ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024м. ДніпроСправа № 904/999/24

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П. при секретарі судового засідання Скородумовій Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гелексі Фінанс", 03150, м.Київ, вул.Предславинська, будинок 28, офіс 401,

до Комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпропетровської міської ради,49069, м.Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 14,

про стягнення заборгованості

Представники сторін:

від позивача: Дударенко Анна Михайлівна

від відповідача: Дєвіцька Маргарита Володимирівна, посвідчення № 137/1 від 02.10.2023р., представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гелексі Фінанс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради про стягнення суми в розмірі 5 258,63грн.

Позовні вимоги обґрунтовані поверненням надлишково сплачених коштів (заборгованості попередніх власників) за період з 29.09.2023р. по 29.12.2023р. за спожиті послуги за утримання будинку та прибудинкової території за квартиру, що знаходиться за адресою: . АДРЕСА_1 .

Також, разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів, в якому останній просить суд витребувати у Комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради розрахунок вартості послуг з 29 вересня 2023 року по 29 грудня 2023 року за утримання будинку та прибудинкової території за квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 . Подане клопотання обґрунтоване тим, що позивач не має можливості самостійно здійснити розрахунок вартості послуги з 29 вересня 2023 року по 29 грудня 2023 року, оскільки така інформація з належним підтвердженням наявна лише у відповідача та ним не надана.

Ухвалою суду від 22.03.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16.04.2024р.

29.03.2024р. до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо клопотання про витребовування доказів, в яких просить прийняти до уваги, що позивач не був позбавлений можливості маючи у власності житлову квартиру : АДРЕСА_1 , у період з 29 вересня 2023 року по 29 грудня 2023 року звернутися до Відповідача з заявою про надання інформації про стан особового рахунку. Позивачем у власність була отримана квартири за Договором про задоволення вимог іпотекодержателя ще 29 вересня 2023 року і позивач жодного разу не звернуся до обслуговуючої компанії будинку, окрім звернення 28 лютого 2024 року вже після спливу двох місяців з моменту здійснення добровільної оплати за послуги утримання будинку та прибудинкових територій. Особовий рахунок до сьогоднішнього часу відкритий на ОСОБА_1 , що була попереднім власником квартири. Заяв від позивача щодо переоформлення особового рахунку на останнього не надходило.

29.03.2024р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В своєму відзиві відповідач зазначає, що діючим законодавством не передбачено обов`язку набувача квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі (постанова Верховного Суду у справі №686/6276/19 від 01.09.2020р.). В матеріалах справи відсутні докази щодо звернення у вставленому порядку згідно Закону України « Про звернення громадян» про надання інформації про стан особового рахунку, в журналі реєстрації вхідних звернень заяв від позивача не міститься, а отже і відсутнє підтвердження того, що позивач звертався до Відповідача за наданням будь-якої інформації стосовно стану особового рахунку та відповідно надану чи не надану інформацію Відповідачем. Також відповідач зазначає, що з наявних матеріалів справи не відомо та не встановлено чи існувала якась домовленість між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та ОСОБА_1 (перший власник - боржник) стосовно того, яка зі стороні буде сплачувати заборгованість за комунальні послуги , в справі що розглядається за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій.

02.04.2024р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначає, що в заяви представника позивача від 28.12.2023 року вхідний номер відповідача №11/38 міститься звернення представника позивача про списання заборгованості за період до 29 вересня 2023 року, оскільки 29 вересня 2023 року товариство набуло право власності на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору про

задоволення вимог іпотекодержателя; борг за попередній період до 29 вересня 2023 року запропоновано стягнути з попереднього власника. ТОВ "ГЕЛЕКСІ ФІНАНС" не брало на себе зобов`язання сплатити борги за комунальні послуги попереднього власника, ці кошти були отримані відповідачем неправомірно без належних юридичних підстав, тому позивач і звернутися до суду із позовом до КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР про повернення безпідставно отриманих коштів.

25.04.2024р. до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких зазначає, що у відповідача до квітня 2024 року не було можливості звертатися до суду з позовними заяви про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з початку повномасштабного вторгнення в Україну до вересня 2023 року ( у той час коли власником була Корнієнко Віта) , враховуючи , що Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року №206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану заборонено стягувати заборгованість за житлово-комунальні послуги, що утворилась після 24 лютого 2022 року з дати початку по дату завершення бойових дій; тільки постановою Кабінету міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року було скасувано заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості населення за житлово-комунальні послуги, яку запровадив ще 5 березня 2022 року. Такий мораторій, на відключення комунальних послуг, продовжив діяти лише на окупованих територіях і там, де ведуться бойові дії, згідно з переліком Мінреінтеграції. Щодо добровільної сплати позивачем 6 078,44 грн., відповідач просить прийняти до уваги, що відповідачем не вимагалось сплатити останнім ні борги попереднього власника, ні навіть борг що виник за період поки позивачем був власником квартири (3 місяці).

17.05.2024р. до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

В судове засідання 21.05.2024р. з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гелексі Фінанс" 29.09.2023р. набуло право власності на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 29 вересня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дешко Н.М.за№820.

Згідно Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 29.09.2023р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дешко Н.М. за №820, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гелексі Фінанс" не брало на себе обов`язку з погашення будь-яких боргів попереднього власника. :

29.12.2023р. ТОВ "Гелексі Фінанс" продало нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 26.12.2023р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. за № 16110.

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що напередодні укладення договору купівлі продажу нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , представник ТОВ "Гелексі Фінанс" прибув до КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР, де йому повідомили, що власник ТОВ "Гелексі Фінанс" має сплатити за утримання будинку та прибудинкової території за квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - 6 078,44грн. та не надали рахунок на підтвердження вказаної вище суми.

29.12.2023р. ТОВ "Гелексі Фінанс" перерахувало КП«ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР суму в розмірі 6 078,44 грн., в рахунок оплати за утримання будинку та прибудинкової території за квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

05.01.2024р. ТОВ "Гелексі Фінанс" направило заяву до КП «ЖИЛСЕРВІС-5»ДМР про повернення безпідставно отриманих коштів, в якій зазначило, що товариство було власником квартири з 29 вересня 2023 року по 29 грудня 2023 року, тому КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР слід здійснити перерахунок за цей період та повернути ТОв "Гелексі Фінанс" надлишково сплачені кошти на розрахунковий рахунок

Як свідчить з заяви позивача від 28.12.2023р. за вх. № відповідача №11/388 щодо звернення представника позивача про списання заборгованості за період до 29 вересня 2023 року, оскільки 29 вересня 2023 року товариство набуло право власності на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, зазначено про те, що борг за попередній період до 29 вересня 2023 року запропоновано стягнути з попереднього власника.

Окрім загальної інформації, що надана центром абонентських послуг стосовно вартості комунальних послуг за квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка містить зазначення боргу станом на 01.11.2023 року та станом на 01.12.2023 року позивач не мав інформації про вартість послуг з 29 вересня 2023 року по 29 грудня 2023 року.

З інформації, що міститься в особовому рахунку (наданий відповідачем), що відкритий на ОСОБА_1 , що була попереднім власником квартири позивач встановив, що вартість послуг з 29 вересня 2023 року по 29 грудня 2023 року (за три місяці) складає 292,17*3- 28.85-27,85=819,81 грн.

Отже, позивач в рахунок оплати за утримання будинку та прибудинкової території за квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , мало сплатити 819,81 грн., замість 6 078,44 грн., різниця складає 5 258,63 грн.

Позивач погоджується з тим, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. Відкриття нового особового рахунку відбувається лише в разі новозбудованого житлового приміщення на підставі ордеру або іншого документу, що засвідчує його право на те чи інше житлове приміщення, а також за рішенням суду. Відкриття та закриття особового рахунку житлового приміщення приватної форми власності здійснюється одночасно. Для закриття особового рахунку споживач зобов`язаний розрахуватися за надані йому послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

В той же час відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.

В постанові Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №686/6276/19, від 15.10.2020 у справі № 522/19127/18 зроблений висновок, що зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення суми із загальної заборгованості узгоджується із абз. 12 частини 2 статті 16 ЦК України, яким передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Подібні висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 12.06.2013 у справі № 6-32цс13 та Верховним Судом у постановах від 18.12.2018 у справі № 209/4456/16-ц, від 27.08.2020 у справі № 207/2990/18.

З копії особового рахунку, яку надає відповідач вбачається, що станом на грудень 2023 року малась заборгованість за квартирою за послуги утримання будинку та прибудинкових територій, заборгованість позивача - 819,81 грн., заборгованість попереднього власника - 5 258,63 грн., а тому відповідач безпідставно отримав грошові кошти 5 258,63 грн.

Станом на сьогоднішній день заборгованість (надмірно сплачених коштів за період з 29.09.2023р. по 29.12.2023р.) складає 5 258,63грн., яка підлягає до стягненню і підтверджується матеріалами справи.

Доказів погашення заборгованості відповідачем не надано.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із ст. 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Положеннями ч.2, ч.3 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції,: реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника; у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного, акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення-зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) завдання шкоди у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зазначеної зміни майнового стану цих осіб.

За положеннями статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до статті 1212 ЦК України за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали.

Наявність певної правової підстави для набуття особою майна виключає застосування до неї положень статті 1212 Цивільного кодексу України, якщо згадана підстава продовжує існувати.

Водночас сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.

Сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 920/169/18.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав, а предметом доказування у цьому випадку є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Правова позиція подібного змісту викладена в постанові ВП ВС від 04.12.2019 у справі №917/1739/17.

Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір в розмірі 3 028,00грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпропетровської міської ради,49069, м.Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 14, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гелексі Фінанс", 03150, м.Київ, вул.Предславинська, будинок 28, офіс 401, суму в розмірі 5 258,63грн. та судовий збір у розмірі 3 028,00грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.05.2024

Суддя С.П. Панна