ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024м. ДніпроСправа № 904/1400/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від позивача: Демченко А.Г.;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

до Фізичної особи - підприємця Панченко Кароліни Валеріївни (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 155 973 грн. 95 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Панченко Кароліни Валеріївни (далі - відповідач) заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 155 973 грн. 95 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 146 082 грн. 31 коп. - заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії;

- 513 грн. 55 коп. - заборгованість за абонентське обслуговування;

- 206 грн. 54 коп. - пеня;

- 5 474 грн. 40 коп. - інфляційні втрати;

- 3 697 грн. 15 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань, зокрема, за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 в частині повного та своєчасного розрахунку: 1) за надані позивачем період з 04.11.2020 по 04.11.2021 послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 11 011 грн. 63 коп.; 2) за надані позивачем період з 05.11.2021 по 31.01.2024 послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 135 070 грн. 68 коп.; 3) за надані в період з 05.11.2021 по 31.01.2024 послуги абонентського обслуговування, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 513 грн. 55 коп. За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 45 договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 01.08.2023 по 18.03.2024 в сумі 206 грн. 54 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2023 року по лютий 2024 року в сумі 5 474 грн. 40 коп., а також 3% річних за період прострочення з 03.01.2023 по 18.03.2024 у сумі 3 697 грн. 15 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір у сумі 2 422 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 04.04.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (вх. суду № 17577/24 від 09.04.2024), в якому він просить суд здійснювати розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, посилаючись на таке:

- ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019 (далі - договір). Вказаним договором не передбачені послуги з постачання теплової енергії нежитлового приміщення. Окрім того, в даному приміщенні відсутні опалювальні пристрої, всі опалювальні батареї теплоізольовані та здійснюють виключно транзитні функції, без основного їх призначення - обігріву приміщення. Незважаючи на це, КПТП "Криворіжтепломережа" направляє ОСОБА_1 рахунки-фактури згідно з договором №12106 від 05.11.2021 за надання послуг з постачання теплової енергії;

- ОСОБА_1 договір № 12106 від 05.11.2021 та інші договори з КПТП "Криворіжтепломережа" не підписувала, а відтак, ОСОБА_1 не обізнана про підстави направлення рахунків від КПТП "Криворіжтепломережа";

- проаналізувавши позовну заяву, відповідач вважає, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін має істотне значення для відповідача. Це надасть можливість з`ясувати всі обставини та встановити істину у справі. Розгляд справи з повідомленням сторін дозволить відповідачу висловити свої аргументи та довести до суду необхідність та важливість заперечень проти позовних вимог позивача. Вирішення питання про стягнення заборгованості на вказану суму для відповідача має досить важливе значення та вимагає повного та всебічного встановлення обставин справи. Відповідач має намір додатково надати усні пояснення щодо предмета спору, тому існує необхідність у розгляді справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши заперечення відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті; при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом було враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову, категорію та складність справи, обраний позивачем спосіб захисту, характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також надані сторонами пояснення та докази, суд не вбачав підстав для розгляду справи в порядку загального позовного провадження. В той же час, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, суд вважав за доцільне здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 10.04.2024 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01.05.2024.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №19491/24 від 18.04.2024), в якому він просить суд надати можливість представнику позивача прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

За відомостями Відділу інформаційно-технічного забезпечення суду у Господарському суді Дніпропетровської області була наявна технічна можливість для проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 23.04.2024 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів було задоволено судом.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на позовну на позовну заяву (вх. суду № 19535/24 від 19.04.2024), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке:

- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власникам нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019, тобто, по-перше: власником даного приміщення є фізична особа ОСОБА_1 ; по-друге: ОСОБА_1 не є єдиним власником даного приміщення. А відтак, позивачем було обрано неналежного відповідача через різні правові статуси відповідача, оскільки позов поданий до Фізичної особи - підприємця, а власниками приміщення є фізичні особи;

- у позовній заяві позивач зазначає про те, що Фізична особа - підприємець Панченко Кароліна Валеріївна є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , в якому має на підставі права власності 1/2 частину нежитлового приміщення № 26, загальною площею 212, 2 кв. м, а отже, нарівні зі всіма співвласниками будинку зобов`язана утримувати спільне майно, проте, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яку було надано суду самим позивачем, власником нежитлового приміщення за вказаною адресою є фізична особа ОСОБА_1 , проте ніяк не Фізична особа - підприємець. Тож, позивачем свідомо викривлено та створено "штучні" обставини задля можливості обрання підсудності поза законом;

- 04.04.2024 адвокатом було направлено адвокатський запит до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про отримання інформації щодо наявності або відсутності договірних відносин між комунальним підприємством та Панченко К.В. 10.04.2024 адвокатом було направлено адвокатський запит до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" з метою з`ясування вказаних обставин та отримання доказів існування договору між ФОП Панченко К.В. та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа". Втім, у відповідь на адвокатські запити комунальним підприємством не надано жодного доказу існування такого договору, зазначено лише про наявність індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.201, який має форму публічного договору. Відповідач зауважує, що ним було вжито чисельні заходи задля отримання доказів укладення договору саме з ФОП Панченко К.В., проте, як зазначено вище, жодних доказів надано не було;

- 17.04.2024 адвокатом було направлено черговий адвокатський запит з проханням надати відповідні докази укладення договору саме з ФОП Панченко К.В., ураховуючи те, що на надання відповіді на адвокатський запит законом надається 5 днів, адвокат відповідача повідомляє про те, що у разі надходження відповіді, вона буде надана суду з окремим клопотанням. Тобто, комунальним підприємством не надано доказів того, що договір укладений із ФОП Панченко К.В.; також не надано жодних інших документів, які б свідчили про наявність підстав нарахування заборгованості та стягнення її в судовому порядку саме з ФОП Панченко К.В. Таким чином, між ФОП Панченко К.В. та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" відсутні будь-які правові відносини;

- відповідач зауважує, що Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" умисно маніпулює обставинами та зазначило відповідачем ОСОБА_1 саме як ФОП, а не як фізичну особу, для пришвидшення судового процесу та винесення рішення по суті, адже терміни судового розгляду в господарському процесі значно швидше, аніж якби ця справа розглядалася місцевим судом;

- дана справа не може розглядатись в межах господарського судочинства, оскільки саме ФОП Панченко К.В. не є належним відповідачем у справі. Більше того, місцем реєстрації ФОП Панченко К.В. є наступна адреса: АДРЕСА_3 . Жодних договорів між ФОП Панченко К.В. та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" не існує, а відтак, відсутні підстави для звернення із позовною заявою до ФОП Панченко К.В. в порядку господарського судочинства. Позивачем не надано жодних доказів яке відношення саме ФОП Панченко К.В. має до будь-яких правовідносин з комунальним підприємством. Чинним законодавством унормовано надання комунальних послуг виключно на підставі договору і обов`язок їх підготовки покладено на виконавця комунальних послуг, проте матеріали справи не містять доказів існування між сторонами договірних відносин, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Як зазначається самим позивачем у позовній заяві, відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг" мова йде саме про власників приміщень, проте ФОП Панченко К.В. не є власником вказаного приміщення. Отже, позовні вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки власниками нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019 є фізичні особи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а не ФОП Панченко К.В.;

- ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019 (далі - договір). Відповідач зауважує, що вказаним договором не передбачені послуги з постачання теплової енергії нежитлового приміщення. Окрім того, в даному приміщенні відсутні опалювальні пристрої, всі опалювальні батареї теплоізольовані та здійснюють виключно транзитні функції, без основного їх призначення - обігріву приміщення. Незважаючи на це, КПТМ "Криворіжтепломережа" направляє ФОП Панченко К.В. рахунки-фактури згідно з договором № 12106 від 05.10.2021 за надання послуг з постачання теплової енергії. Водночас ОСОБА_1 ні як фізична особа, ні як ФОП договір № 12106 від 05.10.2021 та інші договори з КПТМ "Криворіжтепломережа" не підписувала, а відтак, ОСОБА_1 взагалі не обізнана про підстави направлення цих рахунків від КПТМ "Криворіжтепломережа". У позовній заяві позивач зазначає, що індивідуальний договір №12106 від 05.10.2021 є укладеним саме з ФОП Панченко К.В. за замовчуванням. Також, позивач стверджує, що відповідач отримує та користується послугами теплової енергії, що надається позивачем. Втім, пунктом 4 Загальних положень вказаного договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до цього договору), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги. Відповідач зазначає, що ним ніколи не було надано позивачу заяви-приєднання до вказаного договору, ніколи не здійснювалось будь-якої сплати рахунків. Відповідач навіть не отримує послугу, передбачену договором, а саме: постачання теплової енергії. Підтвердженням викладеного є Технічний звіт про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації магазину продовольчих товарів з кулінарією за адресою: АДРЕСА_1 . Розділом 5 Технічного звіту (с. 8) встановлено, що за вказаною адресою центральне опалення відсутнє, труби (стояки) проходять через приміщення в ізольованому матеріалі Мерілон, що дозволяє повністю недопустити використання теплової енергії в приміщенні від труб. Відповідач зазначає, що у відповіді від КПТМ "Криворіжтепломережа" на адвокатський запит комунальним підприємством повідомлено, що згідно з актом обстеження від 30.05.2023 в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 опалювальні прилади відсутні. Тобто, позивачем не заперечується той факт, що в приміщенні № 26 взагалі відсутня система опалення. Таким чином, відповідач фактично не отримує послуги з постачання теплової енергії, а відтак, у комунального підприємства відсутні правові підстави для стягнення з ФОП Панченко К.В. грошових коштів за послуги, передбачені індивідуальним договором № 12106 від 05.10.2021;

- відповідач зауважує, що ним вжито всіх заходів задля врегулювання виниклої ситуації та фіксування відсутності теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема, 10.11.2023 відповідачем було направлено заяву до КПТМ "Криворіжтепломережа" щодо явки уповноважених підприємства нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з метою фіксації відсутності опалювальних приборів. Вказане підтверджується скріншотом відправлення електронною поштою. Проте, уповноважені особи комунального підприємства ухилились від здійснення фіксації відсутності опалювальних приладів в приміщенні ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задля подальшої можливості протиправно стягувати грошові кошти з власників приміщення;

- відповідачем підтверджено факт того, що ним не отримувались та не могли бути отримані послуги із постачання теплової енергії у зв`язку із відсутністю теплового обладнання. Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" будучи обізнаним про не подання в нежитлове приміщення централізованого теплопостачання, про здійснення виключно транзитної функції теплового обладнання, безпідставно продовжувало нараховувати оплату за послугу централізованого теплопостачання при відсутності виконання підприємством свого зобов`язання. А відтак, нарахування відповідачу заборгованості та стягнення її в судовому порядку є безпідставним та необґрунтованим;

- у своїй позовній заяві позивач просить, зокрема, стягнути з ФОП Панченко К.В. на користь комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" заборгованість теплову енергію за період з 04.11.2020 по 04.11.2021 в розмірі 11 011 грн. 63 коп. Отже, позивач заявляє вимоги про стягнення заборгованості з 04.11.2020, проте із позовною заявою позивач звернувся 29.03.2024, тобто, від початку нарахування заборгованості минуло більше, аніж 3 роки за для стягнення заборгованості за даний період часу;

- позивачем порушено строки позовної давності щодо стягнення заборгованості за період з 04.11.2020 по 04.11.2021 в розмірі 11 011 грн. 63 коп., у зв`язку з чим, вказана сума не підлягає стягненню.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява про закриття провадження у справі (вх. суду № 19537/24), в якій він просить суд закрити провадження у справі, посилаючись на таке:

- позовні вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, а відтак, провадження по справі підлягає закриттю;

- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власникам нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019, тобто, по-перше: власником даного приміщення є фізична особа ОСОБА_1 ; по-друге: ОСОБА_1 не є єдиним власником даного приміщення. А відтак, позивачем було обрано неналежного відповідача через різні правові статуси відповідача, оскільки позов поданий до Фізичної особи - підприємця, а власниками приміщення є фізичні особи. Так, як убачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яку було надано суду самим позивачем, власником нежитлового приміщення за вказаною адресою є фізична особа ОСОБА_1 , проте ніяк не Фізична особа - підприємець. Тож, позивачем свідомо викривлено та створено "штучні" обставини задля можливості обрання підсудності поза законом;

- 04.04.2024 адвокатом було направлено адвокатський запит до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про отримання інформації щодо наявності або відсутності договірних відносин між комунальним підприємством та Панченко К.В. 10.04.2024 адвокатом було направлено адвокатський запит до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" з метою з`ясування вказаних обставин та отримання доказів існування договору між ФОП Панченко К.В. та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа". Втім, у відповідь на адвокатські запити комунальним підприємством не надано жодного доказу існування такого договору, зазначено лише про наявність індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.201, який має форму публічного договору. Відповідач зауважує, що ним було вжито чисельні заходи задля отримання доказів укладення договору саме з ФОП Панченко К.В., проте, як зазначено вище, жодних доказів надано не було;

- 17.04.2024 адвокатом було направлено черговий адвокатський запит з проханням надати відповідні докази укладення договору саме з ФОП Панченко К.В., ураховуючи те, що на надання відповіді на адвокатський запит законом надається 5 днів, адвокат відповідача повідомляє про те, що у разі надходження відповіді, вона буде надана суду з окремим клопотанням. Тобто, комунальним підприємством не надано доказів того, що договір укладений із ФОП Панченко К.В.; також не надано жодних інших документів, які б свідчили про наявність підстав нарахування заборгованості та стягнення її в судовому порядку саме з ФОП Панченко К.В. Таким чином, між ФОП Панченко К.В. та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" відсутні будь-які правові відносини;

- відповідач зауважує, що Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" умисно маніпулює обставинами та зазначило відповідачем ОСОБА_1 саме як ФОП, а не як фізичну особу, для пришвидшення судового процесу та винесення рішення по суті, адже терміни судового розгляду в господарському процесі значно швидше, аніж якби ця справа розглядалася місцевим судом;

- дана справа не може розглядатись в межах господарського судочинства, оскільки саме ФОП Панченко К.В. не є належним відповідачем у справі. Більше того, місцем реєстрації ФОП Панченко К.В. є наступна адреса: АДРЕСА_3 . Жодних договорів між ФОП Панченко К.В. та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" не існує, а відтак, відсутні підстави для звернення із позовною заявою до ФОП Панченко К.В. в порядку господарського судочинства. Позивачем не надано жодних доказів яке відношення саме ФОП Панченко К.В. має до будь-яких правовідносин з комунальним підприємством. Чинним законодавством унормовано надання комунальних послуг виключно на підставі договору і обов`язок їх підготовки покладено на виконавця комунальних послуг, проте матеріали справи не містять доказів існування між сторонами договірних відносин, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Як зазначається самим позивачем у позовній заяві, відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг" мова йде саме про власників приміщень, проте ФОП Панченко К.В. не є власником вказаного приміщення. Отже, позовні вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки власниками нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019 є фізичні особи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а не ФОП Панченко К.В.;

- положеннями пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду № 20324/24 від 23.04.2024), в якому він просить суд продовжити строк надання відповіді на відзив на позовну заяву, визначений ухвалою суду від 04.04.2024, посилаючись на те, що після отримання відзиву на позовну заяву, реалізуючи свої права та повноваження, представником позивача 19.04.2024 було подано адвокатський запит до компетентного органу, щодо надання інформації про встановлення (наявності) індивідуального опалення (акту комісії) та станом на 23.04.2024 відповідь на адвокатський запит не отримана.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 20524/24 від 24.04.2024), в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- суд повинен дослідити правовідносини в кожному індивідуальному порядку, та надати їм належну оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин у справі. Спірний період нарахувань в позовній заяві складає з 04.11.2020 по 04.11.2021 та з 05.11.2024 по 31.01.2024. Тобто, спірний період припадає як на дію господарського договору до 05.11.2021, так і на дію індивідуального (типового) договору після 05.11.2021. Користуючись правом на пред`явлення позову, позивач користується загальнодоступними та відкритими реєстрами, і маючи певні витяги, здійснює аналіз отриманої з реєстрів інформації. Звертаючись з позовною заявою до господарського суду позивач враховував наступні факти: відповідач був у спірний період та є на даний час підприємцем; відповідач має задекларований ним КВЕД 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна"; спірні приміщення, власником яких є відповідач, мають статус нежитлові, тобто не пристосовані для проживання. Таким чином за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору, законодавством, що застосовується до цих правовідносин, цей спір є господарським;

- доказом на підтвердження права власності на частину нежитлового приміщення є договір купівлі-продажу нежилого приміщенні від 27.09.2019. Щодо врегульованих договірних відносин між позивачем та відповідачем, то заборгованість з 04.11.2020 по 04.11.2021 виникла згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії № 1843 від 06.09.2017, який був укладений згідно з вимогами Закону України "Про теплопостачання", а нарахування за отримані послуги теплової енергії на нежитлове приміщення № 26 будинок 3 по вулиці Комерційна здійснювалось згідно з розрахунком теплового навантаження, який становив Q°=0.0128 Гкал. Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 10.11.2021) затверджений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. На офіційному веб-сайті Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", за адресою: http://kpts.dp.ua/, 05.10.2021 був оприлюднений Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021. Отже, в період з 05.11.2024 по 31.01.2024 заборгованість виникла на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії № 12106 від 05.10.2021;

- відповідач є співвласником житлового будинку АДРЕСА_2 , співвласники яких, у визначений нормативними актами строк, не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Протилежного відповідачем до відзиву не надано, тому типовий індивідуальний договір №12106 між КПТМ "Криворіжтепломережа" та ФОП Панченко Кароліною Валеріївною є укладеним з 05.11.2021. Відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Доказів того, що співвласники багатоквартирних будинків, в яких розташовані приміщення відповідача, прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір про надання послуги з постачання теплової енергії з обраним виконавцем, відповідачем не надано;

- щодо встановлення в спірному приміщені індивідуального опалення, то пунктом 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 встановлено, що відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається. Докази дотримання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання від 22.11.2005 № 4, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, який діяв до 17.09.2019 та Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169, який є чинним на теперішній час, відповідачем не надані;

- згідно з пунктом 13 Порядку № 169 від 26.07.2019, після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається Акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (додаток 3) - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги. Тобто, для початку процедури відокремлення (відключення) належних відповідачу приміщень від централізованого опалення (теплопостачання) останній мав звернутися з відповідною письмовою заявою до органу місцевого самоврядування, та до виконавця цієї послуги. Доказів звернення відповідача до органу місцевого самоврядування та завершення всієї процедури відокремлення (відключення) належних відповідачу приміщень від централізованого опалення (теплопостачання), передбаченою Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, матеріали справи не містять. Втім, відповідач стверджує, що в приміщенні 26 будинку 3 по вулиці Комерційна відсутні опалювальні прилади, посилаючись на акт обстеження від 30.05.2021, згідно з яким встановлено, що в приміщенні опалювальні прилади відсутні, є в наявності транзитні трубопроводи в кількості 4 штуки довжиною 8 метрів. Вказаний акт є однією із складових нарахування на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (ЗБП) та на обсяг теплової енергії, що надходить від транзитних мереж (з 01.01.2022) відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 315 від 22.11.2018. Належних доказів встановлення індивідуального опалення в приміщенні 26 в будинку 3 по вулиці Комерційній відповідно до вищевказаних вимог чинного законодавства, відповідачем не надано;

- наданий відповідачем Технічний звіт про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації продовольчих товарів з кулінарією по АДРЕСА_1 ТОВ "Смарт-Інжиніринг" не є належним доказом встановлення індивідуального опалення згідно з вимогами чинного законодавства, з огляду на те, що технічний звіт - це лише рішення проектної організації, без узгоджень із органами місцевого самоврядування та надавачами житлово-комунальних послуг, та не несе ніяких юридичних наслідків. В наданих копіях технічного звіту встановлено, що "централізоване опалення відсутнє, труби (стояки) проходять через приміщення в ізольованому матеріалі Мерілоні" відсутні будь-які узгодження з теплопостачальною організацією, без відповідних дозволів та погоджень з структурними підрозділами виконкому Криворізької міської ради. Більш того, на підтвердження вказаного є лист Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради № 12/15/1371 від 23.04.2024, в якому зазначено, що Комісією з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води дозвіл на відключення квартири від системи централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 не надавався.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження у справі (вх. суду № 20526/24 від 24.04.2024), в яких він просить суд у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі відмовити, посилаючись на таке:

- спірний період нарахувань складає з 04.11.2020 по 04.11.2021 та з 05.11.2024 по 31.01.2024, тобто, спірний період припадає як на дію господарського договору до 05.11.2021, так і на дію індивідуального (типового) договору після 05.11.2021. Користуючись правом на пред`явлення позову, позивач користується загальнодоступними та відкритими реєстрами, і маючи певні витяги, здійснює аналіз отриманої з реєстрів інформації. Звертаючись з позовною заявою до господарського суду позивач враховував наступні факти: відповідач був у спірний період та є на даний час підприємцем; відповідач має задекларований ним КВЕД 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна"; спірні приміщення, власником яких є відповідач, мають статус нежитлові, тобто не пристосовані для проживання. Таким чином за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору, законодавством, що застосовується до цих правовідносин, цей спір є господарським;

- відповідач у запереченні та відзиві на позовну заяву зазначає про свої надумані висновки щодо тривалості розгляду судами спорів та інші обставини віднесення відповідного спору до юрисдикції господарського суду. Втім, Фізична особа підприємець Панченко Кароліна Валеріївна здійснює підприємницьку діяльність з 04.10.2010 (згідно із записом про проведення державної реєстрації), і 27.09.2019 придбала нежиле приміщення 26 в будинку 3 по вулиці Комерційній не для особистого проживання (побутових потреб), а саме для здійснення господарської діяльності (магазину продовольчих товарів з кулінарією). Правовідносини між сторонами у цій справі, виходячи із їх суб`єктного та об`єктного складу є господарськими. Відповідач є власником нежитлового приміщення, а отже, не отримує послуги для власних потреб як передбачено Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (а отримує послуги як юридична особа), так як приміщення є нежитлове, а отже, його цільове призначення не для потреб проживання, а для ведення господарської діяльності. Відповідач не є споживачем ані згідно з приписами Закону України "Про захист прав споживачів", ані згідно з приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в частині отримання послуги як фізична особа (населення) для забезпечення умов проживання. У розрізі того, що нежитлові приміщення відповідача не призначені для проживання, вони не мають нічого спільного із житловим фондом, окрім того, що приміщення вбудовано-прибудовані до багатоквартирного житлового будинку;

- у районних, місцевих судах спори, в яких є діючі юридичні особи, фізичні особи-підприємці не розглядаються. Правовідносини між сторонами після 05.11.2021 продовжилися як із юридичними особами, відповідно до приписів Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (пункт 6 статті 1), де зазначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа. Відповідач є підприємцем, який експлуатує нежитлове приміщення (тобто нежитловий фонд), отже нарахування здійснюються по тарифу "інші споживачі" та відповідач зобов`язаний сплачувати послуги по цьому тарифу. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Центрального апеляційного господарського суду 21.11.2023 у справі № 904/710/23: "Положеннями статті 1 Закону України "Про теплопостачання" № 2633 IV від 02.06.2005 (із змінами та доповненнями) визначено, що споживач теплової енергії фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Визначальним для вибору тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами категорії, до якої відноситься споживач: населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення із зазначенням встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення; фізичні особи - підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів". Згідно з пунктом 1.5 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, постачання, затвердженого постановою НКРЕКП № 1174 від 25.06.2019, формування тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії здійснюється з урахуванням витрат за кожним видом ліцензованої діяльності, облік яких ведеться ліцензіатом окремо. Тарифи формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи, обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі. Тарифи для кожної категорії споживачів визначаються на підставі економічно обґрунтованих, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії. Згідно із статтею 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Щодо оплати комунальних послуг за тарифами "для бюджетних установ" зазначено, що відповідно до Бюджетного кодексу України бюджетні установи органи державної влади, органи місце також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються з державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. Щодо оплати комунальних послуг за тарифами для "інших споживачів" комунальних послуг зазначено, що всі інші особи, які не підпадають під зазначені вище категорії, здійснюють оплату за теплову енергію житлово-комунальні послуги за тарифами для "інших споживачів". Відповідач не належить до категорії населення у договірних відносинах з позивачем в даній справі. Отже, в даному випадку об`єктами теплопостачання були саме нежитлові приміщення відповідача". Посилання відповідача на той факт, що майно зареєстровано за ним як за фізичною особою, з урахуванням всіх інших фактичних обставин, не є тією єдиною підставою, яка впливає на юрисдикційність даного спору. Позивач звертає увагу на поведінку відповідача, який тривалий час (після придбання ним нерухомого майна у 2019 році) використовує майно в комерційних цілях (інакше його використовувати не можна, так як це нежитловий фонд), та намагається уникнути відповідальності шляхом закриття провадження у справі та інших абстрактних підстав.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення до клопотання про закриття провадження у справі (вх. суду № 20895/24 від 26.04.2024), в яких він просить суд врахувати під час розгляду справи наступне:

- позивач замовчує інформацію, що вже звертався з аналогічних підстав до місцевих судів в порядку цивільного судочинства. Так, аналізуючи Єдиний державний реєстр судових рішень, відповідачем було встановлено, що в провадженні Тернівського районного суду м.Кривого Рогу наявна справа № 215/2072/21 за заявою про видачу судового наказу КПТМ "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в якості боржників за сплату послуг з теплової енергії. Відповідач зазначає, що 25.04.2024 адвокатом було направлено відповідну заяву про ознайомлення із цивільною справою, а відтак, копія судового наказу буде надана суду після безпосереднього отримання доступу до матеріалів справи. Таким чином, позивач вже звертався за аналогічних обставин до місцевого суду в порядку саме цивільного судочинства як до фізичної особи. Вказане повністю спростовує позицію позивача про те, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 20897/24 від 26.04.2024), в яких він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності, як ФОП, та не містить норм щодо права власності ФОП, а відтак, суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. Разом з цим, позивач фактично підтверджує думку відповідача про те, що правовий статус ФОП не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності. Тож, позивачу було достеменно відомо про те, що власником майна є саме фізична особа, а наявність статусу ФОП ніяк не впливає на правовий статус майна, проте позивач все одно вирішив звернутись саме до господарського суду. Окрім цього, позивач зазначає, що спірний період нарахувань за послуги припадає саме на "дію господарського договору до 05.01.2021 та на дію індивідуального (типового) договору після 05.11.2021", проте позивачем не підтверджуються жодними доказами наявність будь-якого договору, укладеного саме с ФОП Панченко К.В. Сам по собі факт існування публічного договору та здійснення особою підприємницької діяльності не надає позивачу права "за замовчуванням" укладати такі договори на власний розсуд всупереч встановленому факту належності майна саме фізичній особі;

- аналізуючи Єдиний державний реєстр судових рішень, адвокатом було встановлено, що в провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу наявна справа №215/2072/21 за заявою КПТМ "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання. Тобто, позивач вже звертався за аналогічних обставин до місцевого суду в порядку саме цивільного судочинства як до фізичної особи. Це повністю спростовує позицію позивача про те, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства;

- 25.04.2024 адвокатом було направлено заяву про ознайомлення із цивільною справою, а відтак, копія судового наказу буде надана суду після отримання доступу до матеріалів справи;

- жодних договорів між ФОП Панченко К.В. та Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" не існує, а відтак, відсутні підстави для звернення із позовною заявою до ФОП Панченко К.В. в порядку господарського судочинства;

- позивачем не спростовано факти, які були наведені відповідачем у своєму відзиві. Сторона позивача лише зазначає, що технічний звіт, який був наданий відповідачем на підтвердження того, що центральне опалення відсутнє, труби (стояки) проходять через приміщення в ізольованому матеріалі Мерілон, що дозволяє повністю не допустити використання теплової енергії в приміщенні від труб - не є належним доказом встановлення індивідуального опалення. Втім, відповідачем у своєму відзиві було зазначено про те, що вказаний технічний звіт як раз таки підтверджує відсутність опалення та, як наслідок, підтверджує не отримання послуги відповідачем. Більше того, КПТМ "Криворіжтепломережа" не заперечує факт відсутності опалювальних приладів та підтверджує це актом обстеження від 30.05.2023, в якому зазначено, що у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 опалювальні прилади відсутні. Тобто, позивачем не заперечується той факт, що в приміщенні № 26 взагалі відсутня система опалення. Як вже було зазначено у відзиві на позовну заяву, до предмета доказування у спорах щодо розрахунків між постачальниками та споживачами комунальних послуг належать обставини щодо надання та фактичного отримання таких послуг, втім позивачем не надано жодних доказів користування ФОП Панченко К.В. такими послугами. Отже, позивачем не доведено фактичне отримання ФОП Панченко К.В. послуг, наданих КПТМ "Криворіжтепломережа";

- позивач не надав жодного доказу укладення договору саме з ФОП Панченко К.В. Виключне посилання на Закон України "Про житлово-комунальні послуги" не може бути доказом укладання будь-яких договорів. Разом з цим, вказаний закон не надає право позивачу на власний розсуд обирати сторону договору (ФОП або фізична особа) за наявності відомих позивачу відомостей про те, що власником приміщення є фізична особа. В даному приміщенні відсутні опалювальні прилади, всі опалювальні батареї теплоізольовані та здійснюють виключно транзитні функції, без основного їх призначення - обігріву приміщення. Основною вимогою для наявності будь-яких договірних відносин є наявність предмету договору. Опалювальні прилади були відсутні з моменту купівлі даного приміщення, про що свідчить доданий до відзиву на позовну заяву технічний звіт. Тобто, вказане спростовує саму по собі можливість існування договору про надання послуг з теплопостачання між ОСОБА_6 та КПТМ "Криворіжтепломережа", оскільки предмет договору відсутній не з вини відповідача;

- ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власникам нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019. Позивач у своїй відповіді на відзив наводить судову практику щодо самовільного відключення від мереж централізованого опалення та вважає, що цим підкріплює та доводить свою позицію. Проте, вказані доводи взагалі не мають відношення до обставин спору. З моменту придбання вказаного приміщення в ньому були відсутні опалювальні прилади, опалювальні батареї, приміщення не опалювалось взагалі. Підтвердженням викладеного є Технічний звіт про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації магазину продовольчих товарів з кулінарією за адресою: АДРЕСА_1 . Розділом 5 Технічного звіту (с. 8) встановлено, що за вказаною адресою центральне опалення відсутнє, труби (стояки) проходять через приміщення в ізольованому матеріалі Мерілон, що дозволяє повністю не допустити використання теплової енергії в приміщенні від труб. А відтак, позивач не може стверджувати про самовільне відключення від централізованої системи опалення відповідача, оскільки власниками приміщення, а саме: фізичними особами ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було набуто дане приміщення вже без системи опалення;

- Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", будучи обізнаним про неподання в нежитлове приміщення централізованого теплопостачання, про здійснення виключно транзитної функції теплового обладнання, безпідставно продовжувало нараховувати оплату за послугу централізованого теплопостачання при відсутності виконання підприємством свого зобов`язання. А відтак, нарахування відповідачу заборгованості та стягнення її в судовому порядку є безпідставним та необґрунтованим.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про долучення доказів (вх. суду № 20945/24 від 26.04.2024), в якому він просить суд долучити в якості доказів засвідчені представником відповідача - адвокатом Данило С.М. копії наступних документів: договору про надання правової допомоги № 2/03/04/24 від 03.04.2024; додаткової угоди № 1 від 08.04.2024 до договору про надання правової допомоги від 03.04.2024, рахунку № 01-08/04/24 від 08.04.2024, платіжної інструкції № 36.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №21040/24 від 29.04.2024), в якій він просить суд надати можливість його представнику прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

За відомостями Відділу інформаційно-технічного забезпечення суду у Господарському суді Дніпропетровської області була наявна технічна можливість для проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 29.04.2024 заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів було задоволено судом.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про долучення доказів (вх. суду № 21498/24 від 30.04.2024), в якому він просить суд долучити в якості доказів засвідчену представником відповідача - адвокатом Данило С.М. копію акту приймання-передачі послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги № 2/03/04/24 від 03.04.2024, а також, стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" судові витрати на професійну правову допомогу у загальному розмірі 44 000 грн. 00 коп.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли пояснення на заперечення (вх. суду № 21555/24 від 30.04.2024), в яких він заперечує проти доводів відповідача, викладених у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву, посилаючись на таке:

- між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" з попереднім власником спірного майна - ОСОБА_8 26.10.2016 було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії номер № 5028, якій діяв до моменту продажу приміщення. Технічний звіт було виконано вже за замовленням нового власника 10.10.2019. Договір купівлі-продажу спірного приміщення між попереднім власником ОСОБА_8 та відповідачем було укладено 27.09.2019. Якщо співставити вказані вище дати, то стає зрозуміло, що спірне приміщення (враховуючи наявність договору купівлі-продажу теплової енергії з попереднім власником, який підтверджує факт приєднання до мереж опалення та отримання послуг з централізованого опалення) до моменту продажу було приєднано до мереж централізованого опалення та, відповідно, обладнано необхідними приладами опалення. Після придбання спірного приміщення, новий власник (відповідач) ймовірно самовільно, без правових на те підстав (без отримання дозволу органу виконавчої влади (компетентного органу), здійснив від`єднання від мереж централізованого опалення, та в самовільно здійснив демонтаж приладів опалення в спірному приміщенні. Після чого відповідач (як один із співвласників) замовив технічний висновок, в якому експерт зазначив про те, що бачив: що приміщення від`єднано від мереж централізованого опалення та приладів опалення немає в наявності (що також було вказано в Акті КПТМ Кривоіржтепломережа за результати візуального обстеження 30.05.2023 представником тепломережі). Позивач зауважує, що будь-яких правових підстав на втручання в мережі централізованого опалення багатоквартирного будинку, без відповідних дозвілів (рішень) на відключення від мереж централізованого опалення, відповідач не мав. Належним доказам правомірного відключення від мереж централізованого теплопостачання є проходження процедури отримання дозволу (рішення) від компетентного органу на це. Відповіддю компетентного органу (Департамента розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради) № 12/15/1371 від 23.04.2024 підтверджено, по будь-яких дозволів на відключення приміщення по АДРЕСА_1 не надавалося;

- відповідач заперечує проти позовних вимог загально, не конкретизує проти чого саме він заперечує, доказів відключення від мереж централізованого опалення багатоквартирного будинку у спосіб, визначний імперативними приписами законодавства (дозволу, чи рішення комісії), - не надає, і таким чином намагається уникнути відповідальності у вигляді утримання частки свого майна.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про витребування доказів (вх. суду № 21511/24 від 30.04.2024), в якому він просить суд витребувати у Тернівського районного суду м. Кривого Рогу матеріали справи № 215/2072/21 за заявою Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про видасу судового наказу щодо стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення. В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на таке:

- аналізуючи Єдиний державний реєстр судових рішень, відповідачем було встановлено, що в провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу наявна справа № 215/2072/21 за заявою КПТМ "Криворіжтепломережа" про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 заборгованості за надані послуги теплопостачання;

- 25.04.2024 адвокатом було направлено заяву про ознайомлення із цивільною справою, водночас, станом на дату подання цього клопотання, секретар судді Демиденко Ю.Ю. по справі № 215/2072/21 зазначила, що не має можливості надати матеріали справи для ознайомлення у зв`язку з технічним збоєм в підсистемі "Електронний суд". Ознайомитися за місцем в Тернівського районного суду м. Кривого Рогу у представника відповідача також немає можливості, у зв`язку з тим, що його адвокат - Данило С.М. перебуває в м. Харкові;

- враховуючи викладене, виникає необхідність у витребуванні доказів, а саме: матеріалів справи № 215/2072/21 у Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, адже матеріали вказаної справи мають істотне значення у вирішенні питання щодо закриття провадження у справі у зв`язку з неможливістю розгляду даної справи в порядку господарського судочинства;

- Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" умисно маніпулює обставинами та зазначило відповідачем ОСОБА_1 саме як ФОП, а не як фізичну особу, задля пришвидшення судового процесу та винесення рішення по суті, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки власниками нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019 є фізичні особи - ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , а не ФОП Панченко К.В.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №21727/24 від 01.05.2024), в якій він просить суд долучити до матеріалів справи скан-копію таблиці 2 - дислокації до договору купівлі-продажу теплової енергії № 5028 від 26.10.2016.

У судове засідання 01.05.2024 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні, заслухавши думку представників позивача та відповідача, судом розглянуто клопотання про витребування доказів, з приводу якого судом зазначено наступне.

Згідно з положеннями частин 1-3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до приписів статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Враховуючи вказане, з метою всебічного і повного з`ясування всіх фактичних обставин у справі, а також надання об`єктивної оцінки доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважав за доцільне задовольнити подане відповідачем клопотання та витребувати відповідні докази.

За викладених обставин, ухвалою суду від 01.05.2024 витребувано у Тернівського районного суду м. Кривого рогу копію заяви Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення зі всіма доданими до неї документами, а також, належним чином засвідчену копію судового наказу від 21.04.2021 у справі № 215/2027/21.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення (вх. суду № 22590/24 від 07.05.2024), в яких він просить суд врахувати те, що 18.04.2024 відповідачем було подано відзив на позовну заяву, де зазначено, що відповідач не отримує послугу, передбачену договором, а саме: постачання теплової енергії. Підтвердженням викладеного є Технічний звіт про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації магазину продовольчих товарів з кулінарією за адресою: АДРЕСА_1 . Цей Технічний звіт був долучений до матеріалів справи разом з відзивом на позовну заяву. Так, даний Технічний звіт був створений в 2019 році на замовлення саме фізичних осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а не фізичних осіб-підприємців (стаття 2 Технічного звіту).

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про недолучення до матеріалів справи додаткових пояснень позивача та не врахування їх судом під час розгляду справи (вх. суду № 22601/24 від 07.05.2024), в якому він просить суд не враховувати аргументи позивача, викладені в документах "пояснення на заперечення" та "заява на усунення недоліків у поясненнях по справі № 904/1400/24", посилаючись на таке:

- судом по даній справі не було надано дозволу Комунальному підприємству теплових мереж "Криворіжтепломережа" надавати пояснення та не було визначено окремі питання, щодо яких зазначені пояснення є необхідними. Також, разом із поданням відповідних пояснень стороною відповідача, представник подає нові докази. Зокрема, в додатках до пояснень представник додає копію договору купівлі-продажу теплової енергії № 5028 від 26.10.2016 із попереднім власником спірного майна - ОСОБА_8 . При цьому, зазначений документ не було додано ним до позовної заяви. Відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Зазначена норма кореспондується із статтею 177 Цивільного процесуального кодексу України, де чітко зазначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Тобто, законодавець чітко визначив, що позивач зобов`язаний подати всі докази, які він має, а не визначати коло доказів, які, на думку позивача, можуть сприяти доказуванню по справі;

- докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. При цьому, представник Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" не зазначає жодних причин поважності пропуску строку на подання доказів;

- документ під назвою "пояснення на заперечення" та додаткові докази, надані представником Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", подані до суду 30.04.2024 через підсистему "Електронний суд" в порушення встановленого ГПК України порядку, без обґрунтування поважності пропуску строків на таке подання, та не мають бути враховані під час розгляду справи по суті. Також, позивач намагається перекласти тягар доказування з себе на сторону відповідача, що суперечить постанові Верховного Суду від 23.10.2019 по справі № 917/1307/18, де, зокрема, зазначено, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності;

- не можна стверджувати, що належним доказом правомірного відключення від мереж централізованого теплопостачання є проходження процедури отримання дозволу (рішення) від компетентного органу на це, оскільки зазначена обставина підлягає доказуванню на загальних засадах.

Від Тернівського районного суду м. Кривого рогу засобами електронного зв`язку надійшов лист (вх. суду № 22734/24 від 08.05.2024), до якого долучені копії витребуваних судом документів.

Від Тернівського районного суду м. Кривого рогу засобами електронного зв`язку надійшов лист (вх. суду № 22847/24 від 09.05.2024), до якого долучена належним чином засвідчена копія судового наказу.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення у справі (вх. суду № 23517/24 від 13.05.2024), в яких він просить суд закрити провадження в даній справі, вказуючи про те, що згідно з судовим наказом Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.04.2021 по справі № 215/2072/21, що набрав чинності, судом ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" заборгованість по оплаті за послуги з центрального опалення за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто, 01.04.2021, з моменту подання заяви про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з центрального опалення за адресою: АДРЕСА_2 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , КПТМ "Криворіжтепломережа" знала, що приміщення за вказаною адресою належить фізичним особам. Крім того, в матеріалах справи, що розглядається, міститься Технічний звіт від 2019 року, зроблений на замовлення саме фізичних осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а не фізичних осіб - підприємців (стаття 2 Технічного звіту), що є доказом того, що приміщення належить саме фізичним особам. Таким чином, позовні вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки власниками нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 27.09.2019, є фізичні особи - ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , а не ФОП Панченко К.В.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення у справі (вх. суду № 23780/24 від 14.05.2024), в яких він просить суд у задоволенні клопотань відповідача про закриття провадження у справі відмовити, посилаючись на таке:

- відповідачем придбавалося саме нежитлове приміщення, що свідчить про те, що мета придбання даного приміщення була комерційна, для здійснення підприємницької діяльності, так як спірне приміщення по АДРЕСА_2 не знаходиться у житловому фонді, а тому не пристосовано для потреб проживання. Неодноразове подання з боку представника відповідача клопотань про закриття провадження у справі змусило (під час з`ясування питання щодо підсудності даного спору) суд з`ясувати питання щодо підсудності даної справи, а позивача надати додаткову інформацію, а також додаткові докази, які не додавалися до позовної заяви. Отже, на даний час позивач надає суду інформацію на спростування позиції представника відповідача щодо непідсудності даної справи господарському суду. Щодо численних пояснень з боку представника відповідача, то він посилається на той факт, що 01.04.2021 КПТМ "Криворіжтепломережа" подавала заяву про видачу судового наказу до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу про стягнення з фізичних осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по спільному приміщенню. Заяву про видачу судового наказу позивач подавав на фізичних осіб, а отже, зі слів представника відповідача: по-перше: КПТМ "Криворіжтепломережа" визнала що власникам є фізичні особи; по-друге: (на його думку) існує вже преюдиція стосовно стягнення заборгованості за спірним приміщенням з фізичних осіб районним судом. Проте, ані перше, ані друге не відповідає дійсності. Стосовно подання заяви про видачу судового наказу до районного суду, то КПТМ "Криворіжтепломережа" є надавачем комунальних послуг (у вигляді послуги з постачання теплової енергії) в місті Кривому Розі. Згідно з приписами законодавства України укладання договорів щодо надання комунальних послуг покладено як на сторону надавача комунальних послуг так і на сторону споживача комунальних послуг. З попереднім власником спірного приміщення у КПТМ "Криворіжтепломережа" існували правовідносини (копія договору на постачання теплової енергії з попереднім власником додавались до матеріалів справи у поясненнях на заперечення). Після придбання спірного приміщення, жоден із співвласників спірного приміщення не з`явився до надавача комунальних послуг з метою укладання договору, та не надав відомостей щодо власників (зміни власників) приміщення. А тому, у 2021 році під час підготовки та поданні заяви про видачу судового наказу в районний суд в договірному відділі позивача було у розпорядженні із документів лише копія договору купівлі-продажу, яку було надано попереднім власникам під час розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії по спірному об`єкту. Отже, на той час підприємство діяло в умовах наявності мінімальної інформації щодо власників спірного приміщення. На сьогодні, під час підготовки та подання матеріалів підприємством перевіряються всі загальнодоступні реєстри, на підставі яких здійснюється попередній аналіз, на підставі якого, у тому числі, ведеться розмежування між юрисдикціями судової гілки влади. Тому позиція представника відповідача про свідоме подання в районний суд заяви про видачу судового наказу з фізичних осіб, як доказ того, що позивач визнавав в 2021 році той факт, що спір підлягає розгляду в цивільному судочинстві - є хибною;

- стосовно преюдиції, то дане судове рішення - судовий наказ від 21.04.2021 по справі № 215/2072/21 на даний час не набрав законної сили, тобто мова про преюдицію (принаймні на даний час) йти не може. Представник позивача заперечує проти закриття провадження у справі, так як правовідносини між сторонами, виходячи із їх суб`єктного та об`єктного складу, є господарськими;

- нежитлові приміщення відповідача не призначені для проживання та не мають нічого спільного із житловим фондом; до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. В цьому і полягає сенс правової визначеності, що для кожного фонду (житлового та не житлового) законодавством передбачені різні правила щодо їх експлуатації та утримання. Для бізнес-потреб тарифи на комунальні послуги та енергопослуги суттєво відрізняються від тарифів для населення (в бік їх збільшення). Також, сенс правої визначеності полягає в тому, що цивільні суди, встановивши факт наявності статусу підприємця, закривають провадження у справах, а сторона позивача не має можливості довести той факт, що фізична особа, маючи діючий статус підприємця, не веде підприємницької діяльності;

- вирішення питання про юрисдикційність спору за участю ФОП залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання, та чи є ці правовідносини господарськими. Позивач надав у справу докази про те, що: 1) відповідач був в спірний період та є на даний час діючим підприємцем; 2) відповідач має задекларований ним КВЕД 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна" як основний вид діяльності; 3) спірні приміщення мають статус нежитлові, тобто використовуються не для потреб проживання; 4) у статті 2 Господарського кодексу України визначено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання; 5) суб`єктами господарювання згідно з пунктом 2 частини 2 статті 55 Господарського процесуального кодексу України визначено громадян України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці; 6) суб`єктний та об`єктний склад правовідносин є господарськими правовідносинами, також, в приміщенні відповідача в момент купівлі-продажу попереднім власником велась господарська діяльність (був магазин "Версаль"), проводилася оплата за централізоване опалення за відповідним тарифом "інші" (фото-докази маються у загальному доступі в мережі Інтернет). Після придбання приміщення відповідачем, в спірному приміщенні також велася господарська діяльність третіми особами - магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (фото-докази маються у загальному доступі в мережі Інтернет), що не може відбуватися без згоди власника/співвласника приміщення. На даний час приміщення перебуває у продажу;

- в матеріалах справи відсутні докази використання майна власником (відповідачем) для побутових потреб. Натомість в матеріалах справи є безліч непрямих доказів використання приміщення у комерційній діяльності як попереднім власником, так і відповідачем, а саме: договір купівлі-продажу спірного приміщення між попереднім власником ОСОБА_8 та відповідачем було укладено 27.09.2019 (як доказ наявності отримання теплової енергії у вигляді централізованого опалення в приміщені, яке використовувалось для комерційних цілей, а також як доказ наявності опалення приміщення до моменту відчуження приміщення попереднім власником); Технічний звіт про стан будівельних конструкцій, який замовлявся новими власниками (в тому числі відповідачем), вже після придбання спірного приміщення (придбали 27.09.2019, а Технічний звіт замовлено в жовтні 2019 року) для цілей визначення стану будівельних конструкцій магазину продовольчих товарів (як доказ того, що відповідач придбавав нежитлове приміщення з метою комерційної діяльності, та здійснював дії щодо зміни цільового призначення приміщення 3 магазину непродовольчих товарів на магазин продовольчих товарів, та здійснював реконструкцію приміщення); наявність у відповідача КВЕДу діяльності 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна" (як доказ того, що відповідач, якщо навіть особисто не проводив в приміщенні господарську діяльність, здавав приміщення в орендне користування третім особам, що також є комерційною діяльність відповідача). На противагу вказаним доказам, представник позивача не доводить взагалі будь-якими доказами (окрім усних пояснень), що в спірному приміщені не велась підприємницька діяльність. Факт не ведення особисто відповідачем підприємницької діяльності у власних приміщеннях також не може ставитися в залежність до оплат за комунальні послуги за відповідним тарифом - "інші споживачі", оскільки, як зазначалося вище, фізична особа - підприємець має право та може використовувати у своїй господарській діяльності власне майно у тому числі нерухомість, що ФОП Панченко К.В. і робить, використовуючи КВЕД діяльності 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", який ним було задекларовано у своїй діяльності (згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Посилання відповідача на той факт, що майно зареєстровано за ним як за фізичною особою, з урахуванням всіх інших фактичних обставин справи не є тією єдиною підставою, яка впливає на юрисдикційність даного спору. Тому в задоволенні неодноразових клопотань представника відповідача про закриття провадження позивач просить відмовити.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. суду № 23991/24 від 15.05.2024), в якому він просить суд відкласти розгляд справи у зв`язку з хворобою представника відповідача.

У судове засідання 15.05.2024 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому, судом було враховане подане ним клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Також, у вказаному засіданні представник позивача заявив усне клопотання про надання йому можливості прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке було задоволено судом.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 15.05.2024 у судовому засіданні було оголошено перерву до 21.05.2024.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (вх. суду № 24682/24 від 20.05.2024; вх. суду № 24687/24 від 20.05.2024), в яких він просить суд відкласти судове засідання на іншу дату та час у зв`язку з тим, що адвокат відповідача, - Данило С.М., зобов`язаний доглядати за матір`ю - Данило Марією Петрівною, інвалідом 2 групи, згідно з договором довічного утримання, що перебуває зараз на стаціонарному лікуванні та готується до операції в лікарні "Центр інноваційних медичних технологій НАН України" у м. Києві.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення у справі щодо клопотання представника відповідача від 20.05.2024 (вх. суду № 24791/24 від 20.05.2024), в яких він просить суд залишити клопотання відповідача про перенесення судового засідання без задоволення, посилаючись на таке:

- 20.05.2024 від представника відповідача - Сергія Данило вдруге надійшло клопотання про перенесення судового засідання, призначеного на 21.05.2024, в якому представник відповідача зазначає про неможливість прийняти участь у судовому засіданні. В даному (вже другому) клопотанні представник посилається вже на хворобу своєї матері, та на договір довічного утримання (догляду), як на доказ певних обов`язків по догляду за хворою матір`ю. Договір довічного утримання є цивільною угодою, набуття прав та виконання обов`язків по даному договору сторони несуть особисто, тому даний договір довічного утримання не має будь-якого відношення для розгляду господарської справи;

- будь-які інші цивільні обов`язки (виконання умов інших цивільних договорів, якась громадська діяльність, викладацька діяльність тощо) такого учасника процесу як адвокат, яка не пов`язана з процесом, в якому він представляє інтереси клієнта, не можуть ставитися в залежність до виконання адвокатом взятих на себе обов`язків щодо представництва інтересів клієнта в суді та дотримання адвокатом адвокатської етики щодо виконання імперативних приписів-обов`язків процесуального законодавства (в даному випадку, та зокрема: з`являтися в судове засідання за викликом суду, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо);

- укладаючи цивільно-правові договори різного характеру (в даному випадку договір довічного утримання та договір про надання правничої допомоги) та обтяжуючи себе ними, сторона-виконавець має розуміти свою цивільно-правову відповідальність як перед стороною договору, так і перед третіми особами (в даному випадку - позивачем, судом та іншими учасниками судового процесу), яким від може створювати перешкоди своїми "особистими" обов`язками. Крім того, позивач вказує на наступні фактори: 1) відповідач повинен з певною періодичністю цікавитися розглядом справи; 2) відповідач не позбавлений права на самостійне прийняття участі у судових засіданнях (судовому процесі); 3) інтереси відповідача представляє юридична особа - адвокатське бюро, а отже юридична особа не позбавлена можливості забезпечити на засідання для свого клієнта 21.05.2024 іншого представника; 4) відповідач не обмежений законодавством у кількості своїх представників (адвокатів); 5) розгляд клопотання про закриття провадження у справі, враховуючи надання учасниками процесу письмових пояснень з даного питання, не вимагає присутності учасників сторін тощо.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення на додаткові пояснення позивача від 20.05.2024 (вх. суду № 24840/24 від 21.05.2024), в яких він просить суд задовольнити клопотання про відкладення розгляду справи, посилачись на таке:

- відповідач вважає пояснення позивача необґрунтованими та спрямованими на умисне посягання на права інших учасників справи, а саме: сторони відповідача;

- на підтвердження обставин, вказаних у клопотанні, адвокатом відповідача було надано копії наступних документів: виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1350; витягу з державного реєстру речових прав; висновку № 380 від 03.11.2023; Пенсійного посвідчення Данило Марії Петрівни. Тобто, були надані всі можливі документи, які підтверджують перебування матері адвоката відповідача на стаціонарному лікуванні та підстави для здійснення догляду за нею. Таким чином, відповідач вважає, що підстава для відкладення підготовчого судового засідання є поважною, та підтвердженою належними та допустимими доказами;

- саме сторона відповідача була зацікавлена у розгляді судової справи в судовому засіданні із повідомленням сторін з можливістю висловити свою думку саме в судовому засіданні, про що було заявлено відповідне клопотання. Вирішення питання про стягнення заборгованості на заявлену суму для відповідача має досить важливе значення та вимагає повного та всебічного встановлення обставин справи;

- оскільки на стадії підготовчого судового засідання вирішується питання щодо визначення підсудності спору, а результат розгляду клопотання про закриття провадження має надважливе значення для здійснення захисту прав відповідача, відповідач вважає за можливе надати можливість стороні відповідача скористатись своїм процесуальним правом на відкладення судового засідання.

У судове засідання 21.05.2024 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився; про день, час та місце судового засіданні відповідач був повідомлений належним чином (а.с.58 у томі 2), при цьому, судом було враховано наявність поданого ним клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 21.05.2024 представник позивача заперечував проти задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, посилачись на те, що вказані дії відповідача спрямовані на затягування судового процесу та є проявом зловживання своїми процесуальними правами.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, заслухавши думку представника позивача, суд не вбачав підстав для його задоволення, з огляду на таке:

- як встановлено судом вище, та що вбачається з поданого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце даного судового засідання;

- відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

- у даному випадку неявка представника відповідача у судове засідання 21.05.2024 є повторною, оскільки у попереднє судове засідання 15.05.2024 представник відповідача також не з`явився. Більше того, 15.05.2024 відповідач вже звертався з аналогічним клопотанням про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом;

- клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не містить жодної інформації щодо неможливості прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

- у відповідача була можливість надати повноваження іншому представнику, навіть, якщо представник, що залучений до участі під час розгляду справи, на даний час не має можливості забезпечити явку у судове засідання (вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 09.12.2020 у справі № 914/2259/17), тим більше, що вказана неможливість є вже не першою;

- відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Слід відзначити, що строк розгляду даної справи закінчується 03.06.2024, отже у даному випадку суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи; судому було надано сторонам максимально можливий строк для висловлення їх правових позицій та подання доказів по справі;

- права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі;

- відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України). Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 873/287/23, від 06.02.2024 у справі № 910/1405/14 (910/16475/21), від 30.01.2024 у справі № 904/1615/22, від 26.05.2020 у справі № 922/1200/18, від 04.06.2020 у справі № 914/6968/16 та інших.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та вважає за можливе здійснити розгляд справи у даному судовому засіданні, оскільки сторони у повному обсязі виклали свої правові позиції по даній справі у вже наявних у матеріалах справи заявах по суті справи.

У даному випадку підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, відсутні.

Судом також враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі (матеріали справи містять всі заяви по суті справи, зокрема, відзив на позовну заяву та заперечення, подані відповідачем).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

У судовому засіданні 21.05.2024 судом розглянуті клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду господарськими судами, з приводу яких судом зазначено наступне:

- у даному випадку спірна заборгованість виникла внаслідок споживання теплової енергії саме у нежитловому приміщенні;

- одним з співвласників цього нежитлового приміщення є Панченко Кароліна Валеріївна, яка з 04.10.2010 і по теперішній час зареєстрована як фізична особа - підприємець;

- заборгованість виникла в період з 04.11.2020 по 31.01.2024, отже в період ведення відповідачем господарської діяльності;

- відповідно до розділу "Види діяльності" Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.76 у томі 1), основним видом діяльності відповідача - Фізичної особи - підприємця Панченко Кароліни Валеріївни є "68.20. Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", що свідчить про високу ймовірність використання належного відповідачу нерухомого майне саме з комерційною (підприємницькою) метою;

- за положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. При цьому, чинне законодавство не передбачає можливість реєстрації майна за фізичною особою - підприємцем, будь-яке майно (призначене чи не призначення для ведення підприємницької діяльності) підлягає реєстрації виключно як за фізичною особою, незалежно від наявності у неї статусу підприємця, оскільки вона з моменту реєстрації як фізична особа - підприємець не перестає існувати як фізична особа та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном;

- з наданого самим відповідачем Акту обстеження від 30.05.2023, що складений у спірний період, в який утворилась заборгованість (а.с.104 у томі 1) вбачається, що він складений з боку власника - ФОП Цибінога С.В. При цьому, оскільки вказаний документ наданий саме відповідачем, суд приходить до висновку щодо визнання відповідачем правомірності перебування у спірному приміщенні ФОП Цибіноги С.В., а також правомірності його підпису з боку (в інтересах) власника. Суд також відзначає, що в наданому відповідачем Акті обстеження від 30.05.2023 зазначено найменування приміщення "Coffee Croissants", отже вказаний доказ свідчить про те, що станом на 30.05.2023 спірне приміщення використовувалось з комерційною метою - Фізичною особою - підприємцем Цибіногою С.В. для розміщення кав`ярні "Coffee Croissants", отже, з високою долею вірогідності можна стверджувати, що вказана особа орендувала спірне приміщення у відповідача, що також узгоджується з основним видом діяльності відповідача - Фізичної особи - підприємця Панченко Кароліни Валеріївни - "надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна";

- з наданого самим відповідачем Технічного звіту від 10.10.2019 про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації магазину продовольчих товарів з кулінарією за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.127-131 у томі 1) також вбачається, що станом на жовтень 2019 року у спірному приміщення знаходився магазин продовольчих товарів з кулінарією, отже спірне приміщення придбавалось відповідачем та з моменту його придбання (27.09.2019) використовувалось відповідачем з комерційною метою. Також вказане приміщення використовувалось з комерційною метою і попереднім власником ( ОСОБА_8 ), що вбачається з договору купівлі-продажу теплової енергії № 5028 від 26.10.2016 та додатку до вказаного договору - Таблиці № 2 "Дислокація до договору № 5028 від 26.10.2016 по ФОП Шурупов О.О., в якому зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться магазин " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (а.с.234-235, 248 у томі 1);

- всі перелічені вище докази свідчать про факт придатності та пристосування нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , для використання саме з комерційною метою та у підприємницькій діяльності;

- жодного доказу використання спірного нерухомого майна у спірному періоді саме для особистих (побутових) потреб фізичної особи - відповідача матеріали справи не містять.

Судом розцінюються критично посилання відповідача на Акт обстеження від 30.05.2023 та на Технічний звіт, складений у жовтні 2019 року, як на докази використання спірного приміщення саме фізичною особою ОСОБА_1 , з огляду на те, що судом навпаки встановлено, що вказані докази підтверджують факт використання спірного нежитлового приміщення з комерційною метою.

Посилання відповідача на виданий Тернівським районним судом міста Кривого Рогу судовий наказ про стягнення з фізичних осіб - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за надані у попередній період послуги теплопостачання у спірному приміщенні судом відхиляються, з огляду на те, що специфікою наказного провадження є те, що суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (пункт 7 частини 1 статті 168 Цивільного процесуального кодексу України); більше того, окремо суд наголошує на тому, що зі змісту судового наказу від 21.04.2021 у справі №215/2072/21 вбачається, що станом на 07.05.2024 судовий наказ не набрав законної сили.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, враховуючи низьку вірогідність використання придатного для ведення підприємницької діяльності нежитлового приміщення саме у побутових цілях фізичної особи, особливо за умови наявності у неї статусу підприємця та основного виду діяльності - здача в оренду нерухомого майна; відсутність відповідних доказів та наявність тільки усних пояснень та тверджень відповідача щодо невикористання спірного нежитлового приміщення у підприємницькій діяльності, а також перелічені вище обставини, докази та факти, суд приходить до висновку, що більш вірогідними є докази, які підтверджують використання відповідачем спірного нежитлового приміщення у спірний період саме з підприємницькою (комерційною, господарською) метою, отже у задоволенні клопотань відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку тим, що спір не підлягає вирішенню господарським судом, суд відмовляє.

У судовому засіданні 21.05.2024 представник позивача за первісним позовом просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву та додаткових поясненнях.

У судовому засіданні 21.05.2024 судом було оголошено зміст відзиву на позовну заяву, заперечень та письмових пояснень відповідача.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

З приводу долучення учасниками справи заяв по суті справи, а також додаткових доказів із порушенням процесуального строку суд зазначає таке.

В даному випадку, суд керується завданням господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При цьому, під час розгляду справи суд зобов`язаний забезпечити повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи, оскільки обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, під час прийняття рішення у даній справі судом було враховано та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи на час прийняття рішення у справі доказам та поясненням.

У судовому засіданні 21.05.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про надання послуг з постачання теплової енергії, строк дії договору, умови постачання теплової енергії та її оплати, факт постачання теплової енергії, факт надання послуг з абонентського обслуговування, їх загальна вартість, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати, правомірність заявлених до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - позивач) є надавачем послуги з постачання теплової енергії у місті Кривому Розі.

У свою чергу Фізична особа - підприємець Панченко Кароліна Валеріївна (далі - відповідач) є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , в якому має на підставі права власності 1/2 частину нежитлового приміщення № 26, загальною площею 212, 2 кв. м., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 355775208 (а.с.49 у томі 1).

При цьому будинок № 3 по вулиці Комерційній є багатоквартирним, подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача (у відповідності до пункту 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18.05.2005 "Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005", де зазначено, що житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05), які є внутрішньобудинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку, в тому числі приміщення № 26.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях, щодо відсутності підписаного договору про надання послуг з постачання теплової енергії між позивачем та відповідачем, судом відхиляються з огляду на таке.

У офіційному виданні "Голос України" № 231 від 09.12.2017 був опублікований Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі - Закон).

Відповідно до пункту 1 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 10.12.2017), та вводиться в дію з 01.05.2019, крім окремих його положень, які вводяться в дію пізніше.

Згідно з частинами 1, 3 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ визначено, що житлово - комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до змісту положень статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з частинами 1-4 статті 19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Згідно із частиною 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання комунальних послуг здійснюються безперервно, зокрема, крім часу перерв на міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами.

Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (стаття 1, частина 2 статті 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (стаття 1 Закону).

За приписами пункту 1 частини 2 статті 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Отже, постачання теплової енергії є комунальною послугою (стаття 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Пунктом 1 частини 2 статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплюється обов`язок надання комунальної послуги виконавцем.

Відповідно до приписів статей 3, 4 Закону України "Про теплопостачання" від 02.05.2005 № 2633-IV відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Згідно зі статтею 1 цього Закону теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Окрім того, теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі (стаття 19 Закону України "Про теплопостачання"). Тобто надання послуги з постачання теплової енергії є обов`язком позивача як виконавця відповідної комунальної послуги.

Пунктами 36, 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

При цьому, з 05.11.2021 договірні відносини між КПТМ "Криворіжтепломережа" та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором (який в силу законодавства є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті КПМ "Криворіжтепломережа", режим доступу http://spts.ap.ua/dogovorte.php) про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021, що укладений в порядку частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VII, (далі - індивідуальний договір). Індивідуальний договір згідно з частиною 2 договору набуває чинності після 30 днів з моменту розміщення його на офіційному веб-сайті Виконавця (КПТМ "Криворіжтепломережа"). Розміщення тексту договору на сайті виконавця було здійснено 05.10.2021.

Відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України, договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Як було зазначено вище, відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

В частині 1 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції Закону № 1060-IX від 03.12.2020) встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.08.2019, №830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 про затвердження "Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг" та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії та частини 1 статті 25 цього Закону, теплопостачальна організація має право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01.10.2021 Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, викладено в новій редакції.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до пункту 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Відповідно до частин 1-2 статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Статтею 25 Закону України "Про теплопостачання", закріплено права та основні обов`язки споживача теплової енергії, яка містить обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Частиною 1 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка самостійно обирається співвласниками багатоквартирного будинку, виключно, на підставі рішення прийнятого відповідно до закону.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною, першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 4 статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Частиною 5 статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії затверджено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів від 08.09.2021 № 1022) (далі - Правила № 830).

Як було зазначено вище, КПТМ "Криворіжтепломережа", як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, 05.10.2021 на своєму офіційному сайті http://spts.ap.ua/dogovorte.php було розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання (далі - типовий договір).

Доказів того, що співвласники багатоквартирного будинку, в якому розташоване приміщення відповідача, прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та уклали відповідний договір про надання послуги з постачання теплової енергії з обраним виконавцем, матеріали справи не містять. У матеріалах справи такж відсутні докази, що відповідач протягом 30 днів повідомляв позивача про свою відмову від укладання договору (внесення змін), доказів наявності заперечень або протоколу розбіжностей до договору матеріали справи не містять.

Отже, враховуючи відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 (далі договір, а.с.14-18) за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Комерційна, будинок 3, приміщення 26 між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та Фізичною особою - підприємцем Панченко Кароліною Валеріївною є укладеним з 05.11.2021.

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (пункт 1 договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця (пункт 2 договору).

Згідно з пунктом 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 5 індивідуального договору встановлено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з:

- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача;

- частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

- обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Згідно з пунктами 11, 12 індивідуального договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 (далі - Методика розподілу).

Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

У разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу.

Згідно з пунктом 3 розділу І Методики розподілу розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Пунктом 16 Індивідуального договору передбачено, що на час відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з його ремонтом, проведенням повірки засобу вимірювальної техніки, який є складовою частиною вузла обліку, ведення комерційного обліку здійснюється відповідно до Методики розподілу.

У пункті 30 Індивідуального договору зазначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

1) плати за послугу з теплопостачання, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 8 (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розподілу № 315, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

2) плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не від граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.dp.ua/.

У пункті 31 Індивідуального договору зазначено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті Виконавця http://www.kpts.dp.ua/.

Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

У пункті 34 Індивідуального договору зазначено, що споживач здійснює оплату за договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до пункту 45 договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з пунктом 47 договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

У пунктах 51, 52 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше, ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом 1 року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Нарахування за обсяги спожитої теплової енергії відповідно до положень індивідуального договору та приписів Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Методики розподілу № 315 (зі змінами) після опломбування лічильника (та або встановленого автономного опалення в приміщенні) проводяться з урахуванням:

- нарахування плати за місця загального користування (далі - МЗК - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень);

- нарахування плати на загальнобудинкові потреби (далі - ЗБП на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення);

- втрати від транзиту.

Згідно з частинами 32, 33 Правил 830 плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду) та умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

- плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором.

Свої договірні зобов`язання заявник виконав, а саме: постачання теплоносія, передбаченого договором, проводилось у відповідності до щорічних розпоряджень Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області "Про початок та закінчення опалювального періоду". Також протягом всього часу надання послу проводилось абонентське обслуговування.

Визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів".

Теплове навантаження на опалення об`єкту по вулиці Комерційна, 3, приміщення 26, становить 0,0128 Гкал./год., згідно з теплотехнічним розрахунком теплових навантажень, виконаним та затвердженим Лабораторією режимної наладки КПТМ "Криворіжтепломережа" за № 1843 від 06.09.2017.

Виходячи з вищенаведеного, теплове навантаження на опалення об`єкту за адресою: вулиця Комерційна, будинок 3, приміщення 26, визначено розрахунковим методом, виходячи з опалювальної площі та теплового навантаження приміщення:

- 0,0128 Гкал/год - теплове навантаження нежитлового приміщення № 26;

- 212,2 м2 - загальна площа нежитлового приміщення № 26;

- 106,1 м2 - площа частини приміщення № 26;

- 0,0064 Гкал/год - частина теплового навантаження на приміщення № 26.

Тариф на послуги теплопостачання для нежитлових приміщень передбачені:

- за період з 10.09.2020 по 30.11.2020 тариф за 1 Гкал - 1 502 грн. 30 коп. (з ПДВ) (згідно з постановою НКРЕКП № 1672 від 09.09.2020 для потреб інших споживачів);

- за період з 01.12.2020 по 24.10.2021 тариф за 1 Гкал - 1 814 грн. 34 коп. (з ПДВ) (згідно з постановою НКРЕКП № 2264 від 30.11.2020 для потреб інших споживачів);

- з 25.10.2021 тариф за 1 Гкал - 5 065 грн. 99 коп. (з ПДВ) (згідно з рішенням Криворізької міської ради від 22.10.2021 № 530, пункт 1.1.2 для потреб категорії "інші споживачі" КПТМ "Криворіжтепломережа").

Згідно з додатком № 1 до рішення Криворізької міської ради від 18.10.2023 № 1272 тариф на теплову енергію без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів у період з 18.10.2023 по теперішній час складає 3 481 грн. 81 коп. (з ПДВ) за 1 Гкал.

Плата за абонентське обслуговування визначається відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІ від 09.11.2017, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг" із змінами згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.2021 № 928.

Плата за абонентське обслуговування, визначається відповідно до:

1) Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VII від 09.11.2017;

2) Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019;

3) Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг" із змінами згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.2021 № 928.

Відповідно до пунктів 36, 37 Постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач не виконав зобов`язань по повній та своєчасній оплати наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії, а саме не здійснив оплату: 1) за надані позивачем період з 04.11.2020 по 04.11.2021 послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 11 011 грн. 63 коп. ; 2) за надані позивачем період з 05.11.2021 по 31.01.2024 послуги з постачання теплової енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 135 070 грн. 68 коп.; 3) за надані в період з 05.11.2021 по 31.01.2024 послуги абонентського обслуговування, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 513 грн. 55 коп. За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 45 договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 01.08.2023 по 18.03.2024 в сумі 206 грн. 54 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2023 року по лютий 2024 року в сумі 5 474 грн. 40 коп., а також 3% річних за період прострочення з 03.01.2023 по 18.03.2024 у сумі 3 697 грн. 15 коп.

Суд відзначає, що факт поставки теплової енергії у період з листопада 2020 року по січень 2024 року до багатоквартирного будинку № 3 по вулиці Комерційній у м. Кривому Poзi підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.19-44 у томі 1).

Подача та припинення подачі теплоносія здійснювалась на виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону.

Відповідно до умов пункту 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахованого відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика розподілу). Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Згідно з приписами пункту 19 Правил № 830, комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до пункту 24 Правил № 830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Пунктом 2 Правил № 830 встановлено, що опалювана площа (об`єм) приміщення - це загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас.

Так, позивачем було долучено до матеріалів Звіти про споживання за відповідні періоди по багатоквартирному будинку № 3 по вулиці Комерційній у м. Кривому Poзi (а.с.27-35), які містять інформацію про загальний обсяг споживання послуги для всього будинку.

Слід відзначити, що позивачем було складено та долучено до матеріалів справи Розрахунки обсягу послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування у спірному періоді, відповідно до якого у період з 04.11.2020 по 04.11.2021 позивачем були надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії на суму 11 011 грн. 63 коп.; у період з 05.11.2021 по 31.01.2024 позивачем були надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії на суму 135 070 грн. 68 коп. та в період з 05.11.2021 по 31.01.2024 позивачем були надані відповідачу послуги абонентського обслуговування на суму 513 грн. 55 коп. (а.с.10-13).

Так, у період з листопада 2020 року по січень 2024 року позивачем щомісяця складались та надсилались для оплати відповідачу рахунки-фактури, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 36-44). Під час розгляду справи відповідач підтверджував отримання від позивача рахунків на оплату послуг, але вважав дії позивача по виставленню та надсиланню вказаних рахунків безпідставними, з огляду на відсутність договірних відносин та фактичне ненадання послуг теплопостачання до нежитлового приміщення відповідача.

Слід також відзначити, що відповідно до статті 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Суд відзначає, що доказів складання актів-претензій щодо ненадання у період з листопада 2020 року по січень 2024 року послуг, надання їх не в повному обсязі або надання послуг неналежної якості в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", матеріали справи не містять. Жодного доказу на спростування наведених позивачем обставин чи контррозрахунку заявленої до стягнення суми відповідач суду не надав.

При цьому, враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку виконавця (теплопостачальної організації) за договором надати послуги з постачання теплової енергії відповідає обов`язок споживача оплатити вартість цих послуг.

Згідно з нормами статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Також, законом визначений обов`язок споживача сплачувати за отриману теплову енергію саме теплопостачальній організації.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Пунктом 31 типового договору передбачено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно з пунктом 32 типового договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до пункту 34 типового договору, споживач здійснює оплату за договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Як зазначає позивач, надані у спірний період послуги відповідач не оплатив; доказів іншого матеріали справи не містять. Вказане і є причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях, щодо відсутності системи централізованого опалення (відключення від мереж централізованого опалення) в спірному приміщенні, та як наслідок ненадання послуг з теплопостачання відповідачу у спірному періоді, судом відхиляються з огляду на таке.

Судом встановлено, що спірне нежитлове приміщення відповідач набув на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 27.09.2019 (а.с.125-126), при цьому, з матеріалів справи також вбачається, що у попереднього власника вказаного нежитлового приміщення ( ОСОБА_8 ) був договір з позивачем щодо постачання теплової енергії до спірного приміщення, що вбачається з договору купівлі-продажу теплової енергії № 5028 від 26.10.2016 та додатку до вказаного договору - Таблиці № 2 "Дислокація до договору № 5028 від 26.10.2016 по ФОП Шурупов О.О. (а.с.234-235, 248 у томі 1).

У той же час, з наданого відповідачем Технічного звіту від 10.10.2019 про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації магазину продовольчих товарів з кулінарією за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.127-131 у томі 1), складеного у жовтні 2019 року вбачається, що у спірному приміщенні відсутнє центральне опалення, труби (стояки) проходять через приміщення в ізольованому матеріалі Мерілон, що дозволяє повністю не допустити використання теплової енергії в приміщенні від труб (а.с.130 на звороті).

З вказаного можна прийти до висновку, що відповідачем в період вересень-жовтень 2019 року були вчинені дії по демонтажу системи центрального опалення у належному йому приміщенні, з приводу чого суд зазначає таке.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169 затверджений Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, яким унормована процедура відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від централізованого опалення (теплопостачання).

Підпунктом 12 пункту 42 Правил споживачу надано право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону № 169 від 26.07.2019. Це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Зокрема пунктом 3 розділу ІІІ вказаного Порядку визначено, що для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

Тобто для початку процедури відокремлення (відключення) належних відповідачу приміщень від централізованого опалення (теплопостачання) останній мав звернутися з відповідною письмовою заявою до органу місцевого самоврядування.

Доказів звернення відповідача до органу місцевого самоврядування та завершення всієї процедури відокремлення (відключення) належних відповідачу приміщень від централізованого опалення (теплопостачання), передбаченою Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, матеріали справи не містять.

Викладене також підтверджується наявним у матеріалах справи листом Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконкому Криворізької міської ради № 12/15/1371 від 23.04.2024 (а.с.169 у томі 1).

Враховуючи вказане, заперечення відповідача щодо відсутності системи централізованого опалення (відключення від мереж централізованого опалення) в спірному приміщенні, та як наслідок ненадання послуг з теплопостачання відповідачу у спірному періоді, судом відхиляються.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В силу вимог статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, матеріалами справи підтверджується належне виконання своїх зобов`язань позивачем, в свою чергу відповідачем вони систематично порушувались - спожита у період з листопада 2020 року по січень 2024 року теплова енергія оплачена відповідачем не була, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в загальній сумі 146 082 грн. 31 коп. (11 011,63 + 135 070,68); також у період з 05.11.2021 по 31.01.2024 позивачем були надані послуги з абонентського обслуговування на суму 513 грн. 55 коп., які також відповідачем не оплачені.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження оплати спожитої у період з 04.11.2020 по 31.01.2024 теплової енергії на суму 146 082 грн. 31 коп., а також наданих у період з 05.11.2021 по 31.01.2024 послуг з абонентського обслуговування на суму 513 грн. 55 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

При цьому, господарський суд встановив, що строк оплати вказаних послуг є таким, що настав.

Заперечення відповідача в частині пропуску строку позовної давності в частині вимог про стягнення заборгованості за надані в період з 04.11.2020 по 04.11.2021 послуги в сумі 11 011 грн. 63 коп. судом відхиляються, з огляду на таке.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У той же час, Законом України № 540-IX від 30.03.2020 доповнено "Прикінцеві та Перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.".

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 з 12.03.2020 по всій території України було введено карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та відповідний карантин був продовженим до 30.06.2023 (згідно з постановою Кабінетом Міністрів України № 383 від 25.04.2023).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 карантин на всій території України відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Разом з тим, Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Отже, строк позовної давності було продовжено на період дії карантину (карантин закінчився 30.06.2023) та продовжено на період дії воєнного стану, який введено 24.02.2022 і є діючим на час розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги в частині стягнення вартості спожитої у період з 04.11.2020 по 31.01.2024 теплової енергії в сумі 146 082 грн. 31 коп., а також наданих у період з 05.11.2021 по 31.01.2024 послуг з абонентського обслуговування на суму 513 грн. 55 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" установлено, що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території; за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з пунктом 45 типового договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 45 договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 01.08.2023 по 18.03.2024 в сумі 206 грн. 54 коп.

З приводу вказаних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина 1 статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Суд зазначає, що за новою термінологією, запровадженою Законом України "Про житлово-комунальні послуги", терміну "постачальник" комунальних послуг відповідають терміни "виконавець" та "виробник", а терміну "замовник (абонент)" - термін "споживач".

Так, згідно з укладеним сторонами Договором, позивач є виконавцем послуги, а відповідач - споживачем зазначеної послуги.

Таким чином, дія підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 розповсюджується на відповідача.

Отже, враховуючи дату відміни карантину на території України та положення підпункту 4 пункту 3 Розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким визначено, що заборона на нарахування штрафних санкцій за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги діє і протягом 30 днів з дня відміни карантину, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно здійснено нарахування пені, починаючи з 01.08.2023.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем (а.с12 на звороті), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди нарахування пені; розрахунок проведено арифметично вірно.

Отже, розрахунок пені, здійснений позивачем (а.с. 12 на звороті), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 206 грн. 54 коп.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня 2023 року по лютий 2024 року в сумі 5 474 грн. 40 коп.

З приводу вказаних вимог позивача суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Судом враховані положення Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", якою постановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

З цього приводу суд зазначає, що Постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" регламентує заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги саме населенням. В даній справі відповідач у правовідносинах з позивачем виступає як господарюючий суб`єкт (спеціальний суб`єкт) - фізична особа - підприємець, отже пільги, передбачені законодавством для населення на нього не розповсюджуються.

Отже, суд дійшов висновку, що дія постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 не поширюється на правовідносини у даній справі.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, зробленого позивачем (а.с.12), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди нарахування інфляційних втрат; розрахунок проведено з урахуванням вказаних вище положень, розрахована позивачем сума не виходить за межі суми, розрахованої судом.

Отже, розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем (а.с. 12), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 5 474 грн. 40 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України були заявлені до стягнення 3% річних за загальний період прострочення з 03.01.2023 по 18.03.2024 у сумі 3 697 грн. 15 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем (а.с.12), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди прострочення (за кожним рахунком окремо), арифметично розрахунок проведено також вірно.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 3 697 грн. 15 коп.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У той же час, згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовну заяву у даній справі було подано до суду через систему "Електронний суд", позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп. (з урахуванням застосованого коефіцієнту 0,8)

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Фізичної особи - підприємця Панченко Кароліни Валеріївни про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 155 973 грн. 95 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Панченко Кароліни Валеріївни ( АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (провулок Дежньова, будинок 9; м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50000; ідентифікаційний код 03342184) 146 082 грн. 31 коп. - заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії; 513 грн. 55 коп. - заборгованості за абонентське обслуговування; 206 грн. 54 коп. - пені; 5 474 грн. 40 коп. - інфляційних втрат; 3 697 грн. 15 коп. - 3% річних та 2 422 грн. 40 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 23.05.2024.

Суддя Ю.В. Фещенко