ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

"15" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2092/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви (вх.№ 2144/24 від 10.05.2024)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотор-Авто Юкрейн» (вул. Залізнична, № 72, кв. 9, смт. Великодолинське, Овідіопольський р-н, Одеська обл., 67832, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ума-Агро» (вул. Транспортна, № 3, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001, )

про стягнення 121 56,12 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мотор-Авто Юкрейн» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ума-Агро», в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 121956,12 грн.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором транспортного експедирування № 74-Р від 25.11.2023 в частині повної та своєчасної оплати заборгованості за надані позивачем послуги із зберігання експортних вантажів.

Відповідно до ч.1 ст.176 ГПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд, з огляду на відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, вбачає наявними підстави для відкриття провадження по справі № 916/2092/24.

Відповідно до ст.12 Господарського процесуального кодексу України, господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного або позовного провадження (загального або спрощеного). При цьому, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частиною 5 цієї ж статті Кодексу визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1, 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Положення ч.2 ст.250 Господарського процесуального кодексу України встановлюють, що у випадку, передбаченому частиною другою статті 247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження. При цьому, ч.7 ст.250 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Частиною 5 ст. 250 ГПК України встановлено, що якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

З огляду на викладене, сукупний аналіз положень ст.12, ч.1, 3 ст.247, ч.ч. 2, 7 ст.250 Господарського процесуального кодексу України дає підстави суду дійти висновку про те, що справа, розмір заявленої до стягнення грошової суми у якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, має бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, а справа, розмір заявленої до стягнення грошової суми у якій знаходиться в діапазоні від ста до п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження.

Так, у справі № 916/2092/24 позивачем заявлено до стягнення з відповідача 121956,12 грн, тоді як згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року 3028,00 грн, тобто, з врахуванням положень ч.ч. 5, 7 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, справа є справою незначної складності, оскільки розмір заявлених позивачем вимог не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд визнав їх достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та приймаючи до уваги малозначність справи, обсяг та характер доказів у справі, а також враховуючи, що дана справа не відноситься до категорії справ, визначених ч.4 ст. 247 ГПК України, суд вважає необхідним розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, оскільки визнає дану справу малозначною, в порядку ч.5 ст.12, ст.247 ГПК України.

Окрім того, приписами ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ст. 10 ГПК України передбачено, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», що набрав чинності 16.07.2019, встановлено, що єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації. Державний статус української мови є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави. Статус української мови як єдиної державної мови в Україні визначається виключно Конституцією України. Порядок функціонування і застосування державної мови визначається виключно законом.

Частиною 1, частиною 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що мовою нормативно-правових актів і актів індивідуальної дії, діловодства і документообігу органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування є державна мова. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Суди ухвалюють рішення та оприлюднюють їх державною мовою у порядку, встановленому законом. Текст судового рішення складається з урахуванням стандартів державної мови.

З матеріалів позовної заяви суд встановив, що позовна заява складена українською мовою. Водночас деякі додатки (письмові докази), які за формою є документами правового характеру та посвідчують обставини виникнення спірних правовідносин, складені англійською мовою та подані без перекладу на українську мову, зокрема: копія річкового коносаменту № 14 від 28.10.2023 за букінгом 231820033 та копія коносаменту № BERERO/3650 від 30.10.2023 за букінгом 231332562.

Наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20.08.2019 з метою вдосконалення порядку ведення діловодства в місцевих та апеляційних судах України затверджено Інструкцію з діловодства в місцевих та апеляційних судах України. Так, статтею 1 вказаної Інструкції визначено, що вхідна кореспонденція це документи, а також судові справи й матеріали, що надходять до суду. Статтею 8 Інструкції передбачено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу.

Згідно з ст. 79 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

З метою дотримання вимог статті 10 Конституції України, статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті 10 Господарського процесуального кодексу України, а також з метою встановлення дійсного змісту письмових доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суддя дійшов висновку, що додані до позовної заяви додатки необхідно перекласти на державну мову та засвідчити вірність перекладу цих документів нотаріально.

Керуючись ч. 5 ст. 12, ст.ст. 176, 234, 247, 250 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти позовну заяву (вх.№ 2144/24 від 10.05.2024) до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Справу № 916/2092/24 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без виклику сторін.

3. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч. 4 ст. 250, ч. 7 ст. 252 ГПК України заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має право подати в строк для подання відзиву; клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін позивач має право подати в строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

4. Зобов`язати позивача надати до суду переклад на українську мову річкового коносаменту № 14 від 28.10.2023 за букінгом 231820033 та коносаменту № BERERO/3650 від 30.10.2023 за букінгом 231332562 та засвідчити вірність перекладу цих документів нотаріально.

5. Запропонувати відповідачу подати відзив на позов із врахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, докази отримання ухвали надати суду; надіслати копію відзиву та доданих до нього доказів позивачу одночасно з надісланням відзиву до суду; відповідні докази надіслання надати до суду.

6. Запропонувати позивачу, протягом 10 днів з моменту отримання відзиву на позов, подати до суду відповідь на відзив, оформлену відповідно до вимог ст.ст.166, 251 ГПК України, докази отримання відзиву надати суду; надіслати копію відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачу одночасно з надісланням відповіді суду; відповідні докази надіслання надати до суду.

7. Запропонувати відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, оформлені відповідно до вимог ст.ст.167, 251 ГПК України не пізніше ніж 10 днів з моменту отримання відповіді на відзив, з доказами її отримання; надіслати копію заперечень та доданих до них доказів позивачу одночасно з надісланням заперечень до суду; відповідні докази надіслання надати до суду.

8. Повідомити учасників по справі, що суд може зареєструвати заяви та клопотання сторін з процесуальних питань та додані до них документи, які надійшли від учасників по справі електронною поштою, лише у разі, якщо вони містять електронний цифровий підпис.

9. Повідомити відповідача про обов`язок на підставі абз. 1 ч. 6 ст. 6 ГПК України зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Ухвала набрала законної сили 15.05.2024 та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Цісельський