17.05.2024Справа № 910/1725/24
за позовом Фізичної особи-підприємця Сябренка Василя Івановича
до Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»
про стягнення 366 760,29 грн
Суддя Картавцева Ю.В.
Без повідомлення (виклику) учасників справи.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа-підприємець Сябренко Василь Іванович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» про стягнення 366 760,29 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору купівлі-продажу №541-2 від 10.08.2022 у частині оплати прийнятого товару, з огляду на що позивач просить суд стягнути 366 760,29 грн.
За змістом ст. 176 ГПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2024 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 позов задоволено частково.

03.05.2024 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2024 суд, зокрема, ухвалив: прийняти до розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового рішення; розгляд заяви здійснювати без повідомлення (виклику) сторін.

10.05.2024 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 244 ГПК України визначено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши вказану заяву та заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 позов задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь Фізичної особи-підприємця Сябренка Василя Івановича 161 735,00 грн основного боргу, 6 684,96 грн 3% річних, 15 625,26 грн інфляційних втрат та 2 760,68 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1- 3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.3 ст. 124 ГПК України).

Так, у позовній заяві позивачем зазначено, що позивач, зокрема, поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги АІ№1490852 від 13.11.2023, який видано Адвокатським бюро «Романа Ганенка», адвокат Ганенко Роман Андрійович надає допомогу ФОП Сябренку Василю Івановичу у Господарському суді міста Києва.

09.10.2023 між Адвокатським бюро «Романа Ганенка» (Бюро) та Фізичною особою-підприємцем Сябренком Василем Івановичем (Клієнт) було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №09/10 (далі - Договір) відповідно до п.1.1 якого Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову (правничу) допомогу щодо:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань представництва та захисту інтересів Клієнта.

- складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру.

- складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, відзиву, відповіді на відзив, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства).

- представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, в тому числі, але не виключно, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, Державної податкової служби України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Бюро економічної безпеки та усіх інших правоохоронних органах Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань, перед фізичними особами, юридичними особами публічного та приватного права, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.3.1. Договору розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього договору правову (правничу) допомогу, визначається в актах приймання-передачі наданої правничої допомоги, підписаних Сторонами. В акті зазначається зміст наданої правничої допомоги, кількість часу (у годинах), витраченого адвокатом (адвокатами) Бюро на надання правничої допомоги, а також вартість наданої правничої допомоги.

Розрахунок розміру гонорару здійснюється Бюро у залежності від обсягу часу, що його витрачено адвокатом (адвокатами) Бюро на надання правничої допомоги за цим договором. Вартість однієї години роботи адвоката складає 1 000,00 грн (п.3.2. Договору).

Клієнт сплатив бюро 5 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 13.02.2024 з призначенням платежу: «Оплата за юридичні послуги ОСОБА_1 ».

03.05.2024 між Бюро та Клієнтом складено Акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги №01/24 згідно Договору відповідно до умов якого бюро надало, а клієнт прийняв послуги: ознайомлення з наданими Клієнтом документами, що стосуються виконання договору купівлі-продажу №541-2 від 10.08.2022р.; усне консультування з питань, що стосуються справи; підготовка позовної заяви у справі за позовом до AT «ОГХК» про стягнення 366760,29 грн.; подання позовної заяви до Господарського суду м. Києва; витрачений час - 20 год.; вартість послуг 20 000,00 грн.

Суд зазначає, що позивачем надано належні докази, які підтверджують обсяг та вартість наданої професійної правничої допомоги, поряд з цим, суд враховує, також, наступне.

Відповідач у запереченнях заяву про ухвалення додаткового рішення просить відмовити у задоволенні заяви або обмежити розмір відшкодування до 5 000,00 грн зважаючи на наступне: справа відноситься до категорії спорів незначної складності; матеріали справи не містять великої кількості складних для аналізу документів; позовна заява не містить складних розрахунків; відповідач не заперечував проти наявності основного боргу.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. При цьому, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним щодо предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20, від 11.11.2021 у справі № 873/137/21 та від 04.10.2022 у справі №873/121/21.

Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Суд зазначає, що ціна позову в справі № 910/1725/24 становить 366 760,29 грн, а сам позов містить нескладні розрахунки інфляційних втрат та 3% річних відносно фіксованої суми боргу та за один період.

Також, суд враховує, що відповідачем у відзиві не заперечувалась обставина наявності боргу перед позивачем та було надано обґрунтований контррозрахунок стягуваних сум інфляційних втрат та 3% річних.

Враховуючи викладене вище, суд погоджується з доводами відповідача щодо неспівмірності вартості наданих адвокатом послуг критеріям, які наведені у частині 4 статті 126 ГПК України.

Відтак, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши характер спірних правовідносин у даній справі, а також, заперечення відповідача, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн підлягають покладенню на відповідача частково, а саме в розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (03035, місто Київ, вулиця Сурікова, будинок 3; ідентифікаційний код: 36716128) на користь Фізичної особи-підприємця Сябренка Василя Івановича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

2. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева