ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2024 р. Справа №914/3184/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Скрипчук О.С.

Плотніцький Б.Д.

секретар судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Львівської міської ради (вх. № ЗАГС 01-05/367/24 від 06.02.2024)

на рішення Господарського суду Львівської області від 09.01.2024 (суддя Козак І.Б повний текст рішення складено 17.01.2024)

у справі № 914/3184/23

за позовом: Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Приватного підприємства Юр-Груп, м. Львів,

про: усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою.

за участю учасників справи:

від позивача: Наконечна О.М.

від відповідача: не з`явилась

ВСТАНОВИВ:

Львівська міська рада звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства Юр-Груп про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.01.2024 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення, суд виходив з того, що ПП «Юр-Груп» є четвертим володільцем спірних нежитлових приміщень, придбавши їх на підставі укладеного договору купівлі-продажу у попередніх власників. Відтак, ПП «Юр-Груп» є добросовісним набувачем нерухомого майна, оскільки воно не знало і не могло знати, виходячи з обставин, які існували на момент укладення договору купівлі-продажу, про скасування рішення Господарського суду Львівської області у справі №19/163 від 04.08.2009 постановою Вищого господарського суду України від 04.08.2009, про існування ухвали Господарського суду Львівської області від 10.12.2009 у справі №17/207 (19/163) про залишення позову ФОП Швед В.В. без розгляду щодо визнання права власності ФОП Шведа В.В. на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 24660311), що було зареєстровано 10.09.2008.

Окрім того, суд прийшов до висновку, що заявлена міською радою позовна вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою по м. Львів вул. Остроградських 1а шляхом знесення самовільно збудованих нежитлових приміщень означає знесення належного ПП «Юр-Груп» на праві приватної власності нерухомого майна, що є порушенням його права власності, гарантованого ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції, а обраний спосіб захисту є неефективним та призведе до недотримання справедливої рівноваги інтересів сторін цього спору. Позовна вимога про припинення права власності відповідача на спірне нерухоме майно є похідною від первинної позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою і, оскільки у задоволенні позову про знесення самовільно встановленого приміщення суд відмовив, то і у задоволенні позову в частині припинення права власності ПП «Юр-Груп» на нежитлові приміщення, літ. Б, пл. 70,2 кв.м за адресою м. Львів вул. Остроградських 1 а (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) суд також відмовляє.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Львівська міська рада звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, відтак, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а вказане рішення скасувати. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, встановивши факт будівництва нерухомого майна, не дослідив обставин щодо належного прийняття його в експлуатацію у встановленому порядку, не дослідив обставин щодо здійснення самовільного будівництва спірного майна. Скаржник вважає, що поза увагою суду залишилося те, що згідно з ухвалами Львівської міської ради та договорами оренди земельної ділянки, на якій розташований спірний об`єкт, земельна ділянка СПД Шведу В.В. виділялася під розміщення малих архітектурних форм та влаштування збірно-розбірних торгових павільйонів, доказів надання дозволу на здійснення будівництва об`єктів нерухомості та надання земельних ділянок під їх будівництво матеріали справи не містять.

Скаржник також зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу безпідставно було зареєстровано зміни щодо збільшення загальної площі нежитлового приміщення без жодних дозволів Львівської міської ради на перебудову чи добудову.

В скарзі апелянт зазначає, що в результаті реєстрації права власності на об`єкт по АДРЕСА_1 загальною площею 70,2 кв.м. порушено права, майнові інтереси законного власника земельної ділянки - Львівської міської територіальної громади в особі Львівської міської ради, яка позбавлена можливості використовувати та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою на вул. Остроградських 1а.

Оскільки у статті 152 Земельного кодексу України не конкретизовано переліку видів порушень прав власника земельної ділянки, в кожному конкретному випадку власник має право на власний розсуд конкретизувати, як саме буде усунуто те чи інше порушення. Зокрема, порушення прав власника може бути усунуто шляхом демонтажу споруд, які розташовані на земельній ділянці. Відтак, на думку позивача, вимога Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу самочинно збудованого нежитлового приміщення відповідає змісту статті 152 Земельного кодексу України, а також приведення земельної ділянки у стан, придатний для її подальшого використання за цільовим призначенням.

Окрім того, апелянт покликається на статтю 212 ЗК України, згідно з якою самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Відтак, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою шляхом знесення самовільно збудованого нежитлового приміщення літ Б 1 загальною площею 70, 2 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2024 справу № 914/3184/23 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Плотніцький Б.Д. та Скрипчук О.С.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу (вх. 01-04/1384/24) зазначає, що ПП Юр-Груп, набуваючи у власність нежитлові приміщення загальною площею 47,2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Остроградських 1а, відомості про які були зареєстровані в Реєстрі речових прав на нерухоме майно, не знав та не міг знати про скасування рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2008 у справі 19/163. Правова підстава права власності - договір купівлі-продажу від 04.03.2014 є дійсним, а набувач - ПП Юр-Груп добросовісним набувачем.

На думку відповідача, саме внаслідок власної недбалості міська рада не вчинила жодних дій щодо зміни/скасування відповідних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до прийнятого рішення у справі №19/163 від 18.08.2008. Йдеться про записи про право власності ФОП Шведа В.В., ПП АТ-Інвест та ТОВ Захід Авто Центр. Окрім того, відповідач зазначає, що ПП Юр-Груп є платником податку 3 спрощеної групи, а тому не платить земельний податок. Також зазначає, що відповідач звертався до міської ради з заявою 08.04.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що знаходиться по вул. Остроградських, 1а у м. Львові, для обслуговування нежитлової будівлі. Проте, станом на дату подання відзиву результатів розгляду заяви міською радою відсутні. На думку апелянта, відсутність з боку ПП Юр-Груп протиправних дій для заволодіння земельною ділянкою, добросовісність набуття права власності, чинність правової підстави набуття права власності на майно та його реєстрації, свідчать про відсутність підстав для втручання органу місцевого самоврядування у мирне володіння майном та непропорційність такого втручання. Усунення перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Остроградських 1а, фактично означає знесення належного відповідачеві на праві власності нерухомого майна, що є порушенням його права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції, а обраний спосіб захисту є неефективним в розумінні Конвенції та призведе до недотримання справедливої рівноваги інтересів сторін.

В судовому засіданні 30.04.2024 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Представник відповідач 30.04.2024 в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із респіраторним захворюванням.

За змістом ч.1 і п.1 ч. 2 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Явка представників учасників справи судом апеляційної інстанції не визнавалася обов`язковою, представниця відповідача була присутня на попередніх судових засіданнях та надавала суду свої пояснення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.08.2008 у справі №19/163 (суддя Левицька Н.Г.) задоволено позовні вимоги, визнано за Фізичною особою-підприємцем Шведом Володимиром Володимировичем право власності на нежитлове приміщення загальною площею 47,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та зобов`язано Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" здійснити державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно за Фізичною особою-підприємцем Шведом Володимиром Володимировичем нежитлове приміщення загальною площею 47,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

10.09.2008 за ФОП Шведом Володимиром Володимировичем було зареєстровано право власності на об`єкт по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 24660311) на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2008 у справі № 19/163.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.08.2009 у справі №19/163 касаційне подання заступника прокурора Львівської області задоволено, рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2008 у справі №19/163 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

На стадії нового розгляду ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.12.2009 по справі №19/163 позовну заяву СПД-ФО Шведа В.В. залишено без розгляду.

24.10.2008 між ФОП Шведом Володимиром Володимировичем та Приватним підприємством Ат-Інвест було укладено договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В., про що свідчать дані з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до договору купівлі-продажу № 13541 від 17.12.2008, укладеного між ПП АТ-Інвест та ТзОВ Захід Авто Центр», останнє зареєстровало за собою право власності на нежитлові приміщення під літ. Б-1 що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Остроградських, 1а загальною площею 47,2 кв.м. Договір купівлі-продажу від 17.12.2008 посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Елеонорою Віталіївною.

04.03.2014 ТзОВ Захід Авто Центр продало нежитлове приміщення на вул. Остроградських, 1а ПП Юр-Груп на підставі договору купівлі-продажу № 619, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк Оксаною Ігорівною.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору продавець передає, а покупець приймає у власність нежитлові приміщення літ. «Б-1» загальною площею 47,2 кв.м., що знаходяться за адресою : м. Львів, вул. Остроградських, будинок 1а. Приміщення розташовані на земельній ділянці площею 0,0110 га (кадастровий номер :05:002:0007), яка не перебуває у власності продавця, що підтверджується довідкою № 40/01-15/742 від 27.02.2014, виданою відділом Держземагенства у м. Львові.

У пункті 5.3 договору сторони погодили, що продавець у відповідності до ст. 673 Цивільного кодексу України гарантує, що нерухоме майно придатне до експлуатації. Покупець задоволений його якісним станом після внутрішнього огляду, який здійснено перед укладенням цього договору, недоліків чи дефектів, як перешкоджали б його використанню за призначенням на момент огляду не виявлено, будь-яких претензій до продавця покупець не має, ніяких перепланувань, реконструкції, які суперечать технічному паспорту немає. Претензій до якості нерухомого майна на момент укладення договору покупець не має.

16.09.2019 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Куйбіда-Кришкевич Х.В. було зареєстровано зміни щодо загальної площі з 47,2 кв.м на 70,2 кв.м за ПП Юр-Груп на нежитлове приміщення під літ. Б-1 за адресою м. Львів, вул. Остроградських, 1а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01). Підставою для здійснення реєстрації більшої площі нежитлового приміщення -70,2 кв.м. слугувала довідка №1-183/2709-19 від 07.10.2019, видана ФОП Когут А.В. про актуальний стан нежитлової будівлі, що розташована за адресою: м. Львів, вул. Остроградських, 1а, зокрема, А-1-нежитлова будівля, стіни з сендвіч-панелей, загальна площа 70,2 кв.м. Загальна площа нежитлової будівлі змінилась (збільшилась) з 47,2 кв.м. на 70,2 кв.м. внаслідок проведення поточної інвентаризації, зняття натуральних обмірів, та перерахунку площ приміщень.

08.04.2016 ПП «Юр-Груп» зверталося до Львівської міської ради із заявою про погодження місця розташування та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Остроградських, 1а у м. Львові, для обслуговування нежитлових приміщень. Доказів розгляду заяви міською радою як і доказів оскарження дій міської ради щодо не розгляду відповідної заяви матеріали справи не містять.

Відповідно до листа Управління державного контролю за використанням та охороною земель від 20.06.2023 № 4-2412-26535 на виконання наказу Департаменту містобудування від 15.06.2023 №169 спеціалістами Управління державного контролю за використанням та охороною земель за участю Управління архітектури та урбаністики проведено обстеження земельної ділянки комунальної власності за адресою м. Львів, вул. Остроградських, 1а, за результатами чого складено Акт від 19.06.2023 № 247. За результатами обстеження встановлено, що земельна ділянка на вул. Остроградських, 1а у м. Львові знаходиться в межах функціональної зоні ТР - 2 зона транспортної інфраструктури (вулична мережа); земельна ділянка розміщена в межах червоних ліній вулиці. За результатами обстеження вказаної земельної ділянки: ПП «Юр-Груп» фактично використовує земельну ділянку орієнтовною площею 0,0061 га для обслуговування нежитлового приміщення на вул. Остроградських, 1а у м. Львові за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. До зазначеного Акту обстеження долучено план-схему земельної ділянки та матеріали фотофіксації.

В матеріалах справи міститься лист Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради, в якому, зокрема, зазначено, що Львівською міською радою рішень (ухвал) про передачу у власність чи надання в користування земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення площею 70,2 кв.м за адресою: вул. Остроградських, 1а м. Львів (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна:01) не приймалося. Одночасно повідомлено, що інформація стосовно підготовки проектів ухвал Львівської міської ради про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки для обслуговування об?єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 01) в управлінні земельних ресурсів відсутня.

Отже, відповідно до інформації наданої управлінням державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради земельна ділянка на вул. Остроградських, 1а у м. Львові площею 0,0061 га перебуває в комунальній власності Львівської міської ради.

Львівська міська рада, вважаючи, що спірне нерухоме майно, яке знаходиться на вказаній земельній ділянці, є самочинним будівництвом, звернулася до суду із даним позовом як власник земельної ділянки.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Так, з аналізу даної норми, випливає, що право власності або право користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності виникає лише за наявності рішення зазначених органів і тільки в межах, вказаних в цих рішеннях.

Львівська міська рада, відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органом місцевого самоврядування в Україні, що представляє територіальну громаду міста Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами України.

Згідно з ст. 80 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, які реалізують право власності через органи місцевого самоврядування, є суб`єктами права власності на землю, що є комунальною власністю.

Виходячи з п.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам належить право власності на землю, нерухоме майно тощо, а відповідно до п.5 ст. 60 цього ж закону, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об?єктами права комунальної власності.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відноситься до повноважень Львівської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

За змістом ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до п.34 ст.26, п.2 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до інформації, наданої управлінням державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради від 20.06.2023 земельна ділянка комунальній власності на вул. Остроградських, 1а у м. Львові площею 0,0061 га фактично використовується ПП «Юр-Груп» в межах червоних ліній для обслуговування нежитлового приміщення за відсутності відповідних рішень Львівської міської ради щодо надання її в оренду та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки (а.с.33 т.1).

При цьому, як зазначалося вище, згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 10.09.2008 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєстровано право власності на нежитлове приміщення у м. Львові по вул. Острогадських, 1а (реєстраційний номер майна 24660311) загальною площею 47,2 кв.м. за ФОП Шведом Володимиром Володимировичем (на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2008 у справі № 19/163).

Водночас, суд встановив, що рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2008 у справі № 19/163, яке слугувало підставою для реєстрації права власності на спірне майно за ФОП Шведом В.В., було скасовано постановою Вищого господарського суду України від 04.08.2009 у справі №19/163, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Зокрема, постановою Вищого Господарського суду України від 04.08.2009 по справі № 19/163 встановлено наступне: «За приписами статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації (частина 1,2 пункту 2 вказаної норми).

При цьому, необхідність прийняття закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України обумовлена приписами частини 3 статті 18 Закону України «Про основи містобудування».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в (експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів» від 22.09.2004 №1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів.

Однак, суд першої інстанції, встановивши факт будівництва нерухомого майна, не дослідив обставини щодо належного прийняття його до експлуатації у встановленому порядку, а також обставини щодо здійснення самовільного будівництва спірного майна.

Крім того, статтею 29 Закону України «Про основи містобудування» передбачено, що здійснення будівельних робіт на об`єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Згідно ч. 1 та 2 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведене для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Разом з цим, судом першої інстанції під час розгляду справи було залишено поза увагою те, що згідно з ухвалами Львівської міської ради та договорами оренди земельних ділянок, на яких розташовані спірні об?єкти, земельні ділянки СПД Швед В.В. виділялись під розміщення малих архітектурних форм та влаштування збірно-розбірних торгових павільйонів.

Пунктом 2 Типових Правил розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 13.10.2000 № 227, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 27.10.2000 за №755/4976 передбачено, що мала архітектурна форма - невелика споруда, яка виконується з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без улаштування фундаментів.

При цьому, доказів надання дозволу на здійснення будівництва об?єктів нерухомості та надання земельних ділянок під їх будівництво матеріали справи не містять, відповідні обставини справи з приводу проведення самовільного будівництва судом не встановлювались.».

На новому розгляді ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.12.2009 у справі №19/163 позовну заяву СПД-ФО Швед В.В. залишено без розгляду.

Зі змісту судових рішень по справі №19/163 вбачається, що ФОП Шведу В.В. спірна земельна ділянка надавалась під розміщення малих архітектурних форм та влаштування збірно-розбірних торгових павільйонів та останній не надав в суд першої інстанції доказів надання дозволу на здійснення будівництва об`єктів нерухомості та відведення вказаної земельної ділянки під будівництво об`єктів нерухомості. Відповідно наслідком неподання таких доказів стало залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про будівництво на спірній земельній ділянці ФОП Шведом В.В. малої архітектурної форми, на яку останній всупереч закону набув право власності, оскільки доказів будівництва об`єкту нерухомості останнім суду не було подано.

Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" до малих архітектурних форм віднесені невеликі споруди декоративного, допоміжного чи іншого призначення, що використовується для покращення естетичного вигляду громадських місць і міських об`єктів, організації простору та доповнює композицію будинків, будівель, їх комплексів.

Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, надано визначення терміну будівля, їх перелік та класифікацію. Відповідно до даного класифікатору, мала архітектурна форма не відноситься до будівель, а відповідно не підлягає державній реєстрації прав.

Аналогічна за змістом норма міститься й в п. 4 ст. 5 чинного на даний час Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно з якою, не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі.

Відтак, колегія суддів зазначає, що право власності ФОП Швед В.В. на об`єкт - малу архітектурну форму (МАФ), який був визнаний його власністю на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2008 у справі № 19/1633, не підлягало державній реєстрації, як на час його виникнення, так і на момент винесення рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Основною засадою державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 2 ст. 3, ч. 8 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Обов`язком державного реєстратора, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону є встановлення відповідності заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Втім, державний реєстратор, внісши запис про проведення державної реєстрації права власності на об`єкт по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 24660311) за ФОП Шведом В.В., зареєстрував право власності об`єкт, яке останній набув не у законному порядку.

Відтак, державний реєстратор в порушення вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та норм Цивільного кодексу України фактично легалізував самочинне будівництво та зареєстрував право власності, яке у відповідача ніколи не виникало.

За приписами ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Порядок набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва визначено ст. 331 Цивільного кодексу України, згідно з ч. 2 якої право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відтак, з наведеного вище слідує, що законодавець чітко визначив послідовність необхідних дій, які має вчинити особа, щоб набути право власності на новостворене нерухоме майно. Тобто, державна реєстрація нерухомого майна може бути здійснена після прийняття в експлуатацію установленому законом порядку.

Разом з тим, державна реєстрація сама по собі не є підставою виникнення права власності на майно, а лише засвідчує факт такого виникнення на підставах, визначених законом. Якщо ж підстави відсутні, то й державна реєстрація є незаконною та підлягає скасуванню.

При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22 зазначено, що права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим ст.376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження.

За змістом ч.1 ст. 375 Цивільного кодексу України лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Частиною 1 ст. 376 Цивільного кодексу України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом вказаної статті будівництво вважається самочинним, якщо у діях особи є хоча б одна із ознак, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦК України: 1) на земельній ділянці, що не була відведена для будівництва, збудовані або будуються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно; 2) забудова проведена або здійснюється без одержаного у встановленому порядку дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реставрація, капітальний ремонт) об?єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об?єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п?ята стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об?єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об?єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

При цьому, як зазначила Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 680/214/16-ц (постанова від 23.06.2020), зміст положень статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об?єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з листом управління архітектури та урбаністики від 12.06.2023 року № 4-2401-7834, вихідні дані на проектування (містобудівні умови та обмеження на проектування об?єкта будівництва) на АДРЕСА_1 не надавались.

Відповідно до листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 13.06.2023 року № 4-0006-7918 згідно з даними з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва документи щодо виконання будівельних робіт на об?єкт за адресою: м. Львів, вул. Остроградських, 1а що були б зареєстровані Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю - відсутні.

Таким чином, колегія суддів презюмує, що оскільки земельна ділянка, на якій ФОП Швед В.В. здійснив будівництво нежитлового приміщення загальною площею 47, 2 кв.м, ніколи йому з цією метою не виділялася ні у власність, ні в користування, документів, які б посвідчували права ФОП Шведа В.В. на земельну ділянку, відсутні, а сама будівля споруджена без затвердженого проекту та без отримання дозволів на будівництво, в експлуатацію у встановленому порядку не введена, то за таких обставин, означений об`єкт нерухомості є самочинним будівництвом.

Отже, здійснення ФОП Шведом В.В. самочинного будівництва спірного об`єкта порушує права Львівської міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій спірний об`єкт побудований.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що у вищевказаній постанові Вищого господарського суду України від 04.08.2009 у справі № 19/163 вказано, що судом першої інстанції під час розгляду справи було залишено поза увагою те, що згідно з ухвалами Львівської міської ради та договорами оренди земельних ділянок, на яких розташовані спірні об?єкти, земельні ділянки СПД Швед В.В. виділялись під розміщення малих архітектурних форм та влаштування збірно-розбірних торгових павільйонів. При цьому, доказів надання дозволу на здійснення будівництва об?єктів нерухомості та надання земельних ділянок під їх будівництво матеріали справи не містять, відповідні обставини справи з приводу проведення самовільного будівництва судом не встановлювались.

Отже, наявність рішення суду про визнання за ФОП Шведом В.В. права власності на нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 площею 47,2 м. кв., в подальшому скасованого постановою Вищого Господарського Суду України від 04.08.2009, не усуває порушень земельного законодавства, допущених при будівництві такого об`єкту.

Колегія суддів вважає за необхідне також відзначити про те, що самочинне будівництво нерухомості, яке здійснюється без згоди власника майна земельної ділянки, визнається протиправним втручанням у право мирного володіння майном держави, громади міста та землекористувача, навіть при наявності судового рішення, на підставі якого визнано право власності на об`єкт самочинного будівництва з обов`язком провести його державну реєстрацію.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22 зазначено, що самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки (пункт 88 постанови).

Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18).

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ФОП Шведом В.В. було відчужено спірне майно. Так, останнім власником відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 70,2 кв.м за відповідачем ПП «Юр-Груп», яке останнє набуло на підставі договору купівлі-продажу №619 від 04.03.2014.

Відповідач стверджує, що є добросовісним набувачем вказаного майна, оскільки не знав та не міг знати, виходячи з обставин, які існували на момент укладення договору купівлі-продажу, а саме щодо судової справи №19/163, про визнання права власності ФОП Шведа В.В. на спірні нежитлові приміщення.

Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. Недобросовісний набувач навпаки на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права.

Так за встановлених у даній справі обставин, а також, беручи до уваги обставини справи № 19/163, слідує, що державна реєстрація за ФОП Шведом В.В. права власності на спірне нерухоме майно не означає виникнення у відповідача права приватної власності на цей об`єкт саме як на об`єкт нерухомого майна, оскільки тимчасова споруда (МАФ) не могла бути зареєстрована державним реєстратором як об`єкт нерухомого майна.

Судом встановлено, що спірна будівля збудована на спірній земельній ділянці, що не була належним чином відведена СПД ФО Шведа В.В. для цієї мети, а також без дозвільних документів, які надають право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проєкту, без введення спірного об`єкту нерухомості в експлуатацію, відповідно з урахуванням положень ч. 2 ст. 376 ЦК України право власності у СПД ФО ОСОБА_1 або інших осіб на нежитлову будівлю не виникло, у зв`язку з чим і не могло бути реалізовано в частині розпорядження майном, зокрема, відчужування ПП «АТ-Інвест», потім ТзОВ «Захід Авто Центр» та в подальшому ТзОВ «Юр-Груп».

З умов укладеного між ТзОВ «Захід Авто Центр» та ПП «Юр-Груп» від 04.03.2014 договору купівлі-продажу нежитлових приміщень можна дійти висновку, що відповідач, (враховуючи, що основним його видом діяльності згідно КВЕДУ 68.10 є купівля продаж власного нерухомого майна), враховуючи технічні характеристики об`єкту, матеріалу зовнішніх стін з яких такий об`єкт був збудований, не міг не розуміти, що купує саме МАФ.

Окрім того, пунктом 1.1 вказаного договору чітко зазначено про те, що приміщення розташовані на земельній ділянці площею 0,0110 га (кадастровий номер :00:002:0007), яка не перебуває у власності продавця, що підтверджується довідкою № 40/01-15/742 від 27.02.2014, виданою відділом Держземагенства у місті Львові.

Тобто, на момент укладення даного договору купівлі-продажу покупець був проінформований про те, що продавець без жодних правових підстав користується земельною ділянкою, яка знаходиться під предметом продажу.

Колегія суддів звертає увагу, що у вищевказаному договорі купівлі продажу предметом договору є нежитлові приміщення загальною площею 47,2 кв.м.

При цьому, 16.09.2019 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Куйбіда-Кришкевич Х.В. зареєструвала зміни щодо загальної площі на нежитлове приміщення під літ. «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 01) з 47,2 кв.м. на 70,2 кв.м.).

Однак, матеріали справи не містять та відповідачем не подано доказів погодження відповідних дозволів на збільшення такої площі.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до листа управління державного контролю за використанням та охороною земель від 20.06.2023 № 4-2412-26535 на виконання наказу департаменту містобудування від 15.06.2023 № 169 спеціалістами управління державного контролю за використанням та охороною земель за участю управління архітектури та урбаністики проведено обстеження земельної ділянки комунальної власності за адресою м. Львів, вул. Остроградських, 1а, за результатами чого складено акт від 19.06.2023 № 247.

За результатами обстеження встановлено, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 знаходиться в межах функціональної зони ТР - 2 зона транспортної інфраструктури (вулична мережа); земельна ділянка розміщена в межах червоних ліній вулиці.

За результатами обстеження вказаної земельної ділянки: ПП «Юр-Груп» фактично використовує земельну ділянку орієнтовною площею 0,0061 га для обслуговування нежитлового приміщення на АДРЕСА_1 за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

До зазначеного акту обстеження долучено план-схему земельної ділянки та матеріали фотофіксації.

Відповідно до п. 2 розділу VII Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради (затверджено ухвалою Львівської міської ради від 08.07.2021 №1081) до повноважень департаменту містобудування Львівської міської ради належить: на підставі рішень ради або судових рішень укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок, договорів купівлі-продажу прав оренди земельних ділянок, у тому числі викуплених з аукціону, договорів міни земельних ділянок, договорів оренди та суборенди земельних ділянок, договорів суперфіцію, договорів про встановлення земельних сервітутів, договорів (угод) про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне землекористування, договорів ефітевзису, інших цивільно-правових угод, підписання змін та доповнень до вищезазначених договорів, розірвання договорів, на підставі ухвал міської ради, накладення та зняття заборон на земельні ділянки.

Аналогічне положення закріплено у Положенні про департамент містобудування Львівської міської ради (затверджено рішенням виконавчого комітету ту Львівської міської ради від 10.09.2021 №773) згідно із п. 4.1.26 до повноважень департаменту віднесено на підставі рішень ради або судових рішень укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок, договорів купівлі-продажу прав оренди земельних ділянок, у тому числі викуплених з аукціону, договорів міни земельних ділянок, договорів оренди та суборенди земельних ділянок, договорів суперфіцію, договорів про встановлення земельних сервітутів, договорів (угод) про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне землекористування, договорів емфітевзису, інших цивільно-правових угод, підписання змін та доповнень до вищезазначених договорів, розірвання договорів, на підставі ухвал міської ради, Накладення та зняття заборон на земельні ділянки.

Інформація про відсутність належним чином оформленого права користування земельною ділянкою на АДРЕСА_1 підтверджується також листом управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради.

Відповідно до вказаного листа інформація про прийняття Львівською міською радою рішень (ухвал) про передачу у власність чи надання в користування земельної ділянки для обслуговування нежитлового приміщення площею 70,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна:01) в управлінні земельних ресурсів відсутня. Одночасно повідомлено, що інформація стосовно підготовки проектів ухвал Львівської міської ради про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки для обслуговування об?єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 01) управлінні земельних ресурсів відсутня.

Апеляційна інстанція звертає увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 37-38), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)).

Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)).

Крім того, не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (пункти 92-94), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 35)).

Отже, матеріали справи не містять доказів надання ПП «Юр-Груп» земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване майно.

Відповідач зазначив, що переслідує мету прийняття уповноваженими органами відповідного рішення щодо надання в користування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . Так, останній 18.04.2016 звертався до Львівської міської ради з відповідною завою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 25.03.2024 відповідач повторно звернувся до Львівської міської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Колегія суддів звертає увагу відповідача, що матеріали справи не містять доказів оскарження дій міської ради, які перешкоджали відповідачу реалізувати право на оформлення належного користування спірною земельною ділянкою.

Таким чином, з викладеного вище слідує висновок, що відповідач на даний час без оформлення, передбачених ст. 125, 126 Земельного кодексу України, документів використовує земельну ділянку, розташовану в межах земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0007 за адресою: м. Львів, вул. Остроградських, 1 А, для розміщення об`єкту самочинного будівництва.

При цьому, реєстрація тимчасової споруди за ПП «Юр-Груп» як об`єкта нерухомого майна порушує інтереси та права територіальної громади м. Львова в особі Львівської міськради як власника земельної ділянки, на якій розміщено спірну будівлю.

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, прямо визначені статтею 376 ЦК України, яка регулює правовий режим самочинно побудованого майна.

Частиною 4 ст. 376 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Системний аналіз положень статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: 1) земельна ділянка, на якій збудовано об`єкт, не була відведена для цієї мети; 2) власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; 3) власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; 4) об`єкт зведено на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

Відтак, підставою знесення самочинного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці у відповідності до наведений вище норм є, зокрема, позов титульного володільця (постійного користувача) земельної ділянки.

Отже, апеляційний господарський суд зазначає, що знесення самочинно побудованого спірного об`єкта нерухомості відповідно до ч.4 ст. 376 ЦК України є належним та ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво.

В свою чергу, наявність зареєстрованого права власності перешкоджає належному володінню, розпорядженню та користуванню майном комунальної власності, його передачі відповідальній особі з метою задоволення потреб та інтересів територіальної громади міста, у тому числі шляхом забезпечення надходження коштів до місцевого бюджету від використання майна, земельної ділянки.

З огляду на викладене, державна реєстрація права власності за відповідачем на спірну нежитлову будівлю, здійснена за відсутності належних правових підстав, порушує встановлений чинним законодавством порядок проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Беручи до уваги наявність порушеного права позивача, він має право на його судовий захист, зокрема, шляхом обраного ним способу - припинення права власності ПП «Юр-Груп» на об`єкт нерухомого майна, що відповідатиме нормам ч.1 ст.15, ч.1, п. 7 ч.2 ст.16, ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України, ч.2, п. «д» ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України.

З урахуванням викладеного, з метою усунення перешкод Львівській міській раді у вільному використанні або розпорядженні своїм майном - земельною ділянкою комунальної власності, наявні підстави для припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: на нежитлову будівлю, загальною площею 70,2 кв.м. за адресою м. Львів, вул. Остроградських, 1 а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що, виходячи з фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, не врахувавши та не надавши оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК кодексу України).

У ст. 79 ГПК України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зважаючи на викладене, за результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 ГПК України зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, з урахуванням ст.ст. 2, 13, 14, 76-79 ГПК України, колегія суддів вважає, що надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів є більш вірогідними та достатніми. В свою чергу відповідачем належними та допустимим доказами не підтверджено своїх доводів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду про відмову в позові слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 09.01.2024 у справі № 914/3184/23 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Львівської міської ради задовольнити. Усунути перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою за адресою: м. Львів, вул. Остроградських, 1а шляхом знесення самовільно збудованих нежитлових приміщень літ. «Б-1» загальною площею 70,2 кв.м. за адресою: м. Львів, вул. Остроградських, 1а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) з припиненням права власності Приватного підприємства «Юр-Груп» на нежитлові приміщення загальною площею 70,2 кв.м. за адресою м. Львів, вул. Остроградських, 1 а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

4. Стягнути з Приватного підприємства «Юр-Груп» (79026, м. Львів, вул. Лазаренка 36/21, ідентифікаційний номер 33665668) на користь Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок, 1 ідентифікаційний номер 04055896) 5 368,00 грн судового збору за подання позовної заяви.

5. Стягнути з Приватного підприємства «Юр-Груп» (79026, м. Львів, вул. Лазаренка 36/21, ідентифікаційний номер 33665668) на користь Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок, 1 ідентифікаційний номер 04055896) 8 052,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

7. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст постанови складено 13.05.2024

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді О.С. Скрипчук

Б.Д. Плотніцький