ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.05.2024 Справа № 917/442/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства Полтаваобленерго

до Фізичної особи підприємця Мороза Євгенія Вікторовича

про стягнення 82 447,59 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулось Акціонерне товариство Полтаваобленерго до Фізичної особи підприємця Мороза Євгенія Вікторовича про стягнення 82 447,59 грн вартості необлікованої електричної енергії згідно з актом про порушення № 0010878 від 28.09.2023 року.

Відповідач у відзиві (вхід. № 5223 від 16.04.2024; а.с. 121-127) проти задоволення позовних вимог заперечує повністю з таких підстав:

- Фізична особа-підприємець Мороз Євгеній Вікторович припинив підприємницьку діяльність 08.01.2024 року, що є підставою для закриття провадження у справі;

- договір про приєднання до електричних мереж ВАТ «Полтаваобленерго» № 05-85-04.1-09/820 від 04.06.2007 був укладений між позивачем та жителем смт Нові Санжари Мороз Є. В., тобто не як суб`єктом господарської діяльності;

- Акт про порушення № 0010878 від 28.09.2023 року було складено нерозбірливим почерком, не озвучено дійсний його зміст споживачу, не зачитані споживачу перелічені у Акті порушення, з огляду на що споживач вважав, що Акт не містить певних висновків, зокрема, щодо висновку про фактичний несанкціонований відбір електроенергії, про включення лічильника та неврахування електроенергії, про демонстрацію споживачу порушення, тому споживач підписав зазначений Акт про порушення № 0010878 від 28.09.2023 року без зауважень;

- протокол засідання комісії з розгляду Акту про порушення споживач не підписав, оскільки Акт містить посилання на самовільне підключення алюмінієвим кабелем під підшивом покрівлі, де знаходився неопломбований автомат невідомого походження. Отже, фактично привести автомат у дію було неможливо без пошкодження (руйнації) підшиву покрівлі. У свою чергу, покрівля була зруйнована саме службовою особою. Тому несанкціонованого відбору електроенергії споживачем здійснено не було, у зв`язку з відсутністю фізичного доступу споживача до апарата;

- службовими особами не було проведено ні фіксацію індикаторами впливу фізичних полів, ні експертизу вилученого апарату;

- розрахунок вартості необлікованої електричної енергії проведено позивачем з порушенням положень Правил, без урахування показників для побутового споживача, яким є ОСОБА_1 , згідно укладеного договору про приєднання до електричних мереж № 05- 85-04.1-09/820 від 04.06.2007 року.

Також у відзиві відповідач заявив про понесення ним витрат на правову допомогу.

Позивач у відповіді на відзив (вхід. № 5668 від 23.04.2024; а.с. 142-145) проти доводів відповідача заперечує, вважає їх безпідставними та підтримав позов в повному обсязі.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У цій справі були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с. 113).

Ухвалою від 20.03.2024 суд прийняв позовну заяву та відкрив провадження у справі № 917/442/24, призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи (а.с. 116).

Вказана ухвала суду надсилалась сторонам, зокрема позивачу в його електронний кабінет у підсистемі Електронний суд (довідка про доставку електронного листа від 20.03.2024, а.с. 117); відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 115) та отримана 25.03.2024 відповідачем, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 118).

Відповідно до ч. 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (п. 2), день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (п. 3).

Отже, ухвала від 20.03.2024 доставлена сторонам в установленому порядку.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

В зв`язку з перебуванням судді у відпустці, для забезпечення процесуальних прав сторін щодо подання заяв по суті справи та з метою об`єктивного дослідження обставин справи, розгляд справи суд відклав на розумний строк.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

04 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Полтаваобленерго» та жителем смт Нові Санжари Морозом Євгенієм Вікторовичем були підписані Технічні умови приєднання до електричних мереж ВАТ «Полтаваобленерго» електроустановок Мороз Є. В. (а.с.131), з розміщенням: гараж, за адресою АДРЕСА_1 ; джерело електропостачання: КТП-327, Новосанжарська філія ВАТ «Полтаваобленерго»; точка приєднання: ПЛ-0,4 кВ ф-1 від КТП-327, опора №3.

25.07.2008 ОСОБА_1 зареєструвався як Фізична особа-підприємець, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.133-135).

17 листопада 2009 року між ВАТ «Полтаваобленерго» та Приватним підприємцем Морозом Євгенієм Вікторовичем було укладено договір про постачання електричної енергії № 0453 (а.с. 11-34).

У додатку № 3 до цього Договору «Перелік об`єктів і точок комерційного обліку споживача» (а.с.24-25) вказано найменування площадки вимірювання електричної енергії (найменування об`єкту): гараж, за адресою: вул. Ветеринарна, 4а. смт. Нові Санжари.

08.01.2014 ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця, про що державний реєстратор вніс запис № 4006878 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.133-135).

Законом України від 13.04.20217 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії» (в редакції на дату заяви-приєднання; далі - Закон) були встановлені нові правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії.

Так, відповідно до п. 56 ст. 1 Закону оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

У ч.1 ст. 45 Закону вказано, що розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

У ч.1 ст. 47 Закону вказано, що оператору системи розподілу забороняється здійснювати діяльність з виробництва та/або передачі, та/або постачання електричної енергії, крім випадків, визначених частиною одинадцятою цієї статті.

Згідно із ч.1 та ч. 2 статті 56 Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.06.2018 р. № 575 було прийнято рішення про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» ліцензії на право провадження діяльності з постачання електричної енергії споживачам.

З 01 січня 2019 року ТОВ «Полтаваенергозбут» згідно ліцензії, виданої на підставі постанови НКРЕКІІ № 575 від 26.06.2018 року, здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам.

16.11.2018 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийняла постанову № 1442, згідно з якою вирішила:

1) видати Публічному акціонерному товариству «Полтаваобленерго» () ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності відповідно до додатка.

2) анулювати Публічному акціонерному товариству «Полтаваобленерго» () ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 21 серпня 1996 року № 42, та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 17 вересня 1996 року № 96, на підставі пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії».

Отже, з 01.01.2019 у відповідності до Закону України Про ринок електричної енергії послуги з розподілу електричної енергії споживачам на території Полтавської області надає AT Полтаваобленерго.

З огляду на викладене, в зв`язку із зміною законодавчого регулювання припинилися правовідносини щодо постачання електричної енергії, що були між позивачем та Приватним підприємцем Морозом Євгенієм Вікторовичем на підставі договору про постачання електричної енергії № 0453 від 17.11.2009.

20 грудня 2018 року ОСОБА_1 подав до ПАТ «Полтаваобленерго» Заяву-приєднання до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії (а.с.36), в якій вказано, що споживач - ОСОБА_1 з 01 січня 2019 року приєднався до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_1 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом.

В цій заяві вказано адресу об`єкта: АДРЕСА_2 .

На дату подачі заяви-приєднання до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії ОСОБА_1 не був зареєстрований як фізична особа підприємець.

У заяві-приєднанні також не вказано, що ОСОБА_1 приєднується до договору з метою ведення підприємницької діяльності на вказаному об`єкті.

Отже, ОСОБА_1 (як фізична особа, без статусу підприємця) керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, приєднався до умов публічного Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Абзацом 2 пункту 2.1.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ) визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та документально підтверджене споживання електричної енергії.

Отже, за цим Договором з розподілу споживачем є ОСОБА_1 (як фізична особа, без статусу підприємця).

Твердження позивача у позові та у відповіді на відзив про те, що споживач приєднався до Договору про надання послуг з розподілу на умовах договору про постачання електричної енергії № 0453 від 17 листопада 2009 року, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки у Заяві-приєднанні від 20.12.2018 відсутня вказівка саме на зазначений договір з такими реквізитами.

Натомість у Заяві-приєднанні від 20.12.2018 споживач - ОСОБА_1 з 01 січня 2019 року приєднався до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_1 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом.

Діяльність з постачання електричної енергії споживачам з 01 січня 2019 року здійснює ТОВ «Полтаваенергозбут» згідно ліцензії, виданої на підставі постанови НКРЕКІІ № 575 від 26.06.2018 року, а не позивач.

04.06.2020 ОСОБА_1 зареєструвався як Фізична особа-підприємець, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.137, 115).

Проте, позивач не укладав договір з ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем.

Відповідач у відзиві також наполягає, що він у спірні правовідносини вступав як фізична особа без статусу підприємця, а всі документи, які стосуються проведеної позивачем перевірки були складені стосовно ОСОБА_1 як фізичної особи, а не як фізичної особи-підприємця.

Статтею 1 п. 84 ЗУ «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Відповідно п. 1.1.2 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Тобто, споживачем електричної енергії може бути як фізична особа, так і фізична особа підприємець.

Позивач у позові вказує, що спірні правовідносини виникли між ним та відповідачем саме як фізичною особою підприємцем, проте це не підтверджується матеріалами справи.

Як встановив вище суд, ОСОБА_1 подав до ПАТ «Полтаваобленерго» заяву-приєднання від 20 грудня 2018 року до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії (а.с.36), в якій вказано, що споживач - ОСОБА_1 з 01 січня 2019 року приєднався до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_1 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом.

В цій заяві вказано адресу об`єкта: АДРЕСА_2 .

На дату подачі заяви-приєднання до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії ОСОБА_1 не був зареєстрований як фізична особа підприємець.

У акті технічної перевірки засобів обліку електричної енергії до 1000 В від 06.10.2021, складеному АТ «Полтаваобленерго» (а.с.61-62), вказано найменування споживача: ОСОБА_1 , місце встановлення засобів обліку: гараж; адреса точки обліку: АДРЕСА_3 .

У цьому акті споживачем вказано фізичну особу ОСОБА_1 , та не зазначено про те, що споживач виступає як фізична особа підприємець.

В акті контрольного огляду розрахункових засобів обліку електроенергії від 31.03.2023 (а.с.63) споживачем вказано фізичну особу ОСОБА_1 , та не зазначено про те, що споживач виступає як фізична особа підприємець.

В акті про порушення № 0010878 від 28.09.2023 (а.с. 64-66) зазначено такі дані:

«цей акт складено за участю споживача: власник ОСОБА_1 » та вказані дані паспорту; характеристика об`єкту: «гараж, ОСОБА_1 »; підписаний акт споживачем ОСОБА_1 .

Тобто, в цьому акті споживачем вказано фізичну особу ОСОБА_1 , та не зазначено про те, що споживач виступає як фізична особа підприємець.

В акті про пломбування речового доказу від 28.09.2023 (а.с. 67) зазначено такі дані:

«при проведенні технічної перевірки засобу обліку, встановленому на об`єкті: гараж, ОСОБА_1 , який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 », у присутності споживача: «власник ОСОБА_1 »; підписаний акт споживачем ОСОБА_1 .

У цьому акті споживачем вказано фізичну особу ОСОБА_1 , та не зазначено про те, що споживач виступає як фізична особа підприємець.

У Акті виміру зразка дроту від 28.09.2023 (а.с.68) також вказано, що він складений за участі споживача: «власник ОСОБА_1 »; характеристика об`єкту: «гараж, ОСОБА_1 ».

Підписаний цей акт споживачем ОСОБА_1 .

Тобто, в цьому акті споживачем вказано фізичну особу ОСОБА_1 , та не зазначено про те, що споживач виступає як фізична особа підприємець.

У акті технічної перевірки засобів обліку електричної енергії до 1000 В від 28.09.2023 (а.с.61-62), вказано найменування споживача: ОСОБА_1 ; назва об`єкту: гараж; адреса об`єкту: АДРЕСА_3 .

У цьому акті споживачем вказано фізичну особу ОСОБА_1 , та не зазначено про те, що споживач виступає як фізична особа підприємець.

Під час засідання комісії по розгляду Акту про порушення споживачем ПРРЕЕ № 0010878 від 29 вересня 2023 року було складено протокол № 0010878 від 10 жовтня 2023 року (а.с. 80-81), в якому зазначено наступне:

засідання відбулося за участю споживача: ОСОБА_1 ;

вказаний об`єкт, на якому виявлено порушення: гараж; АДРЕСА_3 ;

розглянуто документи: «договір № 22000453, ОСОБА_1 ».

Тобто, в цьому протоколі зазначено про розгляд порушення, вчиненого споживачем фізичною особою ОСОБА_1 , та не зазначено про те, що споживач виступає як фізична особа підприємець. Також у протоколі не зазначено, що донарахування проведено саме як фізичній особі підприємцю.

Позивач у листі від 17.10.2023 (а.с.83) звернувся до споживача - ОСОБА_1 з вимогою оплатити необліковану електричну енергію.

У цьому листі не зазначено про те, що позивач звертався до споживача як фізичної особи підприємця.

Позивач у відповіді на відзив посилається на правовий висновок Великої Палати, викладений у постанові від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18, та у постанові Верховного Суду від 16.01.2024 у справі № 914/1362/23, де Суд дійшов висновку, що за змістом статей 51, 52, 598 - 609 ЦК України, статей 202 - 208 ГК України, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності), її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею, як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Проте у спірних правовідносинах виникла інша ситуація - ОСОБА_1 приєднався до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії заявою-приєднання від 20 грудня 2018 року саме як фізична особа, без статусу підприємця (а.с.36). На дату подачі заяви-приєднання до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії ОСОБА_1 не був зареєстрований як фізична особа підприємець.

ОСОБА_1 зареєструвався як фізична особа-підприємець лише 04.06.2020, тобто через два роки після укладення договору з позивачем.

З огляду на вказане, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин вказаних правових висновків Верховного Суду.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої статті 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи. Натомість згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 922/4239/16, про те, що фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання чи ні, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Як свідчать матеріали справи договір про постачання електричної енергії № 0453 від 17.11.2009, укладений між позивачем та Приватним підприємцем Морозом Євгенієм Вікторовичем, припинився у зв`язку із зміною законодавчого регулювання правовідносин щодо постачання електричної енергії, та анулювання відповідної ліцензії позивача.

08.01.2014 ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця (а.с.133-135).

20 грудня 2018 року ОСОБА_1 (як фізична особа, що без статусу підприємця) подав до ПАТ «Полтаваобленерго» заяву-приєднання до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії (а.с.36).

На дату подачі заяви-приєднання до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії ОСОБА_1 не був зареєстрований як фізична особа підприємець.

ОСОБА_1 зареєструвався як фізична особа-підприємець лише 04.06.2020.

Проте, доказів вступу у правовідносини з позивачем відповідачем саме у статусі підприємця до матеріалів справи не надано.

Позивач також не надав доказів укладення відповідачем саме як фізичною особою підприємцем договору про постачання електричної енергії з постачальником - ТОВ «Полтаваенергозбут».

Додані до позову документи: акт технічної перевірки засобів обліку електричної енергії до 1000 В від 06.10.2021, (а.с.61-62), акт контрольного огляду розрахункових засобів обліку електроенергії від 31.03.2023 (а.с.63), акт про пломбування речового доказу від 28.09.2023 (а.с. 67), акт виміру зразка дроту від 28.09.2023 (а.с.68), акт технічної перевірки засобів обліку електричної енергії до 1000 В від 28.09.2023 (а.с.61-62), лист від 17.10.2023 (а.с.83), складені стосовно споживача - ОСОБА_1 , у них не зазначено про те, що споживач виступає як фізична особа підприємець.

Також у Акті про порушення споживачем ПРРЕЕ № 0010878 від 29 вересня 2023 року (а.с.64-65) та у протоколі засіданні комісії № 0010878 від 10 жовтня 2023 року (а.с. 80-81), зазначено про розгляд порушення, вчиненого споживачем фізичною особою ОСОБА_1 , та не зазначено про те, що споживач виступає як фізична особа підприємець. Також у протоколі не зазначено, що донарахування проведено саме як фізичній особі підприємцю.

Доказів в підтвердження того, що виявлене порушення стосується саме проведення відповідачем підприємницької господарської діяльності позивач до позову не надав, також відсутнє посилання на це у складених позивачем актах під час проведення перевірки.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується, що ОСОБА_1 вступав у спірні правовідносини саме як фізична особа підприємець.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Оскільки стороною Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії є фізична особа, а не підприємець, перевірка проводилася та всі акти і рішення приймалися позивачем стосовно фізичної особи, то відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України цей спір не відноситься до юрисдикції господарських судів.

В даному випадку позивач має право звернутися з позовом до відповідного загального місцевого суду.

В п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на викладене, провадження у цій справі слід закрити.

У ч.4 ст. 231 ГПК України вказано, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито в зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Суд встановив, що за подачу цього позову позивач сплатив 3028,00 грн судового збору за платіжною інструкцією № 1039226 від 21.02.2024 (а.с. 10). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджене випискою від 22.02.2024 (а.с. 114).

Отже, позивачу належить повернути з Державного бюджету України 3028,00 грн. судового збору.

Керуючись статтями 252, 231, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Закрити провадження у справі.

2. Повернути з Державного бюджету України (рахунок ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101, рахунок UA3016719, Казначейство України (ЕАП), , код платежу 22030101) на користь Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, буд.5, м. Полтава, 36022; ідентифікаційний код 00131819) 3028 грн 00 коп. судового збору, сплаченого за платіжною інструкцією № 1039226 від 21.02.2024, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Дата підписання ухвали: 22.05.2024.

Суддя Т. М. Безрук