ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2024 р. м. Київ Справа № 911/3773/23

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Суткової Д.С. розглянувши справу

Запозовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіа Група Україна», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест-ТВ», Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 81 277 грн. 86 коп.

Представники сторін:

позивача Варічева Л.С.;

відповідача не з`явився.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Медіа Група Україна» звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест-ТВ» 81 277 грн. 86 коп. заборгованості, з яких: 52 500 грн. 00 коп. основного боргу, 13 810 грн. 92 коп. інфляційних втрат, 3 138 грн. 18 коп. 3 % річних, 11 828 грн. 76 коп. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не сплатив роялті за використання програм (сукупності телепередач) під логотипами "A First International" та "A Premier" шляхом їх розповсюдження у складі пакетів програм телеканалів за допомогою аналогової та кабельної телекомунікаційних мереж відповідно до субліцензійного договору № АF+АР-132459/2021 від 24.12.2021 р.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про причини неявки не повідомив суд належним чином, вимоги суду, викладені в ухвалах від 18.12.2023 р. та 24.01.2024 р. не виконав, відзив на позов не надав, однак на адресу суду повернулися конверти з відмітками органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

24.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа Група Україна» (Ліцензіат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бест-ТВ» (Субліцензіат) було укладено субліцензійний договір № АF+АР-132459/2021, відповідно до п. 2.1. умов якого ліцензіат на умовах, визначених у цьому договорі, надає субліцензіату невиключне суміжне право на використання програм у складі додаткового преміального пакету, що має назву «A First International + A Premier» та/або у складі преміального пакету шляхом розповсюдження у роздільній якості HD (HighDefinition) за допомогою DVB-C (далі право на розповсюдження), а субліцензіат зобов`язується оплатити та використовувати надане йому право на розповсюдження відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 2.2. договору передача права на розповсюдження у звітному місяці підтверджується двосторонніми актами прийому-передачі прав, датованими останнім днем звітного місяця, що будуть підписуватись ліцензіатом, а також субліцензіатом за кожен звітний місяць. Ліцензіат направляє субліцензіату два підписаних зі сторони ліцензіата примірники акту рекомендованим листом або кур`єрською доставкою з повідомленням про вручення. Субліцензіат зобов`язується протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання акту підписати та повернути ліцензіату один примірник акту. У випадку, якщо у вказаний строк ліцензіат не отримав від субліцензіата підписаний примірник акту, акт вважається підписаним субліцензіатом та право на розповсюдження програм переданим субліцензіату.

Згідно п. 3.2. договору ліцензіат надає субліцензіату доступ до кодованого сигналу, що несе програми, з дати набуття чинності цього договору протягом строку дії цього договору, виключно у власну телемережу, що має ІР-адреси, зазначені у п. 2.7. цього договору.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що сума винагороди не може становити менше розміру гарантованого платежу та з урахуванням п. 4.3. договору визначається за відповідною формулою. Розмір гарантованого платежу, що є фіксованим і становить 25 000,00 грн.

Відповідно до п. 1. Додаткової угоди № 2 від 01.04.2022 р., враховуючи, що становище, яке склалось в Україні внаслідок військової агресії російської федерації проти України негативно впливає на господарську діяльність ліцензіата та субліцензіата, в тому числі, при виконанні договору, сторони за взаємною згодою вирішили змінити розмір винагороди за договором, однак ця угода не була підписана відповідачем.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу невиключне суміжне право на використання програм за січень 2022 р.на суму 25 000 грн., за лютий 2022 р. на суму 25 000 грн., за червень та липень 2022 р. на суму 2 500 грн., що складає загалом заборгованість в сумі 52 500 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, від 21.07.2022 р. можливість розповсюдження программ під логотипами «A First International» та «A Premier» позивачем припинено.

12 червня 2023 року позивач направив на адресу відповідача претензію № АС-132458/2021 з вимогою протягом 10 календарних днів від дати її отримання, погасити вказану вище заборгованість. Дана претензія залишись без відповіді та задоволення.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об`єкта права інтелектуальної власності. У цьому разі відповідальність перед ліцензіаром за дії субліцензіата несе ліцензіат, якщо інше не встановлено ліцензійним договором (ч. 2 ст. 1109 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 1109 Цивільного кодексу України у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Частина перша статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 52 500 грн. 00 коп. є обґрунтованими, а тому підлягають судом задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 13 810 грн. 92 коп. інфляційних втрат та 3 138 грн. 18 коп. 3 % річних

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати щомісячної винагороди за використання програм, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 3 138 грн. 18 коп. 3% річних та 13 810 грн. 92 коп. інфляційних втрат, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 11 828 грн. 76 коп. пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 16.02.2022 р. по 02.06.2022 р.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 5.3. Договору у випадку несвоєчасної виплати субліцензіатом на рахунок ліцензіата винагороди, або її частини, відповідно до умов Розділу 4 цього договору, ліцензіат має право нарахувати, а субліцензіат зобов`язується сплати на відповідний рахунок ліцензіата пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від розміру несвоєчасно сплаченої винагороди за кожен день прострочення.

Враховуючи вищевикладені норми закону та умови договору, позивачем у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання за несвоєчасну сплату нараховано 11 828 грн. 76 коп. пені відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-92, 129, 207, 236, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Бест-ТВ (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Привокзальна, 3, код 43239883) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Медіа Група Україна (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 152 Б, код 37226740) 52 500 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. основного боргу, 11 828 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 76 коп. пені, 13 810 (тринадцять тисяч вісімсот десять) грн. 92 коп. інфляційних втрат, 3 138 (три тисячі сто тридцять вісім) грн. 18 коп. 3 % річних та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 20.05.2024 року.

Суддя Л.Я. Мальована