РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2024Справа № 910/18977/23
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Колонтаїв"

до Міністерства внутрішніх справ України

Національна поліція України

Головне управління Національної поліції в Харківській області

Державна казначейська служба України

про відшкодування 1 629 802,61 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання

Суть спору:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Колонтаїв" з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Харківській області та до Державної казначейської служби України про відшкодування 1 629 802,61 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2023 відкрито провадження у справі № 910/18977/23 та призначено до розгляду на 16.02.2024.

09.01.2024 відділом діловодства суду від відповідача2 отримано заяву про продовження процесуального строку.

10.01.2024 відділом діловодства суду від відповідача4 отримано відзив на позовну заяву.

10.01.2024 відділом діловодства суду від відповідача1 отримано відзив на позовну заяву.

23.01.2024 відділом діловодства суду від відповідача2 отримано відзив на позовну заяву.

26.01.2024 відділом діловодства суду від відповідача3 отримано відзив на позовну заяву.

16.02.2024 відділом діловодства суду від позивача отримано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 16.02.2024 відкладено підготовче засідання на 29.03.2024.

В підготовче засіданні 29.03.2024 представник позивача з?явився, надав усні пояснення.

В підготовче засіданні 29.03.2024 представники відповідачів з?явилися, надали усні пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2024 закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.04.2024.

В судове засідання 26.04.2024 представник позивача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 26.04.2024 представники відповідачів з`явилися, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 26.04.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд з`ясував наступне.

Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА КОЛОНТАЇВ» на підставі Довідки-рахунку та Акту приймання-передачі від 21.09.2012 року належав на праві приватної власності легковий автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, 2012 року випуску, колір білий, номер кузову № НОМЕР_1 .

У 2012 році автомобіль було поставлено на облік, отримано державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 . У подальшому державний номерний знак підприємством було змінено на НОМЕР_4 , номер свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 .

У листопаді 2021 року за участі вказаного автомобіля сталася дорожньо-транспортна пригода, у зв`язку з розслідуванням якої було відкрито кримінальне провадження №0001720 від 11.11.2021 року відносно особи, яка перебувала за кермом у момент ДТП. У межах вказаного кримінального провадження слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області належний Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА КОЛОНТАЇВ» автомобіль було вилучено та переміщено на зберігання.

Позивач зазначив, що підозрюваний ОСОБА_1 повністю визнав провину, не заперечував проти вчинення ним злочину. Слідством були виконані усі необхідні слідчі дії за участі автомобіля. Власник ТОВ «АГРОФІРМА КОЛОНТАЇВ» надав допомогу постраждалим. Справу було повністю сформовано та передано до суду 01.02.2022 року. Проте, незважаючи на відсутність будь-якої правової необхідності, автомобіль власнику повернений не був. Із дня, коли відбулася ДТП, автомобіль зберігався на штрафмайданчику за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107, розпорядником якого (згідно отриманої від слідчого Волкова І.К. інформації) є Центр забезпечення Головного управління національної поліції у Харківській області (далі - ЦЗ ГУ НП у Харківській області). 16.06.2022 представником позивача в інтересах власника автомобіля було подано адвокатський запит до СУ ГУ НП у Харківській області щодо фактичного місця перебування автомобіля. У відповідь на запит слідчий Волков І.К. повідомив, що автомобіль перебував на вказаному штрафмайданчику на момент передання кримінальної справи до суду, а відповідальність за збереження автомобіля несе власник штрафмайданчика, а саме ЦЗ ГУ НП у Харківській області. Водночас слідчий зазначив, що ключі від автомобіля та реєстраційні документи знаходяться у нього. 22.07.2022 директор ТОВ «АГРОФІРМА КОЛОНТАЇВ» Сливка М.Д. з копією відповіді слідчого відвідав штрафмайданчик по вул. Пушкінській, 107, де раніше особисто брав участь в огляді автомобіля у присутності слідчого, проте, автомобіль на майданчику був відсутній. Для встановлення місцезнаходження автомобіля представник позивача звернувся із запитом до ЦЗ ГУ НП у Харківській області.

Відповідно до листа №6аз/119/05/50-2022 від 12.08.2022 Позивачу було повідомлено , що автомобіль зник зі штрафмайданчика, у зв`язку з чим було складено рапорт та направлено для реєстрації з подальшим приєднанням відомостей до кримінального провадження від 07.05.2022 № 0001135 за ч. 2 ст. 289 КК України до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим що позивачеві заподіяно збитки в зв`язку із неналежним виконанням посадовими особами своїх обов`язків.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другою цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки

Як вбачається із матеріалів справи автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, 2012 року випуску був вилучений слідчим під час проведення дій відносно кримінального провадження №0001720 від 11.11.2021 року. Та переміщений на зберігання.

Відповідно до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.

У пункті 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року N° 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованихшасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно (пункт 27 Порядку),

Враховуючи вищенаведене, можна дійти висновку про наявність обов`язку у правоохоронних органів які вилучають речові докази під час здійснення кримінального провадження обов`язку забезпечувати схоронність такого майна, яке є речовим доказом.

Отже, внаслідок неправомірних дій, що виразилися у незбереженні у рамках кримінального провадження тимчасово вилученого майна, позивачу завдано майнову шкоду, розмір якої буде наведено у наступному розділі позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідачами не надано до матеріалів справи доказів які б спростовували наведене позивачем.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем підлягають задоволенню у розмірі 1367924 грн.

Позивач крім завданих збитків просить стягнути також інфляційні втрати в розмірі 261878,61 грн.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, що відповідає основним засадам справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства, при цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено, необхідно дійти висновку про те, що державний орган відшкодовує збитки (грошові кошти), завдані власнику, з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, що відповідатиме конвенційному принципу пропорційності.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 126, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА КОЛОНТАЇВ» (62030, Харківська область, Богодухівський район, село Колонтаїв, вул. Центральна, будинок 32 А) майнову шкоду у розмірі 1367924 (один мільйон триста шістдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн., інфляційні втрати в розмірі 261 878 (двісті шістдесят одна тисяча вісімсот сімдесят вісім) грн. 61 коп, судовий збір в розмірі 24 447 (двадцять чотири тисячі чотириста сорок сім) грн. 05 коп.

3. В задоволенні позову до Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та Державної казначейської служби- відмовити.

4. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.05.2024.

Суддя В.І. Мельник