РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024Справа № 910/680/24

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Скайлекс"

до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 6 959,74 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду м. Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Скайлекс" (далі - ТОВ "Юридична компанія "Скайлекс", позивач) до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - ТДВ "Альфа-Гарант", відповідач) про стягнення страхового відшкодування в сумі 6 959,74 грн. в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.04.2022 у м. Дніпро відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Porsche», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ СК «Теком», та автомобіля марки «Tesla», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , якого було визнано винним у вказаній ДТП та цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ "Альфа-Гарант".

Позивач, який набув статусу нового кредитора на підставі укладеного з ПрАТ СК «Теком» договору відступлення права вимоги № 101 від 04.04.2023 та отримав право грошової вимоги по страховому акту № 3159 від 27.09.2022, звернувся до відповідача (ТДВ "Альфа-Гарант") з претензією № 001/23 від 07.04.2023 про сплату страхового відшкодування, однак, той свої зобов`язання не виконав.

У позові ТОВ "Юридична компанія "Скайлекс" просить стягнути з ТДВ "Альфа-Гарант" суму матеріальної шкоди у розмірі 6 957,74 грн. в порядку суброгації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2024 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав суду відзив, в якому позов не визнав, зазначив, що позивачем, як новим кредитором, на підтвердження своїх вимог було надано лише договір відступлення права вимоги та акт приймання-передачі прав вимоги від 06.04.2023, проте, не було надано додатків до вказаного договору та належним чином завіреного платіжного доручення про оплату за договором відступлення, що позбавило відповідача можливості оцінити законність та обґрунтованість пред`явлених позивачем вимог.

Указаний відзив був поданий з порушенням визначеного законом строку, у зв`язку з чим відповідач просив поновити йому цей процесуальний строк. Обґрунтовуючи причини пропуску строку для подачі відзиву відповідач зазначив, що ухвала про відкриття провадження у справі надійшла до нього через електронний кабінет 12.02.2024, однак, через постійні повітряні тривоги працівники відповідача мають обмежений доступ до офісу компанії, в тому числі і до страхових справ, які зберігаються у відповідача, у зв`язку з чим відповідач не мав можливості своєчасно подати відзив на позовну заяву.

Згідно з положеннями ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Розглянувши наведені ТДВ "Альфа-Гарант" обґрунтування, суд вважав поважними причини пропуску відповідачем процесуального строку, та враховуючи незначний період пропуску (2 дні) прийшов до висновку про поновлення строку для подання вказаного відзиву та прийняття його до розгляду.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій вказав, що на виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 23.01.2024 він надав суду 01.02.2024 належним чином завірені докази переходу до позивача права вимоги за договором відступлення права вимоги № 101 від 04.04.2023, а саме: акт приймання-передачі прав вимоги до вказаного договору; додаток № 1 та додаток № 2 до цього договору; платіжну інструкцію № 127 від 11.04.2023. Вказані докази також були направлені відповідачу, а тому позивач вважав недостовірними та необґрунтованими твердження відповідача, викладені ним у відзиві.

Також позивач заявив клопотання про витребування доказів з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - належним чином завіреної копії постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2022 у справі про адміністративне правопорушення № 932/2148/22.

Розглянувши вказане клопотання, суд вирішив у його задоволенні відмовити, оскільки відповідно до положень ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню обставини, які визнаються учасниками справи, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними.

Отже, оскільки в даному випадку сторони визнають обставини, які були встановлені постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2022 по справі № 932/2148/22, то суд вважав, що немає необхідності у витребуванні заявленого доказу.

Таким чином, розглянувши заяви сторін по суті позову та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 09.04.2022 по вулиці Воскресенська в місті Дніпро сталася ДТП, за участю транспортного засобу «Tesla», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Porsche», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортному засобу «Porsche» були спричинені механічні пошкодження.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2022 у справі № 932/2148/22, яка набрала законної сили, за вказаним фактом ДТП водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи - ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Tesla», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ "Альфа-Гарант" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 203705161.

Власником пошкодженого транспортного засобу «Porsche», державний номерний знак НОМЕР_1 , є Товариство з обмеженою відповідальністю «Теком Лізинг». На момент ДТП транспортний засіб «Porsche» був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 462-21Д/Т/АТ від 17.12.2021 у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «Теком».

У зв`язку з передачею транспортного засобу «Porsche» у фінансовий лізинг ТОВ «Джи Ті Сі Груп» за договором фінансового лізингу автотранспортного засобу № FL/64-12-20 від 07.12.2020, ТОВ «Теком-Лізинг» звернулося до свого страховика (ПрАТ «СК Теком») із заявою про виплату страхового відшкодування безпосередньо ТОВ «Джи Ті Сі Груп».

Із матеріалів справи вбачається, що за даними ремонтної калькуляції № 128-07-22 від 26.07.2022 сума матеріального збитку, спричиненого власнику застрахованого у ПрАТ СК «Теком» автомобілю «Porsche», державний номерний знак НОМЕР_1 , була визначена в розмірі 8 699,68 грн., а відповідно до страхового акту ПрАТ СК «Теком» № 3159 від 27.09.2022 загальна сума відшкодування, що підлягала виплаті потерпілій особі, склала 6 959,74 грн.

У подальшому, на підставі договору страхування № 462-21Д/Т/АТ від 17.12.2021, відповідно до страхового акту № 3159 від 27.09.2022 та ремонтної калькуляції № 128-07-22 від 26.07.2022 року, ПрАТ СК «Теком», як страховик, виплатило на поточний рахунок лізингоодержувача (ТОВ «Джи Ті Сі Груп») страхове відшкодування в сумі 6959,74 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1826 від 28.09.2022, наявною в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До таких випадків, зокрема, відноситься виплата страховиком за договором добровільного страхування страхового відшкодування страхувальнику (потерпілому), внаслідок чого до такого страховика переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток, зокрема, й до страхувальника за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17 висловила правову позицію, згідно з якою перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

Також матеріали справи свідчать, що 04.04.2023 між ПрАТ СК «Теком» (первісний кредитор) та «ЮК «Скайлекс» (новий кредитор) був укладений договір відступлення права вимоги № 101 (далі - договір відступлення), за яким первісний кредитор відступив новому кредитору належне первісному кредитору право вимоги на відшкодування в порядку суброгації до фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб (боржників), зазначених у додатку № 1 до цього договору, страхового відшкодування, яке виникло на підставі документів, вказаних у додатку № 1 до цього договору (право вимоги страхового відшкодування).

Згідно з п. 1.2 договору відступлення до нового кредитора переходить право вимагати (замість первісного кредитора) від боржників належного реального виконання обов`язків щодо виплати страхового відшкодування, визначеного в додатку № 1 до цього договору у сумі, передбаченій додатком № 2 до цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору новий кредитор зобов`язаний: перерахувати первісному кредитору за реквізитами, зазначеними в п. 7 цього договору, відшкодування за відступлення права вимоги страхового відшкодування у сумі, вказаній в додатку № 2 до цього договору, у строк до 30.04.2023; після підписання цього договору - повідомити боржників про здійснене відступлення права вимоги.

Також у п. 2.2 договору відступлення сторони домовились, що первісний кредитор зобов`язаний: передати після підписання цього договору оригінали усіх документів, які свідчать про право вимоги страхового відшкодування, та інформацію, яка важлива для реалізації даного права відповідно до акту прийому-передачі. Факт передачі первісним кредитором новому кредитору документів засвідчується складанням акту прийому-передачі, що підписується повноважними представниками первісного кредитора та нового кредитора.

Згідно з п. 2.3 договору з моменту переходу до нового кредитора всіх прав кредитора у відношенні до боржників, новий кредитор має право розпоряджатися цими правами на власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги страхового відшкодування без будь-яких обмежень.

Згідно п. 4.2 договору всі права кредитора у відношенні до боржників, що належали до цього первісному кредитору, а саме - право вимоги страхового відшкодування, виникає у нового кредитора з моменту підписання акту прийому-передачі згідно п.п. 2.2.1 договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та скріпленням печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 4.1).

Додатком № 1 до договору відступлення права вимоги сторони визначили реєстр боржників ПрАТ СК «Теком», щодо яких виникло право вимоги страхового відшкодування в порядку суброгації, серед яких є ТДВ СК «Альфа-Гарант» (в.о. Самарець О.І.) щодо права вимоги за страховим актом № 3159 від 27.09.2022 (№ 119 в реєстрі).

Додатком № 2 до договору відступлення, крім іншого, сторони визначили вартість відшкодування за відступлення права вимоги страхового відшкодування за страховим актом № 3159 від 27.09.2022.

На виконання вказаного договору 06.04.2023 сторони підписали акт приймання-передачі прав вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги, зокрема, до ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі страхового акту № 3159 від 27.09.2022.

Також платіжною інструкцією № 127 від 11.04.2023 позивач здійснив оплату за договором відступлення права вимоги № 101 від 04.04.2023 в сумі 7 290,00 грн, до яких включена вартість відшкодування за відступлення права вимоги страхового відшкодування за страховим актом № 3159 від 27.09.2022 в сумі 10,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи укладення та виконання договору відступлення права вимоги його сторонами, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що позивач - ТОВ «ЮК «Скайлекс» набув права грошової вимоги до боржника, відповідального за збитки, завдані внаслідок ДТП, що сталась 09.04.2022 у місті Дніпро.

З метою повідомлення боржника (згода якого, відповідно до вимог статті 516 Цивільного кодексу України не обов`язкова) про заміну кредитора та отримання страхового відшкодування по зазначеному вище ДТП на праві зворотної вимоги, ТОВ «ЮК «Скайлекс» звернулося до відповідача з претензією про сплату матеріальної шкоди в порядку суброгації № 001/23 від 07.04.2023, яка була отримана відповідачем 08.04.2023, однак, залишена останнім без задоволення.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» є відповідальною особою за шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою з вини водія ОСОБА_2 , а тому згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відповідає за вимогами позивача, до якого перейшло право вимоги, за страховим актом № 3159 від 27.09.2022 щодо виплаченого страховиком (ПрАТ СК «Теком») страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі, в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ч. 2, 3 ст. 22, 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються з урахуванням зносу в порядку, встановленому законодавством, зокрема, Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018, по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018, по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018, по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018, по справі № 910/171/17 від 02.10.2018.

У матеріалах справи міститься ремонтна калькуляція системи AUDATEX № 128-07-22 від 26.07.2022, надана позивачем, згідно з якою вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Porsche", державний номер НОМЕР_1 , склала 8 699,68 грн.

При цьому рішенням засідання Автотоварознавчої секції методичної і науково-консультативної ради Міністерства юстиції України "Про програмне забезпечення автотоварознавчих досліджень" (протокол № 15 від 10.10.-12.10.2001), серед інших, рекомендовано для використання в автотоварознавчих дослідженнях і складання кошторисів відновлювального ремонту та заподіяння матеріальної шкоди програмний продукт "AUDATEX" (http://audatex.ua/), призначений для розрахунку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з використанням нормативів заводів виробників та/або незалежних технічних центрів та рекомендованих імпортерами роздрібних цін на запасні частини, та включений до переліку комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням відповідно до додатку № 8 до Методики (пункт 59).

Отже наявна в матеріалах справи ремонтна калькуляція системи AUDATEX № 128-07-22 від 26.07.2022 належним чином підтверджує розмір оціненої шкоди, завданої власнику транспортного засобу "Porsche", державний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП.

Далі, згідно з п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (09.04.2022) строк експлуатації пошкодженого транспортного засобу «Porsche», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не перевищував 7 років (з 2020 року), а отже, коефіцієнт фізичного зносу деталей вказаного автомобіля у даному випадку застосуванню не підлягає.

Також суд враховує положення статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за якими страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Оскільки у даному випадку франшиза за полісом відсутня, при цьому відповідач доказів сплати страхового відшкодування не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "Юридична компанія "Скайлекс" про стягнення 6 959,74 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Скайлекс" до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 6 959,74 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ідентифікаційний код 32382698) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» (65082, Одеська обл., м. Одеса, вул. Гоголя, буд. 14, офіс 17, ідентифікаційний код 44006572, на п/р НОМЕР_3 в ПАТ «Банк Восток», ідентифікаційний код (банку) 26237202) страхове відшкодування в сумі 6 959 (шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 74 коп. та судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складене 16 травня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.