РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2024Справа № 910/3159/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін матеріали господарської справи

за позовом Адміністрації державної спеціальної служби транспорту

до Державного спеціалізованого підприємства "Укрспецторг"

про стягнення 31 469,40 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Адміністрація державної спеціальної служби транспорту звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного спеціалізованого підприємства "Укрспецторг" про стягнення 31 469,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору комісії № 4 від 19.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 18.03.2024 направлено відповідачу до його електронного кабінету та отримано останнім 18.03.2024.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином та мав реальну можливість ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2024.

Станом на 20.05.2024 відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позов.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 19.10.2021 укладено договір комісії № 4, за умовами пункту 1.1. якого позивач доручає відповідачу, а останній бере на себе зобов`язання за комісійну плату укладати правочини на умовах, що не суперечать цьому договору і законодавству України та виконувати від свого імені та в інтересах позивача угоди про передачу на реалізацію металобрухту та іншої вторинної сировини, крім брухту з вмістом дорогоцінних металів, у відповідності з додатковими угодами до цього договору.

Пунктом 9.1 договору комісії передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2021, а в питаннях розрахунків до повного їх проведення.

Як стверджує позивач, ним виконано свої зобов`язання за договором комісії, однак відповідачем порушено строки вивозу вторинних ресурсів з території здавальника та невчасно перераховано передоплату з дати укладання додаткової угоди, що є наслідком застосування до відповідача штрафних санкцій.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями статей 1011, 1014 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або Законом.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Позивач вказує, що згідно з нарядів № 518/3.1/27м від 10.12.2021 та № 518/3.1/31м від 10.12.2021 зважування партій вторинних ресурсів у військовій частині НОМЕР_1 проведено 11.01.2022.

Відповідно до актів зважування вторинних ресурсів № 1 від 11.01.2022 та прийому-передачі вторинних ресурсів № 1 від 11.01.2022 вбачається, що здавальником військовою частиною НОМЕР_2 проведено зважування та передачу партії вторинних ресурсів відповідачу. Згідно з актом про зважування вторинних ресурсів № 2 від 31.01.2022 здавальник військова частина НОМЕР_2 та відповідач провели зважування металобрухту.

Отже, Військова частина НОМЕР_1 передала 11.01.2022 відповідачу 94,75 т металобрухту, 6 найменувань, загальною вартістю 701 965,08 грн та 31.01.2022 - 184,23 т металобрухту, 8 найменувань, загальною вартістю 1 501 662,90 грн, всього передано металобрухту після закінчення дії договору на загальну суму 2 203 627,98 грн.

Відповідно до пункту 7.4 договору комісії за порушення відповідачем строків вивозу вторинних ресурсів з території здавальника з відповідача стягується штраф у розмірі 1 % від вартості вторинних ресурсів, які не вивезено.

Ураховуючи порушення відповідачем пункту 7.4 договору, вимога про застосування штрафу в розмірі 1 % від вартості невивезених ресурсів в розмірі 22 036,28 грн.

Позивач також посилався на порушення відповідачем строку виплати коштів за додатковою угодою.

Згідно з пунктом 6.1 договору комісії перерахування позивачу коштів у вигляді стовідсоткової передоплати здійснюється відповідачем протягом 10 робочих днів з дати укладання додаткової угоди.

Пунктом 7.3 договору комісії передбачено, що за затримку платежів позивачу проти строків, встановлених пунктом 6.1 договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу:

1) пеню, яка розраховується виходячи із подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на день фактичного проведення платежу, нараховану на розмір несвоєчасного виконаного Комісіонером платежу за кожний календарний день такої затримки;

2) суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за ввесь час прострочення (незалежно від строку прострочення), а також 3% річних від простроченої суми.

З матеріалів справи вбачається, що додаткова угода № 1 до договору комісії про передачу на реалізацію металобрухту та інших вторинних ресурсів, які утворились у Державній спеціальній службі транспорту № 4 від 19.10.2021 була укладена 25.11.2021.

Відповідачем здійснена оплата на рахунок позивача 09.12.2021 платіжним дорученням № 154 на суму 3 489 171,59 грн та 15.12.2021 платіжним дорученням № 158 на суму 1 475 945,70 грн.

Водночас, суд бере до уваги, що пунктом 14 договору комісії № 4 від 19.10.2021 та пунктом 11 додаткової угоди № 1 від 25.11.2021 передбачено, сплата грошових коштів здійснюється на реквізити Міністерства оборони України.

Згідно з листа відповідача вих. № 07-10/263 від 06.12.2023 вбачається, що після здійснення відповідачем 02.12.2021 часткової оплати в розмірі 1 415 945,70 грн на рахунок Міністерства оборони України, позивачем зауважено, що сплату необхідно здійснювати на рахунок Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту.

Судом встановлено, що сторонами у справі 09.12.2021 укладено додаткову угоду № 2, якою внесено зміни в пункт 14 договору комісії № 4 від 19.10.2021 та пункту 11 додаткової угоди № 1 від 25.11.2021, зокрема банківські реквізити вказано Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту.

Таким чином, відповідачем при здійсненні оплати з урахуванням додаткової угоди № 2 від 09.12.2021, платіжними дорученнями 09.12.2021 та 15.12.2021, дотримано строки, встановлені пунктом 6.1 договору комісії.

Як наслідок, відсутні підстави для застосування передбачених пунктом 7.3 договору комісії штрафних санкцій.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного спеціалізованого підприємства "Укрспецторг" (м. Київ, пров. Музейний, 12; ідентифікаційний код 36406271) на користь Адміністрації державної спеціальної служби транспорту (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 50; ідентифікаційний код 33145904) 22 036,28 грн штрафу та 3 028,00 грн витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк