ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 року м.Дніпро Справа № 904/1297/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники учасників провадження:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Маєвська К.В. (в залі суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Дніпро" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2023 (суддя Крижний О.М., м. Дніпро, повний текст якого підписаний 04.12.2023) у справі №904/1297/23

за позовом Фермерського господарства "Дніпро", с. Бабайківка Дніпровського району Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро", м. Дніпро

про визнання договору про надання фінансового кредиту № ФК 060121 Д від 06.01.2021 недійсним

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро", м. Дніпро про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Фермерського господарства "Дніпро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

У стягненні решти заявлених витрат на правничу допомогу - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Фермерське господарство "Дніпро", в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального і процесуального права, просить додаткове рішення господарського суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" повністю.

При цьому в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції взагалі проігнорував заперечення позивача, в яких той просив зменшити витрати на правничу допомогу на 90%.

Вважає, що оскільки спір у справі № 904/1297/23 є немайновим спором, тому цілком пропорційним до предмета спору і справедливим було би задовольнити заяву Відповідача щодо стягнення з Позивача 5000,00 грн, витрат на оплату правничої допомоги адвоката, як того і хотів у власній заяві-запереченні Позивач.

Окрім того, судом не було надано оцінку доводам апелянта про те, що відповідачем не додано детального опису робіт, оскільки на думку суду 1 інстанції такого опису не потрібно, через те, що відповідно до поданого відповідачем договору про надання правової допомоги №2018/1 від 01.03.2023 між відповідачем та адвокатським об`єднанням погоджено саме такий гонорар за представництво інтересів підприємства у господарському суді за цим позовом.

Вважає, що не подання опису є обов`язковою підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечив, додаткове рішення вважає законним і обґрунтованим, винесеним на підставі поданих доказів. Зазначає, що п.п. 4.1., 4.2. Договору про надання правової допомоги від 01.03.2023 № 2018/1, укладеного між Відповідачем та Адвокатським об`єднанням "Офіс персонального обслуговування адвокатської фірми "ДИНАСТІЯ", який був наданий до клопотання про ухвалення додаткового рішення, сторони погодили фіксований розмір гонорару в розмірі 50 000 грн, що складається з вартості правової допомоги за відповідними підпроєктами. Вартість правової допомоги за підпроєкт «а)» Представництво інтересів в Господарському суді Дніпропетровської області справи № 904/1297/23 за позовом Фермерське господарство «ДНІПРО» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КАПІТАЛ-ДНІПРО» про визнання договору про надання фінансового кредиту №ФК060121 Д від 06.01.2021 недійсним складає 50 000 грн. Таким чином, розмір гонорару є фіксованим та не залежить від обсягу виконаних адвокатом робіт, відтак, опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги міститься у Договорі.

Посилання апелянта на Пленум Вищого Господарського Суду України №6 від 23.03.2012 (із змінами, внесеними згідно з Постановами Вищого господарського суду № 10 від 17.10.2012, №6 від 10.07.2014) до рішення суду, вважає безпідставним, оскільки відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 № 233/2021/19 постанови пленумів судів касаційної інстанції та Верховного Суду України не є правотворчими чи правозастосовними актами. Вони не встановлюють, не змінюють, не припиняють норм права та не є актами інтерпретації цих норм, визначеними чинним законодавством. Тому суди не мають вказані постанови враховувати.

Посилання апелянта на незастосуванні судом першої інстанції закону, що підлягав застосуванню, а саме: ч. 3 с. 126 ГПК України, ч. 5 ст. 126 ГПК України, вважає безпідставним, оскільки наведене суперечить змісту додаткового рішення, яким, розглянувши клопотання позивача, суд зменшив судові витрати, а також надав обґрунтування незастосовності ч. 3 ст. 126 ГПК України стосовно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.01.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Дармін М.О., Чус О.В.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 12.01.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/1297/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

Листом від 15.01.2024 господарський суд повідомив про направлення справи до Верховного Суду на виконання вимог ухвали від 21.12.2023.

23.02.2024 матеріали справи №904/1297/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою суду від 04.03.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №904/1297/23 за скаргою позивача на додаткове рішення суду; розгляд справи у засіданні призначений на 16.05.2024 на 09:45 годину; сторонам встановлений строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.

В судовому засіданні 16.05.2024 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

У березні 2023 року до Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Фермерське господарство "Дніпро" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" про визнання договору про надання фінансового кредиту №ФК060121 Д від 06.01.2021 недійсним.

Позовні вимоги мотивовані наявність в умовах спірного договору істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін на шкоду споживача.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Судові витрати понесені Фермерським господарством "Дніпро" покладені на Фермерське господарство "Дніпро".

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Фермерське господарство "Дніпро", в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального і процесуального права, нез`ясування обставин справи, просить рішення господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2023 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2023 залишено без змін, як, в подальшому постаново Верховного Суду від 07.02.2024 судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій також залишені без змін.

26.06.2023 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду, у якій останнє просить стягнути з позивача витрати у розмірі 50000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2023 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" про ухвалення додаткового рішення та призначено її до розгляду в засіданні на 10.07.2023 об 11:20 год. Запропоновано відповідачу у строк до 06.07.2023 (дата отримання канцелярією суду) надати до господарського суду письмові пояснення / заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (ухвалення додаткового рішення).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.07.2023 зупинено провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" про ухвалення додаткового рішення у справі №904/1297/23 до розгляду Центральним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Фермерського господарства "Дніпро" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2023 та повернення матеріалів справи до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2023 поновлено провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" про ухвалення додаткового рішення у справі №904/1297/23 та призначено розгляд заяви на 14.11.2023.

Судове засідання призначене на 14.11.2023 не відбулося у зв`язку із загрозою ракетного обстрілу та оголошенням на території Дніпропетровської області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2023 призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" про ухвалення додаткового рішення на 28.11.2023.

Позивачем подані заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення, у якій вказує, що позивачем не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також позивач вважає, що клопотання про ухвалення додаткового рішення було подане з пропущенням, встановленого ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України строку. Крім того, позивач вважає суму правничої допомоги, заявлену відповідачем, занадто високою в порівнянні з невисокою складністю справи.

Як вже зазначалось вище, додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро", м. Дніпро про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства "Дніпро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. У стягненні решти заявлених витрат на правничу допомогу - відмовлено.

Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Частково задовольняючи заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, господарський суд, врахувавши клопотання позивача, здійснивши оцінку критеріїв дійсності, обґрунтованості та розумності цих витрат, визнав обґрунтованою та розумною суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. із 50 000 грн. заявлених, зменшивши витрати відповідача, що підлягають стягненню з позивача.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складності справи; значення розгляду справи для сторін, часу, необхідного для вчинення тих чи інших дій, розміру судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.11.2021 у справі №914/1945/19, від 23.11.2021 у справі №873/126/21, від 22.02.2023 у справі №911/5429/14).

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19.

Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такі правові висновки було підтверджено і в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Згідно матеріалів справи, відповідач просив стягнути з позивача: 50000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідачем про стягнення вищенаведених витрат зазначено у відзиві на позовну заяву і зазначено, що відповідні докази будуть подані пізніше.

Отже, відповідачем дотримано вимог ст.124 ГПК України.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до матеріалів справи, про понесені судові витрати та їх орієнтовний розмір зазначено у відзиві на позов та відповідні докази подані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення, із заявою про ухвалення додаткового рішення 26.06.2023 (оскільки п`ятий день припадає на неділю 25.06.2023), відтак, заявником дотримані строки на подання доказів, визначені ч.8 ст.129 ГПК України.

В підтвердження факту понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідач подав до заяви про ухвалення додаткового рішення (а.с. 174-183 т. 1):

- Договір про надання правової допомоги № 2018/1 від 01.03.2023;

- акт надання послуг від 20.06.2023 № 13 на суму 50 000 грн.;

- платіжну інструкцію №705 від 23.06.2023;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АЕ № 1187075 від 01.03.2023 (долучений до відзиву на позов);

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2481 від 16.04.2012.

Так, 01.03.2023 між Адвокатським об`єднанням "Офіс персонального обслуговування адвокатської фірми "Династія" (адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №2018/1, відповідно до п. 1.1 якого адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів клієнта та надавати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншим чинним законодавством, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору адвокатське об`єднання зобов`язується надавати клієнту правову допомогу в рамках проєкту, щодо захисту інтересів клієнта в суді, який складається з підпроєктів: представництво інтересів в Господарському суді Дніпропетровської області у справі №904/1297/23 (та у судах апеляційної, касаційної інстанцій за потреби) за позовом Фермерського господарства "Дніпро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" про визнання договору про надання фінансового кредиту № ФК 060121 Д від 06.01.2021 недійсним.

Сторони погодили гонорар адвокатського об`єднання в розмірі 50000,00 грн. Клієнт сплачує гонорар адвокатському об`єднанню протягом 5 календарних днів з моменту виставлення відповідного рахунку адвокатським об`єднанням (п. 4.2, 4.3 договору).

Між адвокатським об`єднанням та відповідачем підписаний акт надання послуг №13 від 20.06.2023 на суму 50000,00 грн.

23.06.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Капітал-Дніпро" сплачено на користь Адвокатського об`єднання "Офіс персонального обслуговування адвокатської фірми "Династія" 50000,00 грн. за правову допомогу, що підтверджується платіжною інструкцією №705 від 23.06.2023.

Згідно матеріалів справи представництво інтересів відповідача у справі № 904/1297/23 здійснювалось Адвокатом Маєвською Катериною Вікторівною, яка діяла на підставі ордеру серія АЕ № 1187075 від 01.03.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2481 від 16.04.2012.

Процесуальні документи, наявні у справі підтверджують надання правової допомоги відповідачу у цій справі адвокатом Маєвською К.В.

Відповідно до частини 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Оскільки:

- витрати на правничу допомогу відповідачем документально підтверджені і пов`язані із веденням даної справи,

- процесуальні документи у цій справі підтверджують надання правничої допомоги відповідачу адвокатом Маєвською К.В.,

- судом першої інстанції здійснена оцінка рівня адвокатських витрат в розрізі їх обґрунтованості та необхідності, як обов`язкового критерію при розподілі судових витрат, а також врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони,

- враховуючи обставини справи, обсяг доказів та те, що ця справа не є складною для адвокатів, які за своїм правовим статусом мають достатню правову кваліфікацію, а даний представник відповідача приймає участь у пов`язаних справах по цьому і аналогічних договорах (справи 904/1298/23 щодо визнання недійсним договору та №904/1615/22 про стягнення заборгованості).

тому суд підставно дійшов висновку, що заявлені до стягнення відповідачем витрати на правничу допомогу лише частково відповідають критерію розумності і обґрунтованості таких витрат, відповідно, підставно частково задовольнив вимоги заяви та стягнув з позивача на користь відпоідача 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, відмовивши у 40000 грн.

Щодо доводів апелянта про те, що суд проігнорував заперечення позивача, в яких той просив зменшити витрати на правничу допомогу на 90%, то вони відхиляються, оскільки суд, навпаки врахувавши клопотання позивача, обставини справи у сукупності та подані докази зменшив розмір витрат на 40 000 грн.

Доводи апелянта стосовно відсутності детального опису робіт, відхиляються з огляду на наступне.

Стосовно змісту детального опису робіт, Велика Палати Верховного Суду у пунктах 139-147 постанови від 22.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначила наступне:

«Так, частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.»

При цьому, слід зазначити, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21 наведене наступне: «Частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України хоча і містить положення про те, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, проте ця норма не передбачає (не конкретизує), що такий детальний опис робіт (наданих послуг) має бути оформлений окремим документом.

Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Наведене підтверджується численною усталеною практикою Верховного Суду, згідно з якою детальний опис робіт (наданих послуг) як окремий документ до суду не подавався, а Верховний Суд брав до уваги те, що такий детальний опис робіт (наданих послуг) міститься в інших наданих стороною доказах та визнавав достатніми надані стороною докази в їх сукупності (серед яких був відсутній детальний опис робіт (наданих послуг) як окремий документ) на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу (постанови та додаткові постанови Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 910/18954/17, від 16 червня 2021 року у справі 3 904/1672/19, від 18 червня 2020 року у справі № 873/91/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 911/1006/19, від 07 липня 2020 року у справі № 914/1002/19, від 07 грудня 2020 року у справі № 910/11361/19 та інші).»

Так, договором про надання правничої допомоги визначений фіксований розмір гонорару адвоката та зазначено, що здійснюється представництво інтересів відповідача у справі №904/1297/23.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

В той же час, пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначені поняття «представництво» адвокатом сторони і наведений перелік дій, що вчиняються адвокатом у зв`язку з представництво клієнта в суді.

Відтак, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, уникаючи надмірного формалізму, обґрунтовано звернув увагу позивача на те, що опис робіт наведений відповідачем і його адвокатом у змісті договору про надання правової допомоги.

З цих підстав відхиляються посилання апелянта на порушення судом норм ч.3 ст.126 ГПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а додаткового рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявників у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Дніпро" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2023 у справі №904/1297/23 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2023 у справі №904/1297/23 залишити без змін.

Судові витрати Фермерського господарства "Дніпро" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.05.2024.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус