ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2024 р. Справа №926/1577/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

Суддів: Кравчук Н.М.,

Скрипчук О.С.

за участю секретаря судового засідання Процевич Р.Б.

розглянувши матеріали апеляційних скарг:

- Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз, вих.№580007-Ск-1146-0321 від 05.03.2021;

- Акціонерного товариства Укртрансгаз, вих.№1001ВИХ-21-1987 від 10.03.2021

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 10 лютого 2021 року (підписане 18.02.2021 року), суддя Проскурняк О.Г.

у справі №926/1577/20

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ

до відповідача Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз, м. Чернівці

про стягнення заборгованості в сумі 402 138 228,31 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Бухеник І.Б.

від відповідача: Філь О. П.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Акціонерне товариство Укртрансгаз, м. Київ, звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільчої системи Чернівцігаз, м. Чернівці про стягнення 402 138 228,31 грн заборгованості за договором про транспортування природного газу № від 17.12.2015, в тому числі 349 130 926,57 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу в липні 2018 року - лютому 2019 року, 18 486 902, 98 грн пені (що нарахована за період з 01.07.2018 по 26.09.2019), 14 644 861,91 грн 3% річних (які нараховані за період з 01.07.2018 по 11.06.2020) та 19 875 536,86 грн інфляційних втрат за період з 01.07.2018 по 31.05.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 17 грудня 2015 року між Акціонерним товариством Укртрансгаз та Акціонерним товариством Оператор газорозподільчої системи Чернівцігаз укладено договір транспортування природнього газу № .Згідно положень вказаного договору, а саме пунктів 2.1., 2.3. позивач надає відповідачу послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а відповідач сплачує позивачу встановлену в цьому договорі вартість таких послуг. Окрім того, позивач посилається на те, що замовнику за договором надано послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Далі позивач вказує на те, що Акціонерним товариством Укртрансгаз здійснено процедуру встановлення наявності у Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз негативних місячних небалансів природного газу, в результаті чого встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу протягом липня 2018 року лютого 2019 року, внаслідок безпідставного відбору з газотранспортної системи природного газу для покриття власних виробничо-технічних витрат.

Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання небалансів за вказаний період, позивачем нараховано Акціонерному товариству Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз заборгованість на загальну суму 349 130 96,57 грн., пеню у розмірі 18 486 902,98 грн, 3 % річних на загальну суму 14 644 861,91 грн та інфляційні втрати на загальну суму 19 875 536,86 грн, що стало підставою для звернення до суду.

Рух справи в судах.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2021 (суддя Проскурняк О. Г.) у справі №926/1577/20 позовні вимоги АТ "Укртрансгаз" до АТ "Чернівцігаз" задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 349 130 926,57 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 14 644 861,91 грн 3% річних, 19 875 536,86 грн інфляційних втрат та 701 857,80 грн. пені. Відмовлено у задоволенні решти вимог щодо стягнення пені в сумі 18 486 902,98 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до пунктів 7.1, 9.1 - 9.5 договору та пунктів 1, 2 глави 4 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи (далі Кодекс ГТС), на підставі акта № 02-19--БАЛАНС від 28.02.2019 про надання послуг балансування природного газу, рахунку № 02-19--БАЛАНС від 28.02.2019, розрахунку вартості послуг балансування від 31.01.2019, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за лютий 2019 року, позивачем правомірно визначено обсяг негативного небалансу 5 200,182 тис. куб. м та вартість послуг балансування у лютому 2019 року на загальну суму 55 395 017,80 грн. Судом встановлено, що АТ "Чернівцігаз" безпідставно відібрано з газотранспортної системи природний газ, при цьому не повернуто в газотранспортну мережу природний газ в липні 2018 року в обсязі 304,124 тис. куб. м, в серпні 2018 року в обсязі 2 201,086 тис. куб. м, у вересні 2018 року в обсязі 3 099,855 тис. куб. м, в жовтні 2018 року в обсязі 794,184 тис. куб. м, у листопаді 2018 року в обсязі 2 090,532 тис. куб. м, в грудні 2018 року в обсязі 4942,218 тис. куб. м, у січні 2019 року в обсязі 8 039,267 тис. куб. м та у лютому 2019 року в обсязі 5 200,182 тис. куб. м, в результаті чого у відповідача виник негативний небаланс у зазначений період. Також суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат в повному обсязі. Щодо стягнення пені суд першої інстанції зазначив, що із поданого позивачем розрахунку вбачається, що він просить суд стягнути з відповідача пеню, яка нарахована за період з 01 липня 2018 року до 26 вересня 2020 року, що виникла внаслідок наявності заборгованості за період з липня 2018 року до лютого 2019 року, тобто з порушенням строків спеціальної позовної давності. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 18 486 902,98 грн.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 скасовано рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2021 у справі № 926/1577/20 та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скасовуючи рішення господарського суду першої інстанції, апеляційний господарський суд установив, що додаток № 1 (розподіл потужності) та додаток №2 (транспортування) до договору сторонами не укладалися, а тому, за висновком суду, сторонами не було погоджено істотних умов договору. Апеляційний господарський суд зазначив, що передбачений Кодексом ГТС порядок оплати послуг з балансування діє лише у випадку укладення сторонами договору про надання послуг з балансування. Якщо такий договір не укладений, то позивач оператор газотранспортної системи (далі Оператор ГТС) має надати суду не лише односторонні акти та розрахунки, а також докази фактичного надання ним послуг з балансування. Отже, за висновком апеляційного господарського суду, позивачем не доведено належними та допустимими доказами існування у відповідача заборгованості зі сплати небалансів у період з липня 2018 року до лютого 2019 року, як і не доведено закупівлю газу для врегулювання небалансів саме відповідача та транспортування такого газу у спірний період відповідачу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.06.2022 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 у справі №926/1577/20 скасовано, справу № 926/1577/20 передано на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Верховний суд зазначив, що у справі № 926/1577/20 апеляційний господарський суд не надав належної правової оцінки обставинам щодо виконання сторонами умов договору. Так, суд не звернув увагу на встановлені судом першої інстанції обставини фактичного виконання відповідачем договору, у тому числі шляхом підписання звітів про надходження та розподіл природного газу. Крім того, суд не звернув увагу, що у відзиві на позовну заяву АТ "Чернівцігаз" зазначало про безпідставність застосування позивачем при розрахунку вартості цих послуг коефіцієнту 1,2, а не посилалось на неукладеність договору чи на його фактичне невиконання сторонами. Крім того, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою розділ 9 договору, який містить умови, що визначають місячний негативний небаланс замовника.

Для правильного вирішення цього спору, за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування, судам належало встановити обставини, пов`язані з наданням послуг власне транспортування газу, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом ГТС. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 918/450/20.

При скасуванні постанови Західного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 та направлені справи на новий розгляд, Верховний суд зазначив, що апеляційний господарський суд обмежившись посиланням на те, що додаток №1 (розподіл потужності) та додаток №2 (транспортування) до договору сторонами не укладалися, не надав оцінки алокаціям про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ "Чернівцігаз", між замовниками послуги транспортування (постачальниками), звітам по точках входу/виходу замовника послуг транспортування, актам приймання-передачі обсягів природного газу, наявним у матеріалах справи.

З огляду на викладене, справу №926/1577/20 за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз та Акціонерного товариства Укртрансгаз на рішення Господарського суду Чернівецької області від 10 лютого 2021 року було прийнято до провадження Західного апеляційного господарського суду ухвалою від 25.07.22 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

Акціонерне товариство Укртрансгаз в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 10 лютого 2021 року у справі №926/1577/20 в частині відмови у стягненні 18 486 902,98 грн. пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня; перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення платежу. Апелянт наголошує, що ним, при розрахунку пені, правомірно враховано положення глави 19 ЦК України про строки позовної давності, так і положення ч.6 ст.232 ГК України. Поряд з тим, зазначає, що судом першої інстанції не враховано положення п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відтак, зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги доводи позивача про відсутність підстав для застосування наслідків пропущення строку (позовної давності) до вимог про стягнення пені.

Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 10 лютого 2021 року у справі №926/1577/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що позивачем не надано суду доказів здійснення ним заходів фізичного та комерційного балансування газотранспортної системи. Наголошує, що між сторонами відсутній договір транспортування природного газу, оскільки сторонами не укладалися додатки №1 та №2 до договору, при цьому, послуги балансування можливі лише за умови транспортування природного газу. Крім цього, апелянт зазначає, що позивачем неправомірно визначено базову ціну газу, яка застосовувалась під час розрахунку вартості послуг балансування та неправомірно застосовано при визначенні вартості послуг балансування коефіцієнт компенсації 1,2.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив задоволити його апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги позивача, просив задоволити його апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи своєї апеляційної скарги, просила її задоволити. В задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задоволити. В задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити

21.09.2022 від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 21.09.2022 (вх.№01-05/2335/22 від 21.09.2022) про призначення комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 року клопотання представника відповідача б/н від 21.09.2022 (вх.№01-05/2335/22 від 21.09.2022) про призначення комплексної судово-економічної та будівельно-технічної експертизи задоволено частково.

Призначено у справі №926/1577/20 судову економічну експертизу, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54, ).

На вирішення експертизи поставлено наступні питання:

1) Які точки входу та виходу, в тому числі віртуальні з/до газотранспортної системи було використано АТ Укртрансгаз при розрахунку вартості послуг балансування АТ Чернівцігаз у липні 2018 року - лютому 2019 року?

2) Чи підтверджується документально та нормативно розрахунок, проведений АТ Укртрансгаз, обсягу місячного небалансу в частині застосування коефіцієнту 1,2, якщо обсяг небалансу є меншим ніж 5% від загального обсягу природного газу, який надійшов до газотранспортної системи? Чи відповідають ці документи вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні?

3) Чи підтверджується документально врахування всього обсягу природного газу. отриманого оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаним споживачам при застосуванні АТ Укртрансгаз коефіцієнту 1,2?

4) Чи підтверджується документально надання у встановлений Договором транспортування природного газу № від 17.12.2015 та Кодексом газотранспортної системи термін ( п.4 гл.4 р. XIV до 14 числа) замовнику послуг транспортування звітів по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу), розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур?

Зупинено провадження у справі №926/1577/20.

19.03.2024 на адресу суду надійшов висновок експертів №7713/23-71 від 12.03.2024 за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи у справі №926/1577/20.

За результатами проведення комісійної судової економічної експертизи, було надано суду наступний висновок експертів:

1. АТ «Укртрансгаз» при розрахунку вартості послуг балансування обсягів природного газу ПАТ «Чернівцігаз» відповідно до договору від 17.12.2015 Nє , укладеного між АТ «Укртрансгаз» та ПАТ «Чернівцігаз, У липні 2018 року - лютому 2019 року, відповідно до наданих на дослідження Звітів по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем), що є додатками до односторонніх актів надання послуг входу/виходу: балансування, використано наступні найменування точок Вхід - ВТП, ТОВ «РГК Трейдінг» Вихід - Чернівцігаз, витрати Оператора ГРМ / Споживачі. Деталізація по споживачах замовника послуг транспортування - ПАТ «Чернівцігаз», на точках виходу з газотранспортної системи в Звітах по точках входу/виходу не наведена.

2. Розрахунок суми основного боргу ПАТ «Чернівцігаз» за надані послуги балансування обсягів природного газу у липні 2018 - лютому 2019 року, складений АТ «Укртрансгаз», в частині застосування коефіцієнту 1,2, у випадках, коли обсяг небалансу є меншим, ніж 5% від загального обсягу природного газу, який надійшов з газотранспортної системи, є необґрунтованим.

3. В обсязі наданих на дослідження документів у їх сукупності та взаємозв`язку, вбачається, що при розрахунку АТ «Укртрансгаз» вартості послуг балансування та застосування коефіцієнта 1,2, не підтверджується врахування ним всього обсягу природного газу, отриманого оператором газорозподільної системи ПАТ «Чернівцігаз» в точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу приєднаними споживачам.

4. Щодо 4 питання, то експерти не дали на нього відповіді, оскільки таке не належить до завдань економічної експертизи.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.03.2024 року поновлено провадження у справі №926/1577/20.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 статті 509 ЦК України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, керуючись Законом України Про ринок природного газу та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГТС), 17 грудня 2015 між Акціонерним товариством Укртрансгаз, як оператором, та Публічним акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз (правонаступником якого є Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз), як замовником, укладено договір транспортування природного газу № (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС, договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Так, згідно умов пунктів 2.1., 2.2. Договору, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг. Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.6. Договору, замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів; своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника; виконувати інші обов`язки, визначені Кодексом ГТС та чинним законодавством України (п. 2.7, 3.1, 3.2 Договору).

Відповідно до Додатку № 3 до Договору № транспортування природного газу від 17.12.2015 року, Сторони визначили перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Згідно змісту пункту 2.3. Договору, послуги, які можуть бути надані замовнику за цим Договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

Відповідно до пунктів 1-2 глави 3 Розділу XIV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

Пунктом 9.1. Договору унормовано, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу ГТС.

Відповідно до змісту пункту 7.1. Договору, вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС.

Так, згідно положень пунктів 9.2. - 9.5. Договору, вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: В балансування = БЦГ х К х QБГ, де БЦГ - базова ціна газу, QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування, К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1. Базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті. Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4. цього Договору, визначається за даними Оператора.

Разом з тим, відповідно до змісту пункту 1 та 2 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця в строк до 10-го числа місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму вебсайті.

Так, відповідно до звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування № 2 від 09.08.2018 року АТ ОГС Чернівцігаз придбало у ТОВ РГК Трейдинг за липень 2018 року 0,875 тис.куб.м., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу у віртуальній точці від 31.07.2018 року № 2/07-18/0140.

Разом з тим, згідно звіту підписаного та скріпленого печаткою АТ ОГС Чернівцігаз про надходження та розподіл природнього газу замовника послуг транспортування № 2 від 09.08.2018 року, відповідачем отримано з газотранспортної системи у липні 2018 року фактичний обсяг природного газу 304 999 тис.куб.м. При цьому, у даному звіті відповідачем зазначено, що негативний небаланс становить 304,124 тис.куб.м.

Тому, відповідно до пунктів 7.1., 9.1. 9.5. Договору та пункту 1 та 2 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, на підставі акту № 07-18--БАЛАНС від 31.07.2018 року про надання послуг балансування природного газу, рахунку № 07-18--БАЛАНС від 31.07.2018 року, розрахунку вартості послуг балансування від 31.07.2018 року, звіту по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за липень 2018 року, позивачем правомірно визначено обсяг негативного небалансу - 304,124 тис.куб.м. та вартість послуг балансування у липні 2018 року на загальну суму 3 873 763,64 грн.

Відповідно до звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування № 2 від 11.09.2018 року АТ ОГС Чернівцігаз придбало у ТОВ РГК Трейдинг за серпень 2018 року 0,835 тис.куб.м., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу у віртуальній точці від 31.08.2018 року № 2/08-18/0135.

Разом з тим, згідно звіту підписаного та скріпленого печаткою АТ ОГС Чернівцігаз про надходження та розподіл природнього газу замовника послуг транспортування № 2 від 11.09.2018 року, відповідачем отримано з газотранспортної системи у серпні 2018 року фактичний обсяг природного газу 2 201,921 тис.куб.м. При цьому, у даному звіті відповідачем зазначено, що негативний небаланс становить 2 201,086 тис.куб.м.

Тому, відповідно до пунктів 7.1., 9.1. 9.5. Договору та пункту 1 та 2 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, на підставі акту № 08-18--БАЛАНС від 31.08.2018 року про надання послуг балансування природного газу, рахунку № 08-18--БАЛАНС від 31.08.2018 року, розрахунку вартості послуг балансування від 31.08.2018 року, звіту по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за серпень 2018 року, позивачем правомірно визначено обсяг негативного небалансу 2 201,086 тис.куб.м. та вартість послуг балансування у серпні 2018 року на загальну суму 31 623 118,78 грн.

Відповідно до звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування № 2 від 11.10.2018 року АТ ОГС Чернівцігаз придбало у ТОВ РГК Трейдинг за вересень 2018 року 0,752 тис.куб.м., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу у віртуальній точці від 30.09.2018 року № 2/09-18/0122.

Разом з тим, згідно звіту підписаного та скріпленого печаткою АТ ОГС Чернівцігаз про надходження та розподіл природнього газу замовника послуг транспортування № 2 від 11.10.2018 року, відповідачем отримано з газотранспортної системи у вересні 2018 року фактичний обсяг природного газу 3 100,607 тис.куб.м. При цьому, у даному звіті відповідачем зазначено, що негативний небаланс становить 3 099,855 тис.куб.м.

Тому, відповідно до пунктів 7.1., 9.1. 9.5. Договору та пункту 1 та 2 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, на підставі акту № 09-18--БАЛАНС від 30.09.2018 року про надання послуг балансування природного газу, рахунку 09-18--БАЛАНС від 30.09.2018 року, розрахунку вартості послуг балансування від 30.09.2018 року, звіту по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за вересень 2018 року, позивачем правомірно визначено обсяг негативного небалансу 3 099,855 тис.куб.м. та вартість послуг балансування у вересні 2018 року на загальну суму 49 638 161,62 грн.

Відповідно до звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування № 2 від 09.11.2018 року АТ ОГС Чернівцігаз придбало у ТОВ РГК Трейдинг за жовтень 2018 року 11,965 тис.куб.м., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу у віртуальній точці від 31.10.2018 року № 2/10-18/0138.

Разом з тим, згідно звіту, підписаного та скріпленого печаткою АТ ОГС Чернівцігаз, про надходження та розподіл природнього газу замовника послуг транспортування № 2 від 09.11.2018 року, відповідачем отримано з газотранспортної системи у жовтні 2018 року фактичний обсяг природного газу 806,149 тис.куб.м. При цьому, у даному звіті відповідачем зазначено, що негативний небаланс становить 794,184, тис.куб.м.

Тому, відповідно до пунктів 7.1., 9.1. 9.5. Договору та пункту 1 та 2 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, на підставі акту № 10-18--БАЛАНС від 31.10.2018 року про надання послуг балансування природного газу, рахунку 10-18--БАЛАНС від 31.10.2018 року, розрахунку вартості послуг балансування від 31.10.2018 року, звіту по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за вересень 2018 року, позивачем правомірно визначено обсяг негативного небалансу 794,184 тис.куб.м. та вартість послуг балансування у жовтні 2018 року на загальну суму 11 769 604,84 грн.

Відповідно до звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування № 2 від 12.12.2018 року АТ ОГС Чернівцігаз придбало у ТОВ РГК Трейдинг за листопад 2018 року 46,328 тис.куб.м., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу у віртуальній точці від 30.11.2018 року № 2/11-18/0169.

Разом з тим, згідно звіту, підписаного та скріпленого печаткою АТ ОГС Чернівцігаз, про надходження та розподіл природнього газу замовника послуг транспортування № 2 від 12.12.2018 року, відповідачем отримано з газотранспортної системи у листопаді 2018 року фактичний обсяг природного газу 2 136,860 тис.куб.м. При цьому, у даному звіті відповідачем зазначено, що негативний небаланс становить 2 090,532, тис.куб.м.

Тому, відповідно до пунктів 7.1., 9.1. 9.5. Договору та пункту 1 та 2 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, на підставі акту № 11-18--БАЛАНС від 30.11.2018 року про надання послуг балансування природного газу, рахунку 11-18--БАЛАНС від 30.11.2018 року, розрахунку вартості послуг балансування від 30.11.2018 року, звіту по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за листопад 2018 року, позивачем правомірно визначено обсяг негативного небалансу 2 090,532 тис.куб.м. та вартість послуг балансування у листопаді 2018 року на загальну суму 28 933 200,36 грн.

Відповідно до звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування № 2 від 10.01.2019 року АТ ОГС Чернівцігаз придбало у ТОВ РГК Трейдинг за грудень 2018 року 37,588 тис.куб.м., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу у віртуальній точці від 31.12.2018 року № 2/12-18/0144.

Разом з тим, згідно звіту, підписаного та скріпленого печаткою АТ ОГС Чернівцігаз, про надходження та розподіл природнього газу замовника послуг транспортування № 2 від 10.01.2019 року, відповідачем отримано з газотранспортної системи у грудні 2018 року фактичний обсяг природного газу 4 978,667 тис.куб.м. При цьому, у даному звіті відповідачем зазначено, що негативний небаланс становить 4 941,079, тис.куб.м.

Тому, відповідно до пунктів 7.1., 9.1. 9.5. Договору та пункту 1 та 2 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, на підставі акту № 12-18--БАЛАНС від 31.12.2018 року про надання послуг балансування природного газу, рахунку № 12-18--БАЛАНС від 31.12.2018 року, розрахунку вартості послуг балансування від 31.12.2018 року, звіту по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за грудень 2018 року, позивачем правомірно визначено обсяг негативного небалансу 4 941,079 тис.куб.м. та вартість послуг балансування у грудні 2018 року на загальну суму 66 440 181,83 грн.

Відповідно до звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування № 1 від 07.02.2019 року АТ ОГС Чернівцігаз придбало у ТОВ РГК Трейдинг за січень 2019 року 0,000 тис.куб.м.

Разом з тим, згідно звіту, підписаного та скріпленого печаткою АТ ОГС Чернівцігаз, про надходження та розподіл природнього газу замовника послуг транспортування № 1 від 07.02.2019 року, відповідачем отримано з газотранспортної системи у січні 2019 року фактичний обсяг природного газу 8 187,861 тис.куб.м. При цьому, у даному звіті відповідачем зазначено, що негативний небаланс становить 8 039,267, тис.куб.м.

Тому, відповідно до пунктів 7.1., 9.1. 9.5. Договору та пункту 1 та 2 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, на підставі акту № 01-19--БАЛАНС від 31.01.2019 року про надання послуг балансування природного газу, рахунку № 01-19--БАЛАНС від 31.01.2019 року, розрахунку вартості послуг балансування від 31.01.2019 року, звіту по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за січень 2019 року, позивачем правомірно визначено обсяг негативного небалансу 8 039,267 тис.куб.м. та вартість послуг балансування у січні 2019 року на загальну суму 101 457 877,70 грн.

Відповідно до звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування № 1 від 07.03.2019 року АТ ОГС Чернівцігаз придбало у ТОВ РГК Трейдинг за лютий 2019 року 0,000 тис.куб.м.

Разом з тим, згідно звіту, підписаного та скріпленого печаткою АТ ОГС Чернівцігаз, про надходження та розподіл природнього газу замовника послуг транспортування № 1 від 07.03.2019 року, відповідачем отримано з газотранспортної системи у лютому 2019 року фактичний обсяг природного газу 5 248,648 тис.куб.м. При цьому, у даному звіті відповідачем зазначено, що негативний небаланс становить 5 200,182, тис.куб.м.

Тому, відповідно до пунктів 7.1., 9.1. 9.5. Договору та пункту 1 та 2 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, на підставі акту № 02-19--БАЛАНС від 28.02.2019 року про надання послуг балансування природного газу, рахунку № 02-19--БАЛАНС від 28.02.2019 року, розрахунку вартості послуг балансування від 31.01.2019 року, звіту по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем) за лютий 2019 року, позивачем правомірно визначено обсяг негативного небалансу 5 200,182 тис.куб.м. та вартість послуг балансування у лютому 2019 року на загальну суму 55 395 017,80 грн.

З урахуванням вищевикладених обставин, судом встановлено, що Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз безпідставно відібрано з газотранспортної системи природний газ, при цьому не повернуто в газотранспортну мережу природного газу в липні 2018 року в обсязі 304,124 тис. куб. м., в серпні 2018 року в обсязі 2 201,086 тис. куб. м., у вересні 2018 року в обсязі 3 099,855 тис. куб. м., в жовтні 2018 року в обсязі 794,184 тис. куб. м., у листопаді 2018 року в обсязі 2 090,532 тис. куб. м., в грудні 2018 року в обсязі 4 942,218 тис. куб. м, у січні 2019 року в обсязі 8 039,267 тис. куб. м. та у лютому 2019 року в обсязі 5 200,182 тис. куб. м., в результаті чого у відповідача виник негативний небаланс у зазначений період.

Згідно з положеннями пунктів 1-4 глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС, замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

На виконання вимог Кодексу ГТС позивач надіслав відповідачу звіти по точках входу/виходу замовника послуг транспортування за липень-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року, в яких містяться відомості для визначення статусу небалансу (докази направлення вказаних звітів містяться в матеріалах справи), що дало відповідачу підстави для врегулювання таких негативних балансів у порядку та у строк, передбачений Кодексом ГТС.

Доказів самостійного врегулювання відповідачем негативних небалансів у порядку та у строк, передбачених кодексом ГТС, до матеріалів справи не надано.

Пунктами 7.2., 7.3. Договору унормовано, що оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua. Тарифи передбачені пунктом 7.1 є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами Договору.

Так, базова ціна визначена позивачем відповідно до умов п. 9.2-9.3 договору, що підтверджується інформацією з офіційного вебсайту АТ Укртрансгаз щодо встановлення базових цін на газ, роздруківки із вебсайту містяться в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, базова ціна газу, вказана позивачем у розрахунках вартості послуг балансування, сформована у відповідності до вимог Кодексу ГТС та умов договору.

Згідно з пунктом 3 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов укладеного Сторонами договору транспортування природного газу.

Пунктом 11.4. Договору унормовано, що послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу ГТС та розділу IX цього договору.

З вищевикладеного вбачається, що підставою для проведення розрахунку послуг балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу.

Так, з урахуванням вказаного, позивачем правомірно на підставі вищевикладених умов Договору та вимог Кодексу ГТС нараховано у липні 2018 року лютому 2019 року вартість послуг балансування на загальну суму 349 130 926,57 грн.

Відповідно до пункту 9.4. Договору, що узгоджується із положеннями пункту 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

На виконання вказаних законодавчих норм, у зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивачем разом із актами про надання послуг балансування за вказані періоди на загальну суму 349 130 926,57 грн були надіслані відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точках входу/виходу супровідними листами позивача № ТSOВИХ-18-2079 від 14.08.2018, № ТSOВИХ-18-2371 від 13.09.2018, № ТSOВИХ-18-2648 від 13.10.2018, № ТSOВИХ-18-2895 від 14.11.2018, №ТSOВИХ-18-3207 від 14.12.2018, № 2001ВИХ-19-79 від 14.01.2019, № 2001ВИХ-19-582 від 14.02.2019, №2001ВИХ-19-939 від 14.03.2019 (отримання відповідачем таких документів підтверджується доказами їх надсилання та отримання, що містяться в матеріалах справи).

Відповідно до пункту 9.4 Договору, оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Для наявності підстав для оплати виставленого оператором рахунку щодо вартості послуг балансування законодавчо передбачено сукупність обставин у наступній послідовності: 1) виникнення негативного місячного небалансу; 2) неврегулювання замовником послуг транспортування цього самостійно небалансу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем; 3) оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу; 4) надання оператором замовнику до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру.

(Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі № 910/20912/17).

Отже, з моменту отримання відповідачем вказаних актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу у відповідача відповідно до пункту 9.4 Договору та пункту 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно пункту 4.1. Договору, замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Доказів оплати послуг балансування відповідачем у встановлений Договором та Кодексу ГТС строк до матеріалів справи не надано.

Нездійснення відповідачем оплати рахунків у строки, встановлені п. 9.4 договору, стало підставою для звернення з позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимоги Акціонерного товариства Укртрансгаз до відповідача Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз стосовно стягнення заборгованості в сумі 349 130 926,57 грн за надані відповідачу послуги балансування протягом липня 2018 року лютого 2019 року є обґрунтованими, такими, що підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо не укладення Договору № транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року, у зв`язку із відсутністю Додатків 1 та 2 до Договору, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 204 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно положень частини 1-3 статті 180 ГК України унормовано, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Так, сторонами при укладенні Договору № транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року досягнуто згоди щодо предмету Договору, а саме: послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування) та послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

Окрім того, пунктом 17.1. Сторонами погоджено строк дії Договору № транспортування природного газу.

Разом з тим, сторонами при укладенні Договору № транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року погоджено ціну договору у Главах VII X вказаного Договору.

При цьому, посилання відповідача на відсутність Додатку 1 до Договору № від 17 грудня 2015 року щодо розподілу потужності та Додатку 2 до Договору № від 17 грудня 2015 року щодо транспортування не є підставою вважати не укладеним Договір в цілому.

Окрім того, пунктом 8.1. Договору унормовано, що величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу ГТС.

Так, згідно положень Розділу 1 Кодексу газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493, розподілена (договірна) потужність - частина технічної потужності газотранспортної системи, яка розподілена замовнику послуг транспортування згідно з договорами транспортування. При цьому, порядок визначення величини технічної потужності, а відтак і розподіленої (договірної) передбачено розділом І глави XVIII Кодексу ГТС - Порядок розрахунку величини технічної та вільної потужності в газотранспортній системі.

Разом з тим, пунктом 6.2. Договору унормовано, що розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу ГТС.

Зокрема, питання розподілу потужності регулюється положеннями розділу IX Кодексу газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правомірного висновку, що сторонами погоджено предмет, ціну та строк дії договору, а відтак Договір № транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року є укладеним.

Разом з тим, факт отримання відповідачем послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи та послуги щодо фізичного транспортування природного газу газотранспортної системи вбачається із наявних в матеріалах справи звітів про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування.

Посилання відповідача на недійсність Додатку 3 Перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу до Договору № транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року оцінюються судом критично з огляду на положення частини 1 статті 204 ЦК України, щодо презумпції правомірності правочину.

Посилання відповідача на відсутність наявності у позивача природного газу та надання послуг балансування, суд оцінює критично, оскільки в матеріалах справи міститься Договір № -ВТВ від 15.12.2017 року, Договір № -ВТВ та Договір № -ВТВ від 28.08.2018 року, укладені між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (покупець), згідно яких продавець зобов`язався передати у власність покупцеві газове паливо (природний газ), в тому числі для забезпечення балансування, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах, визначених цими Договорами.

Згідно наявних в матеріалах справи актів приймання передачі природного газу, підписаних та скріплених печатками сторін, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України передало, а Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз прийняло природний газ для забезпечення балансування.

Також, наявність природного газу для балансування підтверджується самим фактом відібрання відповідачем з газотранспортної мережі природного газу в більшій кількості, ніж ними було придбано у ТОВ РГК Трейдинг.

Посилання відповідача на застосування позивачем при визначенні вартості послуг балансування коефіцієнту компенсації 1,2 та не вірне визначення позивачем вартості за надані послуги балансування, судом оцінюється критично з огляду на наступне.

Згідно положень пункту 9.2. Договору закріплено, що при визначення вартості послуг балансування за газовий місяць, коефіцієнт компенсації дорівнює 1 при умові, що розмір небалансу становить до 5% від обсягу природнього газу, відібраного з газотранспортної системи, а в інших випадках встановлено використання коефіцієнту 1,2.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем, як замовником послуг транспортування у спірні газові місяці здійснено виключно відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди для врегулювання яких були надані послуги балансування. Відтак, обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці, склав 100% розміру його небалансу, внаслідок чого позивачем правомірно при визначенні вартості наданих послуг балансування застосовано коефіцієнт 1,2.

Окрім того як встановлено судом вище, згідно пункту 9.5. укладеного між сторонами Договору, розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4. цього Договору, визначається за даними Оператора.

Так, відповідачем не надано до матеріалів справи доказів наявності розбіжностей стосовно визначеної позивачем, як оператором газотранспортної системи, базової ціни газу, а, як наслідок, і вартості послуг балансування та/або судових рішень, стосовно урегулювання розбіжностей щодо визначення вказаних позивачем розрахунків.

Щодо висновку екпертів.

У висновку експертів №7713/23-71 від 12.03.2024 наведено висновок про те, що «Деталізація по споживачах замовника послуг транспортування ПАТ «Чернівцігаз», на точках виходу з газотранспортної системи в Звітах по точках входу/виходу не наведена».

Поряд з цим варто зауважити, що звіт по точках входу/виходу замовника послуг транспортування є одним із документів, надання якого замовнику послуг транспортування в контексті Пункт 4 глави 4 розділу XIV кореспондує обов`язку такого замовника здійснити оплату послуг балансування за звітний місяць.

У листі НКРЕКП №1282/16.3.2/7 від 09.02.2018 (копія наявна у матеріалах справи) роз`яснено наступне: «у випадку віднесення Оператором ГТС до небалансу Оператора ГРМ обсягів несанкціонованого відбору природного газу споживачів, об`єкти яких підключені до газорозподільної системи відповідного Оператора ГРМ, ПАТ «Укртрансгаз» у звітах по точках входу/виходу замовника послуг транспортування має зазначати інформацію про споживача та його обсяги несанкціонованого відбору природного газу, які мають бути компенсовані Оператору ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГРМ».

Тобто, деталізація по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу, яка може міститися у звітах по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування, здійснюється лише у випадку віднесення Оператором ГТС (Позивачем) до небалансу Оператора ГРМ (Відповідача) обсягів несанкціонованого відбору природного газу споживачів, об`єкти яких підключені до газорозподільної системи відповідного Оператора ГРМ.

Тоді як у випадку, коли несанкціоновані відбори природного газу споживачів, об`єкти яких підключені до газорозподільної системи відповідного Оператора ГРМ, не відносяться до небалансу Оператора ГРМ, що має місце у даному випадку, то така деталізація не здійснюється.

Відповідно до п. 1 глави 2 розділу III Кодексу ГТС приймання-передача природного газу у фізичних точках входу та точках виходу здійснюється виключно за наявності комерційного ВОГ (ПВВГ). Комерційний вузол обліку природного газу (ВОГ) вузол обліку, що застосовується для проведення комерційних розрахунків при визначенні об`єму (обсягу) транспортування (споживання/постачання) природного газу в точці комерційного обліку (п. 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).

Згідно з п.п. 4 пункту 2 глави 7 розділу III Кодексу газотранспортної системи оформлення актів приймання-передачі природного газу між оператором газотранспортної системи та суміжним газовидобувним підприємством, оператором суміжної системи або прямим споживачем здійснюється відповідно до вимог цього розділу, технічної угоди та з урахуванням, зокрема, такого: приймання-передача природного газу між оператором газотранспортної системи та оператором газорозподільної системи відбувається в точках комерційного обліку газу на газорозподільних станціях і оформлюється актами приймання- передачі, що підписуються представниками цих сторін не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу XII Кодексу газотранспортної системи підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, поданого до газотранспортної системи, є основою для формування інформації, що передається оператору газотранспортної системи для здійснення ним алокації.

Алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п. 5 глави 1 розділу I КГС).

З п. 3 глави 1 розділу XII Кодексу газотранспортної системи вбачається, що для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації.

Так, в матеріалах справи міститься інформація - Алокації (звіти) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Чернівцігаз», між замовниками послуг транспортування (постачальниками), в тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів) за період липень - листопад 2018 року, електронні файли АТ «Чернівцігаз» (з цифровим підписом) про поділ фактичного обсягу природного газу за грудень 2018 року, січень, лютий 2019 року, звіти №2 про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за період липень 2018 року лютий 2019 року, з яких вбачається, що Відповідачем погоджено обсяг природного газу, відібраного з точки виходу позивача у кожному із спірних місяців, тобто обставини щодо обліку обсягів природного газу у липні 2018 року лютому 2019 року визнаються та не оспорюються Відповідачем.

Документування обсягів природного газу, переданих в газорозподільну систему Відповідача, здійснено не лише в актах приймання-передачі природного газу (наявні у матеріалах справи), відповідно до яких Відповідач прийняв від Позивача природний газ, зокрема, через газорозподільні станції, які вказані у додатку 3 до Договору, та на яких встановлено комерційні ВОГ, а також у звітах АТ «Укргазвидобування» та ПАТ «Укрнафта» про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу за спірний період (містять інформацію, що аналізувалася Позивачем в процесі здійснення алокації), які не було взято до уваги експертами.

При цьому варто зазначити, що у п. п. 279-282 постанови об`єднаної палати Верховного Суду від 03.11.2023 у справі №918/686/21 колегія суддів виснувала, що «встановлення факту вчинення оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у цій справі.

280. Між оператором ГТС та оператором ГРМ виникають відносини комерційного балансування, які врегульовані не розд.XIII, а розд.XIV Кодексу.

281. Тому оператор ГТС не повинен додатково підтверджувати вчинення ним фізичного балансування (зокрема, договорами закупівлі природного газу, актами зберігання газу у газосховищах тощо).

282. Відтак Об`єднана палата вважає за необхідне уточнити висновки щодо застосування п.3 розд.ХІІІ, п.3 гл.3 розд.ХІV Кодексу ГТС, викладені у постановах від 02.12.2021 у справі №922/3363/20, від 14.12.2021 у справі №923/909/19, від 19.03.2021 у справі №922/3987/19, від 04.08.2021 у справі №903/973/19, від 18.02.2022 у справі №918/450/20, вказавши про те, що «оператор ГТС не має доводити фактичне надання ним послуг шляхом надання доказів існування загрози цілісності ГТС, наявності в оператора ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, докази понесення оператором ГТС реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факти купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів» (незалежно від того, здійснюється місячне чи добове балансування, а також яка саме редакція Кодексу ГТС застосовується до спірних відносин).

Для правильного визначення розміру коефіцієнту компенсації, який є складовою частиною формули вартості послуг балансування згідно п. 9.2 Договору, необхідно враховувати таке.

Відповідно до п.2 глави 1 розділу I Кодексу ГТС, цей Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС:

замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування);

оператор суміжної системи - оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, оператор іншої газотранспортної системи, який співпрацює з оператором газотранспортної системи;

договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги);

адміністрування - внесення оператором газотранспортної системи відомостей про перехід права власності на природний газ від одного замовника послуг транспортування до іншого замовника послуг транспортування на віртуальній торговій точці;

комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації;

алокація (в редакції, що діяла до 07.05.2017) - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу;

алокація (в редакції, що діяла починаючи з 07.05.2017) віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників;

номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Таким чином, положеннями Кодексу ГТС встановлено порядок визначення за певний період обсягів небалансу по відповідному замовнику послуг транспортування, який здійснюється під час алокації, з урахуванням обсягів підтверджених номінацій такому замовнику послуги (переданих ним до ГТС) та фактично відібраних цим замовником обсягів природного газу.

Щодо нормативно-правового врегулювання подання та підтвердження номінацій та адміністрування переходу права власності на природний газ.

Для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку (пункт 1 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх EIC-кодів. (пункт 2 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Замовник послуг транспортування у віртуальній торговій точці повинен надавати номінації/місячні номінації/реномінації, у яких визначено обсяг природного газу, поданого до віртуальної торгової точки виходу та/або отриманого з віртуальної торгової точки входу.

Пунктом 10 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС передбачено, що для здійснення оператором газотранспортної системи контролю за правильністю номінації та реномінації, а в подальшому і за процедурою алокації обсяг природного газу, що в них зазначається, повинен бути розподілений між контрагентами (їхніми EIC-кодами) замовника послуг транспортування, які:

1) передають замовнику послуг транспортування природний газ в точці (точках) входу;

2) отримують природний газ від замовника послуг транспортування в точці (точках) виходу.

Номінація/реномінація, що пройшли процес перевірки, отримують статус підтвердженої номінації (пункт 19 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

При поданні номінації/місячної номінації/реномінації замовник послуг транспортування зобов`язаний надати оператору газотранспортної системи акти приймання-передачі природного газу з іншим замовником послуг транспортування у віртуальній торговій точці для погодження оператором газотранспортної системи, оформлені відповідно до пункту 6 глави 7 розділу ІІІ Кодексу та згідно з формами, які оприлюднюються на сайті оператора газотранспортної системи (пункт 4 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).

Відповідно до пункту 12 глави 7 розділу III, перехід права власності на природний газ, поданий до газотранспортної системи, здійснюється у віртуальній торговій точці. Оператор газотранспортної системи здійснює адміністрування передачі прав власності на природний газ на підставі поданих номінацій на віртуальну торгову точку, в якій відбувається передача природного газу.

Оператор газотранспортної системи здійснює адміністрування переходу права власності на природний газ шляхом узгодження обсягу природного газу, що передається сторонами, визначеного в акті приймання-передачі газу у віртуальній торговій точці, на підставі поданих номінацій/місячних номінацій/реномінацій на віртуальну торгову точку, а також на підставі процедури, визначеної главою 3 розділу XIV цього Кодексу.

Оператор газотранспортної системи узгоджує обсяги природного газу, що передаються сторонами, визначені в актах приймання-передачі газу у віртуальній торговій точці, за умови підтвердження відповідних номінацій/місячних номінацій/реномінацій замовників послуг транспортування.

Відповідно до пункту 5 глави 2 розділу XI Кодексу ГТС, у випадку коли замовник послуг транспортування не надасть оператору газотранспортної системи місячну номінацію згідно з положеннями пункту 2 цієї глави або номінацію на наступну газову добу протягом часу, вказаного в пункті 1 цієї глави, вважається підтвердженою номінація для такого замовника послуг транспортування з обсягами природного газу, що дорівнює « 0» (нулю) відносно замовленої точки входу/виходу.

Отже, враховуючи що Відповідач у спірний період на виконання вимог Кодексу ГТС та умов Договору номінації на точку входу/виходу у спірний період Позивачу не подавав, для нього вважається підтвердженою номінація з обсягами природного газу, що дорівнює «0» (нулю). Відповідно, у спірний період Відповідач не передавав до газотранспортної системи спірні обсяги природного газу, проте здійснив відбір на виробничо-технологічні витрати та нормовані втрати газорозподільного підприємства що склали обсяги його негативного небалансу.

Щодо нормативно-правового врегулювання процедури алокації.

Відповідно до пункту 7 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС, алокація фактичних обсягів можлива виключно на замовника послуг транспортування, для якого була підтверджена відповідна номінація/місячна номінація/реномінація, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із положеннями пункту 2 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС Оператор газотранспортної системи при визначенні алокації по точці входу або точці виходу ґрунтується, зокрема, на: даних номінацій/місячних номінацій/реномінацій, поданих замовником послуг по точці входу та по точці виходу; даних торгових операцій між оптовими продавцями та оптовими покупцями (постачальниками) у віртуальних торгових точках входу/виходу, які адмініструє оператор газотранспортної системи; даних суміжних операторів, суміжних газовидобувних підприємств, газовидобувних підприємств, прямого споживача; даних комерційних вузлів обліку, встановлених у фізичних точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, та комерційних вузлів обліку, встановлених на об`єктах замовників послуг транспортування чи їх контрагентів (споживачів), з урахуванням вимог та особливостей, передбачених цим розділом.

Пунктом 3 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС визначено, що для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації.

Щодо обсягів небалансу замовника послуг транспортування та документально підтверджених Відповідачем ообсягів розподілу природного газу в розрізі суб`єктів ринку природного газу для визначення розміру коефіцієнту компенсації в складі вартості послуг балансування.

Пунктом 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС визначено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

З моменту укладення договору транспортування замовник послуг транспортування також одержує право доступу до віртуальної торгової точки, на якій здійснюється передача права власності на природний газ між оптовими продавцями та оптовими покупцями/постачальниками природного газу, яку адмініструє оператор газотранспортної системи.

Враховуючи зазначене, слід звернути увагу колегії суддів на тому, що саме на підставі інформації Відповідача, викладеної в Звітах про розподіл природного газу по замовниках послуг транспортування та в Звітах по замовниках послуг транспортування в розрізі їх споживачів, наданої ним на виконання визначеного пунктом 3 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС обов`язку оператора газорозподільних систем, Позивач в порядку виконання процедури алокації, а саме - віднесення обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників, виконуючи обов`язки Оператора газотранспортної системи, встановив фактично відібрані обсяги природного газу у спірний період по кожному окремому замовнику послуг транспортування.

Водночас, відповідно до п. 2 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення, зокрема:

комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу;

доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу);

механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу.

Згідно із п. 39 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», суб`єкт ринку природного газу - оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до п.3 глави 2 розділу І Кодексу ГРС, основними функціями Оператора ГРМ (оператор газорозподільної системи), зокрема є:

- забезпечення розподілу (переміщення) природного газу від місць його надходження в ГРМ з ГТС та з інших джерел (від ГДП та ВБГ, підключених до ГРМ, та від суміжних ГРМ) до споживачів природного газу з урахуванням його якісних і фізико-хімічних характеристик та потреб цих споживачів;

- забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ;

- формування добових, декадних, місячних, квартальних та річних показників фактичного об`єму та обсягу передачі (розподілу, споживання) природного газу по об`єктах суб`єктів ринку природного газу, які знаходяться на ліцензованій території Оператора ГРМ та/або які замовили розподіл природного газу ГРМ у відповідному періоді.

Так Відповідач відповідно до п. 7, 8 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГРС, як Оператор ГРМ за підсумками місяця та календарного року складає відповідні акти про загальний об`єм (обсяг) природного газу, який:

надійшов до ГРМ протягом визначеного періоду, у тому числі в розрізі суміжних суб`єктів ринку природного газу;

переданий в суміжні ГРМ протягом визначеного періоду, у тому числі в розрізі суміжних Операторів ГРМ;

розподілений з ГРМ по об`єктах споживачів, підключених до/через ГРМ, протягом визначеного періоду, у тому числі в розрізі кожної категорії споживачів (промисловість, бюджет, виробники теплової енергії, населення, інші, передбачені законодавством).

Порядок обміну даними між Оператором ГРМ та Оператором ГТС щодо планових об`ємів/обсягів природного газу (підтверджених номінацій) та фактичних об`ємів/обсягів природного газу (алокацій) за суб`єктами ринку природного газу на території ліцензованої діяльності Оператора ГРМ регулюється вимогами Кодексу ГТС та договором транспортування природного газу, укладеним між Оператором ГТС та Оператором ГРМ.

Отже, в розумінні положень Кодексу ГРМ, облік та документальне оформлення Відповідачем обсягів природного газу та надання інформації Оператору ГТС про фактичні об`єми/обсяги природного газу за суб`єктами ринку природного газу на території його ліцензованої діяльності здійснюється в розрізі суб`єктів ринку природного газу, тобто по кожному суб`єкту окремо.

Так, у кожного замовника послуг транспортування, зазначеного Відповідачем у Звітах про фактичні обсяги розподілу природного газу, існує укладений із Позивачем окремий договір транспортування природного газу, що свідчить про наявність окремих договірних правовідносин, на підставі яких кожному окремо замовнику Позивач надавав доступ до потужності, надавав послуги транспортування, у тому числі послуги балансування системи.

Зокрема, між Позивачем та зазначеними у Звітах Відповідача замовниками послуг транспортування у спірний період на основі Типового договору діяли укладені окремі договори

Відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи та умов окремо укладених договорів, кожний зазначений Відповідачем у Звітах про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках, кожний замовник послуг транспортування у спірний період подавав Позивачу номінації/реномінації по точках входу та точках виходу в установленому розділом XI Кодексу ГТС порядку, з урахуванням якої Позивач по кожному замовнику послуг транспортування здійснював відповідну алокацію - (віднесення) обсягів природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) та визначення за відповідний період обсягів небалансу таких замовників.

Як вбачається із Звітів про розподілу природного газу, Відповідач підтвердив фактичні обсяги постачання природного газу по кожному окремо із зазначених в переліку постачальнику замовнику послуг транспортування, який постачав газ через газотранспортну ситему та по кожному його споживачу (в розрізі споживачів), що підтверджує відповідні позитивні/негативні небаланси обсягів природного газу, які були віднесені в окремо визначену алокацію по кожному такому замовнику (в розрізі замовників) послуг транспортування.

Кожний Звіт про фактичні обсяги про фактичні обсяги розподілу природного газу має визначений Відповідачем перелік суб`єктів на газовому ринку (колонка №1 Категорія/Назва постачальника), підтверджений обсяг номінацій по таким суб`єктам (колонка № 2), фактичний обсяг відібраного природного газу кожним суб`єктом газового ринку за відповідний місяць (колонка № 3).

Перелік зазначених Відповідачем у вказаних Звітах суб`єктів містить також обсяги Позивача («Укртрансгаз ПАТ»), які були подані із газотранспортної системи та відібрані з газорозподільної системи для власних потреб, що виключає правові підстави для включення таких обсягів в розрахунок коефіцієнту компенсації в складі вартості наданих Відповідачу послуг балансування.

Перелік зазначених Відповідачем у Звітах суб`єктів ринку природного газу за кожний місяць містить обсяги негативних небалансів Відповідача (в розділі VІІ (ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства), а також обсяги негативних небалансів інших замовників послуг транспортування, які врегульовувалися ними самостійно.

Водночас перелік зазначених Відповідачем у Звітах за кожний місяць містить обсяги позитивних небалансів усіх інших замовників послуг транспортування, які в кожному окремому випадку врегульовувалися ними самостійно в порядку, визначеному Кодексом ГТС.

Так, відповідно до пунктів 3-5 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС, у разі позитивного значення місячного небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює продаж природного газу в розмірі небалансу іншим замовникам послуг транспортування; здійснює закачування газу в обсязі місячного небалансу природного газу або його залишків шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації за цей газовий місяць.

У разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць.

У разі підтвердження достатніх обсягів газу для покриття місячного небалансу у замовника послуг транспортування оператор газосховища до 12-го числа наступного місяця надає оператору газотранспортної системи інформацію про виконання балансуючої номінації з метою здійснення оператором газотранспортної системи балансуючої алокації.

Відповідно до пунктів 6-7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС, Замовники послуг транспортування після проведення заходів, передбачених пунктами 3 - 5 цієї глави, для врегулювання місячного небалансу оформлюють, підписують та скріплюють печатками додаткові акти приймання-передачі і коригуючі реєстри та надсилають оператору газотранспортної системи в строк до 12-го числа наступного місяця.

Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів:

1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов`язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання;

2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Отже, в контексті зазначених понять та в системному зв`язку положень Кодексу газотранспортної системи, вчинення комерційного балансування, алокації, номінацій у розрізі замовників послуг транспортування здійснюються по кожному окремому замовнику послуг транспортування, а не з врахуванням всіх обсягів газу, що проходить через газорозподільні мережі, що не передбачає їх вчинення щодо оператора газорозподільної системи (Відповідача) за рахунок інших замовників послуг транспортування та з врахуванням всіх обсягів газу переданого до газотранспортної системи.

Відповідно, врегулювання небалансу (позитивного/негативного) здійснюється кожним замовником послуг транспортування самостійно та за власними зобов`язаннями перед Оператором ГТС (Позивачем) згідно укладених договорів.

Таким чином, у Оператора газотранспортної системи (Позивача) відсутні правові підстави для адміністрування обсягів природного газу, право власності на який належить іншим замовникам послуг транспортування, а також відсутні правові підстави для віднесення таких обсягів в алокацію оператора газорозподільної системи (Відповідача), через яку такі обсяги природного газу передані для розподілу споживачам цих постачальників (власників) природного газу.

Водночас приписами Кодексу ГТС не передбачено здійснення подвійної алокації по замовниках послуг транспортування, а саме не передбачено одночасного віднесення фактично відібраних споживачами обсягів природного газу по відповідному замовнику послуг транспортування (постачальнику) та віднесення цих самих обсягів природного газу в алокацію оператора газорозподільних систем (Відповідача).

Так само не передбачено врегулювання небалансу одного замовника послуг за рахунок будь-якого іншого замовника послуг транспортування.

Також ввіднесення в алокацію Відповідача всіх обсягів замовників послуг транспортування, що були розподілені ним як Оператором ГРМ у відповідний спірний період, є безпідставним та не відповідає положенням Кодексу ГТС, оскільки такі замовники послуг замовляли послуги транспортування природного газу магістральними трубопроводами до точки виходу з газотранспортної системи в мережі відповідних операторів ГРМ та передачі його для розподілу різним операторам ГРМ, що знаходяться на всій території України.

Алокація обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи здійснюється Позивачем по кожному замовнику послуг транспортування окремо, враховуючи номінації та фактичні обсяги газу, відібрані їх споживачами, в підсумку за даними усіх операторів суміжних систем, які подають Оператору ГТС кожний свою інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем (п. 3 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Натомість, розподіл природного газу Відповідачем в межах його території ліцензованої діяльності відображає лише частину обсягів таких замовників послуг (тобто лише по розподілу природного газу мережами АТ «Миколаївгаз») та, відповідно, не відображає розподіл газу газорозподільними системами інших операторів ГРМ.

Таким чином відсутні правові підстави для віднесення в алокацію Відповідача небалансів інших замовників послуг транспортування (в загальних обсягах відбору, зазначених в Звітах Відповідача по розподілу), відповідно, відсутні правові підстави враховувати обсяги природного газу інших замовників послуг транспортування для обрахунку розміру коефіцієнту компенсації в складі вартості послуг балансування, наданих Відповідачу.

Отже, виходячи із розміру підтвердженої номінації для Відповідача, яка вважається підтвердженою з обсягами природного газу, що дорівнюють « 0» (нулю) в кожному газовому місяці та фактичному відбору для ВТВ Відповідача, що складав 100 %, що є більш ніж 5 %, в кожному випадку за кожний спірний період Коефіцієнт компенсації у формулі, що застосовується до вираховання вартості послуг балансування, наданих Відповідачу складає 1,2.

Адже, відповідно до Договору сторони встановили, що за умови дисциплінованого відбору природного газу із газотранспортної системи Відповідачем та недопущення виникнення у АТ «Чернівцігаз» негативного небалансу більшого за 5% від усього відбору останнім природного газу із газотранспортної системи до нього не буде застосовано підвищений коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2.

Для цього Відповідач повинен був, розуміючи неминуче понесення ним витрат природного газу в процесі своєї господарської діяльності, передбачати та здійснювати закупівлю природного газу для власних потреб у постачальника природного газу.

У наведений спосіб Відповідач може максимально зменшити обсяг негативного небалансу за той чи інший газовий місяць та не допустити ситуацію за якої весь обсяг виробничо-технологічних втрат буде покриватися за рахунок отримання послуги балансування від Оператора газотранспортної системи (яким у спірний період був Позивач), адже обсяг виробничо-технологічних втрат самостійно розраховується оператором газорозподільних систем.

Отже, застосування того чи іншого коефіцієнту залежить виключно від дій Відповідача вчинюваних щодо закупівлі природного газу для власних виробничо-технологічних потреб.

Більш того варто зазначити, що для покриття виробничо-технологічних витрат витрати на закупівлю природного газу включаються до тарифу на розподіл природного газу, тобто джерелом отримання коштів на закупівлю газу на виробничо-технологічні витрати Відповідача є кінцеві споживачі, які у будь-якому випадку (навіть за умови не закупівлі природного газу для зазначених потреб оператором газорозподільних мереж як у даному випадку) сплачують відповідні суми на його рахунок.

Таким чином, слід зауважити, що за умовами п. 9.2 Договору йдеться саме про необхідність подач та відборів Відповідача у певному газовому місяці із газотранспортної системи для встановлення коефіцієнту компенсації при визначенні вартості послуги балансування, оскільки саме таке розуміння п.9.2 Договору зумовлює певне дисциплінування Замовника послуг транспортування, що є Оператором газорозподільних мереж до контрольованого відбору природного газу із газотранспортної системи та недопущення її перевантаження.

Аналогічний висновок містить постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 11.01.2024 у справі №918/450/20, де зазначено наступне:

« 91. Водночас, суди встановили, що відповідач (як замовник послуг транспортування) у спірні газові місяці через точку входу до газотранспортної системи не подав жодних обсягів природного газу, однак, здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування. Тобто обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав 100% розміру його небалансу, оскільки при такому відборі газу з газотранспортної системи відповідачем до неї не було подано жодного обсягу природного газу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування позивачем було обґрунтовано застосовано саме коефіцієнт "1,2", як і передбачено п.9.2 договору.

92. Таким чином касаційний суд вважає безпідставним посилання скаржника на неврахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 915/1786/18, від 30.06.2022 у справі № 904/5916/19, від 17.07.2019 у справі № 906/408/18, оскільки, у справі № 915/1786/18, правові висновки Судом, викладено за інших фактичних обставин справи, а правові висновки у справах № 904/5916/19, № 906/408/18 враховано апеляційним судом. При цьому, суди під час нового розгляду справи, надаючи оцінку обґрунтованості застосування коефіцієнта 1 або 1,2, врахували вказівки постанови Верховного Суду від 18.02.2020 у справі 918/450/20».

За змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким має керуватися суд при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17 жовтня 2019 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким, зокрема, було: 1) змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів"; 2) викладено статтю 79 ГПК України у новій редакції. На підставі цього в господарський процес запроваджено стандарт доказування "вірогідності доказів".

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Обставина, про яку стверджує сторона, підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 08.11.2023 у справі №16/137б/83б/22б (910/12422/20)).

Аналогічний стандарт доказування застосувала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює потребу співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Отже, з введенням у дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

З огляду на викладене вище, зважаючи на предмет та підстави позову в цій справі, з урахуванням принципів диспозитивності, змагальності й рівності сторін перед законом і судом, суд апеляційної інстанції, дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, зокрема висновку експерта, зазначає, що висновки судової експертизи спростовуються іншими доказами в матеріалах справи та наведеними вище висновками колегії суддів.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень частини 2 статті 193 Господарського Кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до пункту 13.1. Договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважаться таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України унормовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення, індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий кур`єр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Виходячи із даних законодавчих положень, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 6 статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Судом встановлено, що відповідачем не виконано належним чином умови укладеного між сторонами Договору.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, погоджується з останнім та вважає його таким, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача щодо стягнення 14 644 861,91 грн 3% річних, 19 875 536,86 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно заявленої позивачем до стягнення суми пені, суд вказує наступне.

Суд першої інстанції при прийняті Оскаржуваного рішення встановив, що «…із поданого позивачем розрахунку, вбачається, що Акціонерне товариство "Укртрансгаз" просить стягнути з відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" пеню, що нарахована за період з 01 липня 2018 року по 26 вересня 2020 року, яка виникла внаслідок заборгованості в період з липня 2018 року по лютий 2019 року, тобто із порушенням строків спеціальної позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені на загальну суму 18 486 902,98 грн».

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

До вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік, відтак стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності, про застосування якої просив відповідач.

Частиною 1 ст. 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення платежу.

Зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц.

Положення глави 19 ЦК України про строки позовної давності підлягають застосуванню з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (далі ГК України), а тому:

1) якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на позов про стягнення такої санкції за кожен день прострочення виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права;

2) з огляду на те, що нарахування господарських штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, то строк позовної давності спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію. Положення ст. 266, ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою, до господарських санкцій не застосовується.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 28 січня 2020 у справі №910/17753/18.

Таким чином, здійснюючи розрахунок пені від заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу Позивачем правомірно було враховано як положення глави 19 ЦК України про строки позовної давності, так і положення ч.6 ст. 232 ГК України та застосовано наступні періоди нарахування пені за несвоєчасні розрахунки:

на суму заборгованості за листопад 2018 року зі строком сплати до 28.12.2018 року нараховано пеню за період з 11.06.2019 по 29.06.2019, тобто нарахування штрафних санкцій припинилося з 30.06.2019 (28.12.2018+шість місяців), а строк позовної давності мав сплинути лише 30.06.2020 року (30.06.2019 + рік);

на суму заборгованості за грудень 2018 року зі строком сплати до 07.02.2019 року нараховано пеню за період з 11.06.2019 по 08.08.2019, тобто нарахування штрафних санкцій припинилося з 09.08.2019 (07.02.2019+шість місяців), а строк позовної давності мав сплинути лише 09.08.2020 року (09.08.2019 + рік);

на суму заборгованості за січень 2019 року зі строком сплати до 04.03.2019 року нараховано пеню за період з 11.06.2019 по 05.09.2019, тобто нарахування штрафних санкцій припинилося з 06.09.2019 (04.03.2019+шість місяців), а строк позовної давності мав сплинути лише 06.09.2020 року (06.09.2019 + рік);

на суму заборгованості за лютий 2019 року зі строком сплати до 25.03.2019 року нараховано пеню за період з 11.06.2019 по 26.09.2019, тобто нарахування штрафних санкцій припинилося з 27.09.2019 (25.03.2019+шість місяців), а строк позовної давності мав сплинути лише 27.09.2020 року (27.09.2019 + рік).

Отже, з огляду на вказані обставини, Оскаржуване рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення пені за прострочення зобов`язань у розмірі 18 486 902,98 грн є таким, що прийняте при нез`ясовані обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального права, а саме ч.6 ст. 232 ГК України.

Окрім того, Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» зі змінами, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин.

В подальшому дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020 до 28.02.2021 року.

У зв`язку з чим Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX, яким, зокрема, й доповнено Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 12 наступного змісту:

« 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681,728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Вказаний закон набрав чинності 02.04.2020 року.

У даному випадку Позивач звернувся до суду після 02.04.2020 року та в період дії карантину із позовом в т.ч. про стягнення пені за неналежне виконання зобов`язань за Договором у зв`язку з порушенням належного строку оплати наданих послуг балансування за листопад 2018 року лютий 2019 року.

Як зазначено вище на суму заборгованості за листопад 2018 року зі строком сплати до 28.12.2018 року нараховано пеню за період з 11.06.2019 по 29.06.2019, тобто нарахування штрафних санкцій припинилося з 30.06.2019 (28.12.2018+шість місяців), а строк позовної давності мав сплинути лише 30.06.2020 року (30.06.2019 + рік).

Однак, з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» річний строк про стягнення пені за зобов`язаннями листопада 2018 року, визначений ст. 258 ЦК України не сплив, а відтак висновки суду першої інстанції про сплив строку позовної давності та, як наслідок, відмова у задоволені позовних вимог в цій частині свідчить про неправильне застосування положень п.12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні пені.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування вірогідності доказів на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.86, 129, 236, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз, м. Чернівці залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз, м. Київ задоволити.

3. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2021 у справі №926/1577/20 скасувати в частині відмови у стягненні 18 486 902,98 грн. пені та прийняти в цій частині нове рішення.

4. Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз (58009, м. Чернівці, вул. Винниченка, 9-А, ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 18 486 902,98 грн. пені.

5. В решті рішення залишити без змін.

6. Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз (58009, м. Чернівці, вул. Винниченка, 9-А, ) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) 415 955,32грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст.ст.287-289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.05.2024.

Головуючий суддя Плотніцький Б.Д.

Судді Кравчук Н.М.

Скрипчук О.С.