ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Справа № 918/1183/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. , суддя Коломис В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" на рішення господарського суду Рівненської області від 19.02.2024 у справі №918/1183/23 (суддя Марач В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" (04070 м. Київ, вул. Іллінська, 8, )

до Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг (33027, м. Рівне, вул. Данила Галицького, 25, )

про стягнення в сумі 97472 грн 79 коп.

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.13 ст.8, ч.3 ст.252 та ч.ч.2, 10 ст.270 ГПК України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 19.02.2024 у справі №918/1183/23 відмовлено у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" до Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг про стягнення в сумі 97472 грн 79 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Аркс звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

В скарзі апелянт, зокрема, зазначає, що для доведення відсутності вини відповідача мали бути надані докази, які беззаперечно доводили б, що ожеледиця жодним чином не вплинула на механізм дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначає, що такими доказами могли б слугувати, зокрема постанова апеляційного суду про скасування постанови суду про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 або ж ініціювання проведення судової експертизи, яка б довела, що конкретно в цій дорожньо-транспортній пригоді ожеледиця жодним чином не вплинула на механізм дорожньо-транспортної пригоди.

Стверджує, що в даному випадку дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок зимової слизькості на даній проїзній частині, яка не була належним чином ліквідована, а тому Комунальне Рівненське шляхово-експлуатаційне управління автомобільних доріг, як балансоутримувачем дороги по вул. Степова, 15 в м. Рівне, не було вжито заходів для запобігання утворенню ожеледиці, що в результаті призвело до дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої були пошкоджені транспортні засоби.

Також зазначає, що відповідачем не заперечується той факт, що ожеледиця перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, а також те, що ОСОБА_1 є начальником управління Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг.

Таким чином, на думку апелянта, сума завданого збитку є підтвердженою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як роботодавця особи відповідальної за завдання даної шкоди у розмірі 1/3 від загального збитку, враховуючи обопільність вини.

Вважає, що внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи місцевим господарським судом було зроблено помилковий висновок про відсутність вини відповідача.

Посилається на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 19.02.2020 у справі №201/658/16-ц, від 02.05.2018 у справі №401/2142/16-ц.

На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 19.02.2024 у справі №918/1183/23 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга надійшла на поштову адресу суду апеляційної інстанції.

Листом від 13.03.2024 матеріали справи №918/1183/23 витребувано з господарського суду Рівненської області.

15.03.2024 матеріали справи №918/1183/23 надійшли до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 відкрито провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" на рішення господарського суду Рівненської області від 19.02.2024 у справі №918/1183/23. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу у строк до 03.04.2024 подати письмовий відзив на апеляційну скаргу.

03.04.2024 від Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві відповідач зазначає, що в заяві про подію на виплату відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту водій Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , вказує, що він, після зупинки, в`їхав в транспортний засіб Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_3 , лише після того, як в нього ззаду в`їхав транспортний засіб Шкода Практік НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 .

Також зазначає, що згідно постанов Рівненського міського суду Рівненської області від 28.01.2022 у справах №569/944/22 та №569/950/22, винними у вчиненні ДТП, які сталися у м.Рівне по вул.Степовій, 15 о 08:50 год. та о 09:00 год. визнано водія Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 та водія ТЗ Шкода НОМЕР_3 - ОСОБА_4 .

Вважає, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.02.2022 у справі №569/1202/22 та матеріалами справи №918/1183/23 не підтверджується той факт, що ОСОБА_1 , як посадову особу відповідача, визнано винним у бездіяльності, що призвела до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася саме 10.01.2022 о 08:50 год. у м. Рівне по вул. Степова, 15.

Стверджує, що у матеріалах справи не має доказів того, що дорожньо-транспортна пригода 10.01.2022 о 08:50 год. у м. Рівне по вул. Степова, 15 сталася саме у зв`язку з неналежним її утриманням.

Також вважає, що посилання позивача на наявність на дорозі ожеледиці не свідчить про протиправну поведінку відповідача та про причинний зв`язок між такою поведінкою та шкодою, а відтак і про його вину у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.

На підставі викладеного відповідач просить суд залишити рішення господарського суду Рівненської області від 19.02.2024 у справі №918/1183/23, яким відмовлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Аркс" у задоволенні позову про стягнення з Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг завданих збитків в порядку регресу та сплаченого судового збору без змін, а його скаргу - без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" (далі Страховик) та ОСОБА_5 (далі Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №130853Га1р від 02.12.2021 (далі - Договір). Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 (далі застрахований ТЗ).

У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

З матеріалів справи, на підставі поданих позивачем документів, вбачається, що 10.01.2022 о 08:50 год. у м.Рівне по вул.Степова, 15 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Peugeot, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_2 та транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_3 . Вказане підтверджується Схемою місця події, складеною інспектором взводу №1, роти №2 батальйону УПП в Рівненській області ДПП лейтенантом поліції Кас`янчук В.В. (а.с.18-19), поясненнями водія ОСОБА_2 у Заяві про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту (а.с.22) та постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.01.2022 у справі №569/944/22 (а.с.105).

Внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу - автомобілю Peugeot, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було завдано механічних ушкоджень.

07.02.2022 позивачем, на підставі заяви Страхувальника та наданих потерпілою особою документів, було складено страховий акт №АRXЗ172304.

08.02.2022 Страховиком здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 97472,79 грн на користь, що підтверджується платіжним дорученням №868607 (а.с.39).

На переконання позивача, дане ДТП відбулося внаслідок ожеледиці на даній проїзній частині, яка не була належним чином ліквідована РШЕУ, як балансоутримувачем дороги по вул.Степова, 15, що на його думку, підтверджується постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.02.2022 у справі №569/1202/22, якою ОСОБА_1 , як працівника Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вважає, що на підставі статей 1166, 1172 Цивільного Кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198, відповідач зобов`язаний відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

При цьому, 22.01.2024 представником позивача було подано до суду першої інстанції заяву про зменшення розміру позовних вимог в якій представник просить стягнути з відповідача 32490,93 грн посилаючись на те, що винуватцями ДТП є три особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзив, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне:

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулює Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1. статті 2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За змістом статті 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

У відповідності до частини 1 статті 979 Цивільного кодексу України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів.

Згідно статті 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 4 Закону України "Про страхування" до класів страхування іншого, ніж страхування життя, належать: клас 3 - страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного рухомого складу).

Позивач вимагав в порядку регресу стягнути з відповідача збитки власнику транспортного засобу Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 , спричинені в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.01.2022 за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_3 .

Як вбачається з постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 18.02.2022 у справі №569/1202/22 на яку, зокрема, посилається позивач, як на підставу своїх вимог, ОСОБА_1 будучи посадовою особою, порушив правила, при утриманні вулиць м.Рівне, а саме - не ліквідував зимову слизькість проїзної частини вулиці у терміни відповідно вимог ДСТУ 3587-77 та не вжив заходів для попередження, запобігання утворенню ожеледиці, не здійснив профілактичної попередньої обробки проїзної частини вулиці протиожеледними матеріалами, що супутньо спричинило скоєння дорожньо-транспортної пригоди 10.01.2022 о 09:00 год. в АДРЕСА_1 , в якій два транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Однак, колегія суддів зазначає, що зі змісту вказаної вище постанови вбачається, що в ній не досліджувалися (встановлювались) обставини порушення норм та стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху при утриманні автомобільної дороги де сталася дорожньо-транспортна пригода, а лише розглядалися матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Також, даною постановою не досліджувались причини чи обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а також не встановлено які саме транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Колегія суддів зазначає, що встановлення обставин та причин скоєння дорожньо-транспортної пригоди або ж встановлення вини особи у її вчиненні є невід`ємною частиною, оскільки вони встановлюють наявність причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та порушення норм та стандартів утримання автомобільної дороги та наявність вини посадової особи.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.02.2022 у справі №569/1202/22 та матеріалами справи не підтверджується, що ОСОБА_1 , як посадову особу відповідача, визнано винним у бездіяльності, яка призвела до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася саме 10.01.2022 о 08:50 год. у АДРЕСА_1 за участю транспортного засобу Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 .

При цьому, у постанові Рівненського міського суду Рівненської області від 28.01.2022 у справі №569/944/22 досліджувались обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.01.2022 о 08:50 год. у м. Рівне по вул. Степова, 15, за участю транспортного засобу Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 (застрахованого ТЗ) під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_3 .

Вказаною постановою встановлено, що саме водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Renault, д.н.з. НОМЕР_2 .

Також, у постанові Рівненського міського суду Рівненської області від 28.01.2022 у справі №569/950/22 досліджувались обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.01.2022 о 09:00 год. у м. Рівне по вул. Степова, 15, за участю транспортного засобу Skoda, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та транспортним засобом Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 (застрахованого ТЗ) під керуванням ОСОБА_2 .

Вказаною постановою встановлено, що саме водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем Skoda, д.н.з. НОМЕР_3 , не вибрав безпечної швидкості руху щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 .

Частиною 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, вищезазначені постанови Рівненського міського суду Рівненської області є обов`язковими для господарського суду, що розглядає дану справу, в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони відповідачем та страхувальником.

Колегія суддів констатує, що наявність вини у діях водія Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 та водія транспортного засобу Шкода НОМЕР_3 - Файлера М.С. у настанні дорожньо-транспортної пригоди в даному випадку встановлена і не підлягає повторному доказуванню.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, з жодного документу, поданого позивачем в обґрунтування позову, не вбачається, що дорожньо-транспортна пригода 10.01.2022 о 08:50 год. у м.Рівне по вул.Степова, 15 сталася саме у зв`язку з неналежним утриманням відповідачем вказаної автодороги.

Посилання у схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, яке сталося 10.01.2022 о 08:50 год. по вул. Степова, 15, в м. Рівне, на наявність на дорозі ожеледиці відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки це не свідчить про протиправну поведінку відповідача та про причинний зв`язок між такою поведінкою та шкодою, а відтак і про вину останнього у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України).

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності виконавця у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування шкоди.

З підстав наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено належними засобами доказування обставину того, що шкода транспортному засобу Peugeot, д.н.з. НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди 10.01.2022 о 08:50 год. по вул.Степова, 15, в м.Рівне, була завдана працівником Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг, а тому відповідач звільняється від її відшкодування.

Посилання апелянта на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №201/658/16-ц, від 02.05.2018 у справі №401/2142/16-ц, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки вони не є релевантними до спірних правовідносин у даній справі.

Відповідно до ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст.78 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доводи та обґрунтування скаржника досліджені та враховані судом апеляційної інстанції при вирішенні цього спору, проте колегія суддів визнає їх такими, що не спростовують висновків місцевого господарського суду у даній справі, судом першої інстанції надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам сторін та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до статті 86 Господарського процесуального кодексу України про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у справі покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.8, 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Аркс" на рішення господарського суду Рівненської області від 19.02.2024 у справі №918/1183/23 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складений 16.05.2024

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.