ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 рокуСправа № 912/766/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу №912/766/24

за позовом: Акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ, 01601, в особі Дніпропетровської філії Акціонерного товариства "Укртелеком", вул. Херсонська, 26, м. Дніпро, 49101

до відповідача: Благовіщенської міської ради, вул. Промислова, 23/54, м. Благовіщенське, Голованівський район, Кіровоградська область, 26400

про стягнення 3 393,37 грн

Без виклику сторін (судове засідання не проводилось).

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - АТ "Укртелеком", позивач), яка містить вимоги до Благовіщенської міської ради (відповідач) про стягнення 3 393,37 грн на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав про те, що Благовіщенська міська рада відповідальна за затвердження і забезпечення видатків на відшкодування підприємствам -надавачам послуг витрат, пов`язаних з наданням окремими категоріям громадян пільг з оплати послуг зв`язку. Водночас, відповідачем не здійснено відшкодування витрат внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян за період з січня по грудень 2023 року.

Ухвалою від 29.03.2024 суд відкрив провадження у справі №912/766/24 за правилами спрощеного позовного провадження та постановив розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

10.04.2024 в системі Електронний суд відповідач сформував відзив на позовну заяву, в якому заперечив позовні вимоги, вказуючи на те, що стороною зобов`язання з компенсації витрат позивачу за надані телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадянам є держава, а тому Благовіщенська міська рада не може бути боржником за таким зобов`язанням.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Частиною 1 ст. 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

З підстав викладеного та в межах законодавчо визначених строків, а також враховуючи відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали та дослідивши докази, судом встановлено наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

Акціонерне товариство "Укртелеком" надає телекомунікаційні послуги споживачам згідно із Законом України "Про електронні комунікації", Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012, іншими законодавчими актами України.

У період з січня по грудень 2023 року позивач надавав телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, які проживають на території Благовіщенської міської територіальної громади, про що до матеріалів справи долучено: розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги за вказаний період, зведені розрахунки видатків по категоріях пільг на відшкодування витрат (а.с. 13-90).

Загальна сума наданих позивачем послуг за період з січня по грудень 2023 року становить 3 393,37 грн, обов`язок з відшкодування яких, за твердженням позивача, покладено на відповідача (а.с. 9).

АТ "Укртелеком" направляв Благовіщенській міській раді розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з паданням окремим категоріям громадян пільг з оплати послуг зв`язку, акти звіряння розрахунків, зведені розрахунки видатків по категоріях пільг на відшкодування витрат, що підтверджується листами позивача з описом вкладення в цінний лист та повідомленнями про вручення цих листів.

В електронному форматі у вигляді файлів DBF розрахунки видатків на відшкодування витрат та поіменні списки пільговиків, пов`язаних з наданням окремим категоріям громадян пільг з оплати послуг зв`язку за період січня 2023 - грудень 2023 року, були направлені на електронну адресу Благовіщенської міської ради, що підтверджується роздруківками з електронної пошти позивача .

26.01.2024 позивач направив на адресу Благовіщенської міської ради вимогу № 10 від 23.01.2024 з проханням відшкодувати витрати по наданню телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення за період з січня 2023 по грудень 2023 в сумі 3393,37 грн (а.с. 10-11).

Як вказує позивач, зазначена вимога залишилась без відповіді, заборгованість не відшкодована, з підстав чого подано позовну заяву про стягнення боргу.

Норми законодавства, застосовані судом, та мотивована оцінка доводів сторін і поданих доказів.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначає Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", відповідно до статті 1 якого державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, встановлені законами пільги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Стаття 19 указаного Закону розділяє соціальні гарантії на обов`язкові та додаткові.

Так, відповідно до ч. 3 зазначеної статті державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Згідно з частиною 1 ст. 20 Закон України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.

Пільги з оплати користування послугами зв`язку та комунікаційними послугами передбачено низкою законодавчих актів України. Так, перелік категорій громадян, яким державою встановлені державні соціальні гарантії у вигляді пільг, встановлено, зокрема, Законами України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про охорону дитинства", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з частиною 1 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в, межах Конституції і законів України.

Відповідно до Конституції України (ст.143) та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (ст. 16) повноваження органів місцевого самоврядування поділяються на власні (самоврядні) та делеговані, тобто повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом.

Здійснення зазначених соціальних виплат відносяться саме до делегованих і мають супроводжуватись відповідним фінансуванням з боку держави, як того вимагають положення частини 3 ст. 142 Конституції України, відповідно до якої держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. Витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить власні (самоврядні) повноваження, зокрема, встановлення за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення (п. "а" ч. 1 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Тобто, встановлення органами місцевого самоврядування додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення є власними повноваженнями, які мають фінансуватися виключно з місцевого бюджету.

Зазначене повністю відповідає положенням ч. 3 ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" щодо права органів місцевого самоврядування встановлювати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Водночас, відповідно до пп. "є" п. 9 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених п. 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) належать видатки на інші програми в галузі соціального захисту та соціального забезпечення, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Наразі такий перелік не затверджений, що, однак, не змінює фактичного існування програм в галузі соціального захисту та соціального забезпечення, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, та не звільняє державу від здійснення видатків для забезпечення реалізації таких програм.

Положення п. 6 статті 92 Конституції України та вищенаведених статей Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" у сукупності свідчить про те, що покладання обов`язків з відшкодування спірних витрат на послуги зв`язку пільговим категоріям громадян на органи місцевого самоврядування є помилковим, оскільки боржником у цих правовідносинах є держава, яка здійснює свої цивільні права через відповідні органи.

Належним представником держави у спірних правовідносинах є той суб`єкт, який визначений законом про державний бюджет головним розпорядником бюджетних коштів, прийнятим законодавцем у році, що відповідає спірному періоду, за який понесені позивачем витрати за надання послуг зв`язку пільговим категоріям громадян підлягають компенсації.

Якщо держава не визначила законом такого головного розпорядника видатків, у такому випадку саме Кабінет Міністрів України слід вважати органом, в особі якого держава виступає відповідачем, адже відповідно до пункту 6 статті 116 Конституції України саме Кабінет Міністрів України розробляє проєкт закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України.

Відповідна правова позиція з питань встановлення соціальних пільг і гарантій та суб`єктів, які зобов`язані фінансувати таки пільги, наведена в численних постановах Верховного Суду, зокрема, від 28.09.2023 у cправі № 916/2523/22, від 06.10.2023 у cправі № 916/429/23, від 20.01.2022 у справі №904/138/21 та зводиться до того, що пільги, введені законами України, мають компенсуватися з державного бюджету з огляду на їх введення органом державної влади, і саме держава, як замовник послуг, є боржником у цих правовідносинах.

Отже, стороною зобов`язання з компенсації витрат позивачу за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян є держава, а тому Благовіщенська міська рада не може бути боржником за таким зобов`язанням.

Задоволення позову за рахунок видатків місцевих бюджетів було б можливим лише за наявності субвенцій із державного бюджету місцевому бюджету на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом міністрів України.

Однак, матеріалами справи не підтверджується надання відповідних субвенцій з державного бюджету місцевому бюджету.

З огляд на наведене, суд дійшов висновку, що визначений позивачем відповідач - Благовіщенська міська рада є неналежним відповідачем у даному спорі, що є самостійною підставою для відмови у задоволені позові.

За правилами ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Інших судових витрат сторони не заявляють.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити сторонам до електронного кабінету з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повне рішення складено 22.05.2024.

Суддя В.В.Тимошевська