Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Яременко Т.Є., розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016" про стягнення понесених судових витрат у господарській справі
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016"
про визнання недійсним рішення загальних зборів
від позивача: Дуднік М.А.;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи на стороні позивача: не з`явився;
від третьої особи на стороні відповідача: Старшинський В.А .
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить суд визнати недійсним рішення загальних зборів власників машиномісць напівпідземного паркінгу в будинку за адресою: АДРЕСА_1 про припинення дії договорів з ТОВ "ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ" та передачу функцій з управління, утримання, обслуговування напівпідземним паркінгом статутним органам ОСББ "ОАЗИС 2016", оформлене протоколом загальних зборів власників машиномісць напівпідземного паркінгу в будинку за адресою: АДРЕСА_1 від " 05" квітня 2023 року.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.04.2024 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

15.04.2024 до суду надійшла заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016" про стягнення понесених судових витрат (сформована в системі «Електронний суд»), в якій третя особа на стороні відповідача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ОАЗИС 2016» понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 66 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2024 розгляд заяви призначено на 16.05.2024.

19.04.2024 до суду надійшло клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому позивач зазначає, що беручи до уваги немайновий характер спірних правовідносин, заявлений третьою особою на стороні відповідача розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016".

У цьому судовому засіданні представник третьої особи на стороні відповідача підтримав подану заяву про стягнення понесених судових витрат.

Представник позивача заперечив проти задоволення вказаної заяви.

Представники відповідача та третьої особи на стороні позивача у судове засідання не з`явилися, однак про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Отже, розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016" про стягнення понесених судових витрат, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви, яка підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3,4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з першої заяви по суті спору (пояснень третьої особи на стороні відповідача на позовну заяву), Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016" (третя особа на стороні відповідача) зазначило, що попередня (орієнтовна) сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку ОСББ "ОАЗИС 2016" очікує понести у даній справі становить 40 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Враховуючи викладене, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору стягуються на її користь з позивача, оскільки третя особа на стороні позивача заперечувала проти заявлених позовних вимог та судом відмовлено у задоволені позовних вимог.

Суд зазначає, що зі змісту статті 129 Господарського процесуального кодексу України випливає, що судові витрати підлягають відшкодуванню за умови надання стороною належних доказів, що їх підтверджують.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2018 по справі №910/23210/17 та від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 775/9215/15ц від 19.02.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2019 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016" та Адвокатським обєднанням «Протекція права» укладено договір № 24/10/19-01 про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до якого обсяг правової допомоги, що надається за цим договором визначається сторонами на підставі заявки, або на підставі додаткової угоди до цього договору.

Тож, 25.09.2023 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016" та Адвокатським обєднанням «Протекція права» укладено додаткову угоду № 09/23 до договору № 24/10/19-01 про надання правової (правничої) допомоги від 24.10.2019, відповідно до якої в межах обумовлених предметом Договору та даною Додатковою угодою положень, Адвокат зобов?язується надати Клієнту правову (правничу) допомогу для представництва і захисту прав та законних інтересів останнього, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача у справі № 910/11743/23, яка перебуває в провадженні Господарського суду міста Києва за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016", третя особа на стороні позивача: Товариство з обмежсною відповідальністю "Експлуатаційна компанія" про визнання недісним рішення загальних зборів (далі - справа), а клієнт зобов`язується оплатити вартість такої правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для вионання договору.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди, сторони дійшли згоди, що за надання необхідної та визначеної у п. 1.1. цієї Додаткової угоди правової допомоги клієнт, в залежності від виду правової допомоги сплачує на користь адвоката гонорар за погодинними ставками, наведеними в п. 2.1 даної Додаткової угоди та у фіксованому розмірі, визначеному в п. 2.2 Додаткової угоди.

Згідно п. 2.1. договору, сторони дійшли згоди, що вартість Правової Допомоги за цією Додатковою угодою обчислюється за погодинною ставкою, яка становить 2000,00 (дві тисячі) гривень без ПДВ за одну (кожну) годину надання адвокатом правової допомоги, окрім правової допомоги, визначеної п. 2.2. Додаткової угоди, вартість якої визначається у фіксованому розмірі.

Сторони дійшли згоди, що вартість правової допомоги з представництва адвокатом прав, свобод та інтересів Клієнта у судових засіданнях по Справі обчислюється у фіксованому розмірі, який становить 4 000, 00 (чотири тисячі) гривень без ПДВ за кожне судове засідання, в якому прийняв участь адвокат. У випадку, якщо адвокат Об?єднання прибув до суду для участі у судовому засіданні, яке не відбулося з підстав, які не залежать від адвоката (зняття справи з розгляду з ініціативи суду, перебування судді на лікарняному або у відпустці тощо), застосовується ставка у фіксованому розмірі, яка становить 2000,00 (дві тисячі) гривень без ПДВ за кожне призначене судове засідання, яке не відбулося (п. 2.2. додаткової угоди).

Відповідно до п. 2.3 додаткової угоди, загальна вартість наданої адвокатом правової допомоги та обчисленої як за погодинною ставкою, так і у фіксованому розмірі відображається в Акті приймання-передачі наданої правової допомоги, який складається Об?єднанням.

За умовами п. 3 додаткової угоди, факт належного та повного виконання зобов`язань адвокатом з надання правової допомоги або певної її частини за цією додатковою угодою, а також факт приняття клієнтом наданої правової допомоги, підтверджується Актом приймання-передачі наданої правової допомоги, що підписаний Сторонами.

Так, частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

З матеріалів справи також вбачається, що 19.01.2024 Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016" та Адвокатським обєднанням «Протекція права» складено та підписано акт приймання-передачі наданої правової допомоги за договором № 24/10/19-01 від 24.10.2019 та додаткової угоди № 09/23 від 25.09.2023 року, відповідно до якого Адвокат передає, а Клієнт приймає професійну правову (правничу) допомогу, надану Адвокатом на користь Клієнта за Договором та Додатковою угодою за період з 25 вересня 2023 року по 19 січня 2024 року.

Відповідно до п. 3 акту, загальна вартість правової (правничої) допомоги наданої Адвокатом на користь Клієнта за Додатковою угодою за період з 25 вересня 2023 року по 19 січня 2024 року становить 38 000, 00 грн без ПДВ.

Згідно п. 3 акту, до складу наданої правової (правничої) допомоги входить:

- підготовка та направлення до Господарського суду міста Києва заяви про надання витребуваних судом доказів з додатками, кількість годин -1, загальна вартість - 2 000, 00 грн;

- подання клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Ознайомлення з матеріалами справи № 910/11743/23 в Господарському суді міста Києва, кільькість годин - 1, загальна вартість - 2 000, 00 грн;

- аналіз доводів позовної заяви у справі № 910/11743/23. Підготовка, направлення учасникам справи та до Господарського суду міста Києва пояснень третьої особи щодо позову, кількість годин - 5, загальна вартість - 10 000, 00 грн;

- представництво інтересів ОСББ "ОАЗИС 2016" в судовому засіданні Господарського суду міста Києва у справі № 910/11743/23, дата - 09.11.2023, загальна вартість - 4000, 00 грн;

- підготовка та направлення до Господарського суду міста Києва заяви про надання витребуваних судом доказів з додатками, кількість годин - 1, загальна вартість - 2000, 00 грн;

- представництво інтересів ОСББ "ОАЗИС 2016" в судовому засіданні Господарського суду міста Києва у справі № 910/11743/23, дата - 30.11.2023, загальна вартість - 4000, 00 грн;

- представництво інтересів ОСББ "ОАЗИС 2016" в судовому засіданні Господарського суду міста Києва у справі № 910/11743/23, дата - 14.12.2023, загальна вартість - 4000, 00 грн;

- підготовка та подання до Господарського суду міста Києва заперечень щодо долучення до матеріалів справи № 910/11743/23 додаткових пояснень та доданих до них доказів; кількість годин -1, загальна вартість - 2000, 00 грн;

- підготовка та подання до Господарського суду міста Києва заяви про закриття провадження у справі № 910/11743/23, кількість годин - 2, загальна вартість - 4000, 00 грн;

- представництво інтересів ОСББ "ОАЗИС 2016" в судовому засіданні Господарського суду міста Києва у справі № 910/11743/23, дата - 18.01.2024, загальна вартість - 4000, 00 грн.

Крім того, 15.04.2024 Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016" та Адвокатським об`єднанням «Протекція права» складено та підписано акт приймання-передачі наданої правової допомоги за договором № 24/10/19-01 від 24.10.2019 та додаткової угоди № 09/23 від 25.09.2023 року, відповідно до якого Адвокат передає, а Клієнт приймає професійну правову (правничу) допомогу, надану Адвокатом на користь Клієнта за Договором та Додатковою угодою за період з 20 січня 2024 року та 15 квітня 2024 року.

Відповідно до п. 3 акту, загальна вартість правової (правничої) допомоги наданої Адвокатом на користь Клієнта за Додатковою угодою за період з 20 січня 2024 року по 15 квітня 2024 року становить 28 000, 00 грн без ПДВ.

Згідно п. 3 акту, до складу наданої правової (правничої) допомоги входить:

- представництво інтересів ОСББ "ОАЗИС 2016" в судовому засіданні Господарського суду міста Києва у справі № 910/11743/23, дата - 08.02.2024, загальна вартість - 4000, 00 грн.;

- представництво інтересів ОСББ "ОАЗИС 2016" в судовому засіданні Господарського суду міста Києва у справі № 910/11743/23, дата - 15.02.2024, загальна вартість - 4000, 00 грн.;

- підготовка письмових пояснень у справі № 910/11743/23 (у відповідь на письмові пояснення, надані позивачем); кількість годин -3, загальна вартість - 6000, 00 грн;

- представництво інтересів ОСББ "ОАЗИС 2016" в судовому засіданні Господарського суду міста Києва у справі № 910/11743/23, дата - 14.03.2024, загальна вартість - 4000, 00 грн.;

- представництво інтересів ОСББ "ОАЗИС 2016" в судовому засіданні Господарського суду міста Києва у справі № 910/11743/23, дата - 28.03.2024, загальна вартість - 2000, 00 грн.;

- представництво інтересів ОСББ "ОАЗИС 2016" в судовому засіданні Господарського суду міста Києва у справі № 910/11743/23, дата - 11.04.2024, загальна вартість - 4000, 00 грн.;

- підготовка заяви про стягнення понесених ОСББ "ОАЗИС 2016" судових витрат у справі № 910/11743/23; кількість годин -2, загальна вартість - 4000, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі виставлених адвокатським об`єднанням на оплату рахунків-фактур № ДПП 24/10/19-01 ДУ № 09/23 від 19.01.2024 та № ДПП 24/10/19-01 ДУ № 09/23 від 15.04.2023 ОСББ "ОАЗИС 2016" здійснено оплату послуг адвоката на суму 66 000, 00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 2196 від 26.01.2024 на суму 38 000, 00 грн та №2353 від 15.04.2024 на суму 28 000, 00 грн.

Суд зазначає, що інтереси третьої особи на стороні відповідача в судових засіданнях у даній справі представляв адвокат Старшинський В.А. (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 5137 від 25.07.2012), який діяв на підставі ордера № 1328669 від 18.07.2023, виданого Адвокатським об`єднанням «Протекція права».

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до частини 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).

Крім того, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями пункту 2 частини 2 ст. 126 ГПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічних висновків дійшла Об`єднана палата Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

За таких обставин, враховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, перевіривши подані третьою особою на стороні відповідача докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої третьою особою на стороні відповідача суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд зазначає, що заявлений третьою особою на стороні відповідача до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю даної справи, часом витраченим адвокатом на надання послуг у даній справі у розмірі 62 000, 00 грн, за виключенням витрат на підготовку заяви про стягнення понесених ОСББ "ОАЗИС 2016" судових витрат у справі № 910/11743/23 у розмірі 4 000, 00 грн.

У даному випадку суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, відповідно до якої заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною.

З огляду викладене, подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.

Крім цього, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду погодився з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі №922/838/22, від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, від 06.09.2023 у справі №914/131/22, від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 25.07.2023 у справі №914/4092/21, від 07.02.2023 у справі №922/4022/20, від 23.08.2022 у справі №909/328/18, від 05.07.2022 у справі №910/10507/21 щодо застосування статей 123, 126 ГПК України, про те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Таким чином, з позивача на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016" підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 62 000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016" про стягнення понесених судових витрат - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ОАЗИС 2016" (проспект Героїв Сталінграда, буд. 8, корпус 6, м. Київ, 04210, ідентифікаційний код - 40569677) 62 000 (шістдесят дві тисячі) грн. 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду або через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст додаткового рішення складено: 21.05.2024.

Суддя С.О. Щербаков