 80500 (ЕІС - код точки комерційного обліку за об`єктом споживача: 62Z934).

Заявою-приєднання від 18.12.2018 до умов договору про надання послуг з розподілу передбачено, що споживач приєднався з 01.01.2019 до договору про надання послуг з розподілу на умовах договору про постачання електричної енергії за особовим рахунком №0759100.

Згідно з договором про надання послуг з розподілу, оператор системи розподілу надає споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 та Кодексом системи розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи розподілу.

Відповідно до пункту 8.6. договору, у разі порушення розрахункового обліку з вини споживача споживач сплачує оператору системи вартість необлікованої електричної енергії, визначену відповідно до вимог ПРРЕЕ.

Пунктом 8.9. договору передбачено, що у разі виявлення однією із сторін порушень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін у двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження.

16.02.2023 працівниками Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" на двох об`єктах споживача, що знаходяться за адресою місто Буськ, площа Звитяги складено два акти про пломбування та відповідальність за збереження пломб при вимкненні споживача, відповідно до яких електроустановки споживача відключено повністю та встановлено по 3 пломби на кожному об`єкті.

Причиною встановлення пломб відповідно до вказаних актів від 16.02.2023 про пломбування та відповідальність за збереження пломб при вимкненні споживача є складання акту про порушення ПРРЕЕ, недопуск до вузла обліку та повторне відключення вузла обліку.

В подальшому, а саме 27.06.2023 при перевірці на об`єкті ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 представниками позивача було виявлене порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), про що на місці складено акт про порушення №037176 від 27.06.2023.

Вказаним актом зафіксовано порушення: "самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі без порушення схеми обліку (після відключення)", що передбачене п.п.2 та п.п.5 п.8.4.2, п.3.5.5, п.7.6, п.8.2.4, п.8.2.5 ПРРЕЕ з порушенням пломби оператора системи №А50084 РЩ-0,4 кВ та пломби № А50083 на автоматичному вимикачі в РЩ 0,4кВ.

Акт про порушення №037176 від 27.06.2023 складений за участю споживача, який відмовився підписати даний акт та додаток до акту "Схема підключення електроустановки споживача".

Листом №243-07-340 від 05.07.2023 акт про порушення №037176 від 27.06.2023 з додатком надіслано поштою ОСОБА_1 та повідомлено про виклик його чи представника на засідання комісії оператора системи з розгляду складеного акта про порушення ПРРЕЕ на 19.07.2023р. на 10:00 год за адресою: м.Золочів, вул.Залізняка, 10.

19.07.2023 відбулося засідання комісії Східного РЕМ ПрАТ "Львівобленерго" з розгляду актів про порушення. За результатами розгляду акту про порушення №037176 від 27.06.2023 комісією прийнято протокольне рішення №037176-а, відповідно до якого відповідачу визначено обсяг та вартість необлікованої електроенергії та суму завданих збитків, внаслідок порушення ПРРЕЕ та проведено нарахування за період з дати 16.02.2023 по 27.06.2023, виходячи з дозволеної потужності (Рдоз = 5 кВт), режиму роботи електрообладнання згідно договору на суму 54821,30 грн. На засіданні комісії ОСОБА_1 не був присутній.

23.07.2023 ОСОБА_1 після засідання комісії Східного РЕМ ПрАТ "Львівобленерго" з розгляду актів про порушення, було надіслано листом №243-07-371 від 21.07.2023 копію протоколу №037176 від 27.06.2023 та рахунок до сплати за необліковану електричну енергію та завдані збитки №656443 від 20.07.2023 на суму 54821,30 грн.

Також, 27.06.2023 при перевірці на об`єкті боржника за адресою: АДРЕСА_1 на об`єкті ОСОБА_1 представниками ПрАТ "Львівобленерго" було виявлене порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), про що на місці складено акт про порушення №037175 від 27.06.2023. Актом зафіксоване порушення: "самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі без порушення схеми обліку (після відключення), що передбачене п.п.2 та п.п.5 п.8.4.2, п.5.5.5, п.7.6, п.8.2.4, п.8.2.5 ПРРЕЕ з порушенням пломби оператора системи №А50064 на автоматичному вимикачі в РЩ 0,4кВ.

Акт складений за участю споживача, який відмовився підписати даний акт та додаток до акту "Схема підключення електроустановки споживача".

Листом №243-07-341 від 05.07.2023 акт про порушення №037175 від 27.06.2023 з додатком надіслано поштою ОСОБА_1 та повідомлено про виклик його чи представника на засідання комісії оператора системи з розгляду складеного акта про порушення ПРРЕЕ на 19.07.2023 на 10.00 год за адресою: м.Золочів, вул.Залізняка, 10.

19.07.2023 відбулося засідання комісії Східного РЕМ ПрАТ "Львівобленерго" з розгляду актів про порушення. За результатами розгляду акту про порушення №037175 від 27.06.2023, комісією прийнято протокольне рішення №037175-а, відповідно до якого відповідачу визначено обсяг та вартість необлікованої електроенергії та суму завданих збитків, внаслідок порушення ПРРЕЕ та проведено нарахування за період з дати 16.02.2023 по 27.06.2023, виходячи з дозволеної потужності (Рдоз = 5 кВт), режиму роботи електрообладнання згідно договору на суму 54 821,30 грн. На засіданні комісії ОСОБА_1 не був присутній.

23.07.2023 ОСОБА_1 після засідання комісії Східного РЕМ ПрАТ "Львівобленерго" з розгляду актів про порушення, було надіслано листом №243-07-370 від 21.07.2023 копію протоколу №037175-а від 19.07.2023 та рахунок до сплати за необліковану електричну енергію та завдані збитки №656418 від 20.07.2023 на суму 54821,30 грн.

Отже відповідачу згідно з актом про порушення №037176 від 27.06.2023 та актом про порушення №037175 від 27.06.2023 нараховано загалом 109 642,60 грн. Дані акти не відповідачем оскаржені, відомості протилежного у суду відсутні.

Як зазначено у позовній заяві, станом на день подання позовної заяви заборгованість в розмірі 109 642,60 грн відповідачем не сплачена.

Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 109 642,60 грн заборгованості за необліковану електричну енергію.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав, в судові засідання не з`явився, правом на захист не скористався.

Оцінка суду.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з надання послуг з розподілу електричної енергії.

Відносини сторін регулюються Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії (затверджені постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018), договором про постачання електричної енергії №07591 від 31.08.2009 (договір постачання), публічним договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (договір розподілу).

Положеннями Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), що затвердженні Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 визначено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Відповідно до пункту 2.1.5. ПРРЕЕ, договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Згідно з пунктом 2.1.7. ПРРЕЕ, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу/передачі та має подати оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт.

Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Пунктом 6 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, якою затверджено Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Отже, договір про постачання електричної енергії №07591 від 31.08.2009 є дійсним згідно з абзацом 2 пункту 6 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" в частині регулювання відносин щодо заборгованості за цим договором з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю.

Відповідно до пункту 5.1.1. ПРРЕЕ оператор системи має право, зокрема, проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії; на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності, вимірювання показників якості електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки вимірювання та/або точки обліку відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.

Згідно з пунктом 8.2.4. ПРРЕЕ, у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу.

Пунктом 8.2.5. ПРРЕЕ передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки, оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.

Відповідно до пункту 8.2.6. ПРРЕЕ, акт про порушення розглядається комісією з розгляду актів про порушення, що створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників оператора системи. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення. Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу. У разі причетності споживача до порушень, зазначених у пункті 8.4.2 глави 8.4 цього розділу, у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. У такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.

Підпунктом 5 пункту 8.4.2. ПРРЕЕ встановлено, що визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку.

Необлікована електрична енергія - обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належать іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно (пункт 1.1.2. ПРРЕЕ).

Згідно з пунктом 8.2.7. ПРРЕЕ, кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи. Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на 5 робочий день). У разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

Згідно із частиною 1 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно пункту 14 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» правопорушеннями на ринку електричної енергії є пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра тощо.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (стаття 216 Господарського кодексу України).

Враховуючи наведене, оскільки, електроенергія споживачу фактично поставлена, і спожита останнім, але внаслідок порушення вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії мав місце недооблік електричної енергії, то вартість недооблікованої електричної енергії повинна бути відшкодована споживачем.

Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять доказів визнання рішень комісії №037175-а та №037176-а від 19.07.2023 недійсними, нечинними, незаконними, протиправними, або доказів їх скасування, у зв`язку з чим вказані рішення комісії є чинними та підлягають виконанню.

Відповідач щодо позову не заперечив, докази сплати вартості недооблікованої електричної енергії в матеріалах справи відсутні.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у даній справі.

Щодо пред`явлення позивачем позову до фізичної особи ОСОБА_1 , а не до фізичної особи-підприємця Соляревича Олега Казимировича суд зазначає наступне.

Необхідно зазначити, що нарахування за недовраховану електроенергію є платою за поставлену електричну енергію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 910/17955/17).

Як вбачається з матеріалів справи, у позивача виникли договірні правовідносини з відповідачем, як з фізичною особою-підприємцем (ФОП Соляревич О.К.). Однак, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 припинив свою діяльність як суб`єкт господарювання 27.04.2021.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, згідно з частиною 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статтею 20 цього Кодексу.

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Згідно із частиною 1 статті 128 Господарського кодексу України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується з Цивільним кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 Господарського кодексу України).

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 Цивільного кодексу України).

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно із статтею 51 Цивільного кодексу України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України, ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статті 202-208 Господарського кодексу України, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 13.02.2019 у справі №910/8729/18, від 05.06.2019 у справі №904/1083/18, від 09.10.2019 у справі №127/23144/18, від 23.03.2021 у справі №367/4695/20).

Так, акти про порушення складено працівниками позивача 27.06.2023, тобто після того, як ОСОБА_1 припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець.

Однак, необхідно зазначити, що договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є чинним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що будь-яка із сторін заявляла про припинення його дії чи перегляду умов.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, акти про порушення складені на об`єктах споживача, а саме в закладі торгівлі за адресою АДРЕСА_1 та в закладі торгівлі за адресою АДРЕСА_2 .

Отже не зважаючи на те, що ОСОБА_1 відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату складення актів про порушення хоч і припинив свою діяльність як суб`єкт підприємницької діяльності, однак сам факт самовільного підключення до електричної мережі свідчить про те, що на вказаних об`єктах ОСОБА_1 здійснювалась господарська діяльність, адже вказані об`єкти є закладами торгівлі, тобто призначені для здійснення господарської діяльності.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази того, що вказані об`єкти належать комусь іншому ніж відповідачу, а тому відповідальність за дотримання Правил роздрібного ринку електричної енергії в даному випадку покладається саме на ОСОБА_1 , як на правонаступника суб`єкта господарської діяльності.

З огляду на вказане спір у даній справі підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки він стосується господарської діяльності споживача за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії від 18.12.2018.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 109 642,60 грн заборгованості за необліковану електричну енергію є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем, а тому підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається із попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, розмір витрат на професійну правову допомогу адвоката складає 10400,00 грн.

В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано суду копії: Договору про надання правничої допомоги №23/10-3 від 10.10.2023; Рахунку на оплату № 23/135 від 10.10.2023; платіжного доручення № 16138 від 12.10.2023р.; ордер серія ВС № 1200337 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 000461.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача ПАТ «Львівобленерго» представляла адвокат Кухар Н.В., яка діяла на підставі договору про надання правничої допомоги № 23/10-3 від 10.10.2023 р та ордеру серія ВС № 1200337.

10.10.2023 між Адвокатським об`єднанням "Юріс Консультус" (адвокатське об`єднання) та Приватним акціонерним товариством "Львівобленерго" (клієнт) укладено договір №23/10-3 про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання забезпечувати представництво клієнта у суді та надавати інші види правничої допомоги, а клієнт приймає на себе зобов`язання оплачувати надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання доручень клієнта.

Відповідно до пунктів 4.1. та 4.2. договору, вартість правничої допомоги становить 10400,00 грн (авансова оплата). Оплата (авансова оплата) здійснюється протягом 30 днів з часу підписання цього договору.

Відповідно до рахунку на оплату №23/135 від 10.10.2023, оплата за надану правову допомогу по договору про надання правничої допомоги становить 10400,00 грн.

Матеріали справи містять докази оплати таких послуг, зокрема платіжну інструкцію №16138 від 12.10.2023 на суму 10400,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заяв про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, неспівмірності чи необгрунтованості від Соляревич О.К. не надходило.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

Враховуючи наведене, дослідивши подані позивачем матеріали, суд дійшов висновку, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є достатньо обґрунтована, відповідає критерію розумності та підтверджена матеріалами справи. Заперечень щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу відповідачем не подано.

Таким чином суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 10400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо стягнення судового збору, суд зазначає наступне.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст.129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Відтак до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 2684,00 грн сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Соляревич Олега Казимировича ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, місто Львів, вулиця Козельницька, будинок 3, ідентифікаційний код 00131587) 109 642,60 грн заборгованості за необліковану електричну енергію, судовий збір в розмірі 2684,00 грн та 10 400,00 грн витрат на правову допомогу.

Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного

господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.05.2024 р.

Суддя Запотічняк О.Д.