ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2024 р. Справа№ 910/14629/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Галауза Віталія Миколайовича

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 (повний текст складено 25.01.2024)

у справі № 910/14629/23 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом Приватного підприємства «Тревелсистем»

до фізичної особи-підприємця Галауза Віталія Миколайовича

про стягнення 146 295, 66 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У вересні 2023 року Приватне підприємство «Тревелсистем» (далі - ПП «Тревелсистем», Підприємство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Фізичної особи-підприємця Галауза Віталія Миколайовича (далі - ФОП Галауз В.М.) 146 295, 66 грн заборгованості.

На обґрунтування заявлених вимог Підприємство зазначає, що відповідач не сплатив вартість наданих туристичних послуг згідно з актами №TS10828307 від 23.05.2023 та №TS10828340 від 23.05.2023 на суму 43774, 14 грн та 102 521, 52 грн відповідно.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 позов ПП «Тревелсистем» до ФОП Галауза В.М. задоволено повністю. Стягнуто з ФОП Галауза В.М. на користь ПП «Тревелсистем» 146 295,66 грн заборгованості, 2 684,00 грн судового збору, а також 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір є агентським договором, укладеним у спрощений спосіб, і між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 ЦК України та Глави 31 ГК України; агентський договір належить до посередницьких договорів на надання послуг. Встановивши, що матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем наданих йому послуг, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, а отже обґрунтованими є доводи позивача щодо стягнення з відповідача 146 295, 66 грн за надані туристичні послуги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2024, ФОП Галауз В.М. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а також стягнути з ПП «Тревелсистем» на користь ФОП Галауза В.М. усі судові витрати.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та не в повному обсязі встановив обставини справи.

На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про укладення сторонами спору договору у спрощений спосіб. Суд неправильно застосував положення

законодавства щодо укладеності договору, досягнення згоди щодо істотних умов, а

також не у повному обсязі встановив обставини справи щодо можливості

підписання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за допомогою електронного

підпису.

Позиції учасників справи.

ПП «Тревелсистем» надало відзив на апеляційному скаргу, у якому наводить власні доводи на її спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

До відзиву на апеляційну скаргу ПП «Тревелсистем» долучило листування електронною поштою, в якому відповідач не заперечував наявність заборгованості перед позивачем, як доказ наявності договірних правовідносин між позивачем та відповідачем.

У відзиві позивач заявив, що його витрати на професійну правничу допомогу під час апеляційного оскарження (у Північному апеляційному господарському суді) орієнтовно складуть 12 000,00 грн і докази на підтвердження витрат та обсягу і змісту професійної правничої допомоги під час розгляду даної справи Північним апеляційним господарським судом будуть надані позивачем у встановлений законом строк.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14629/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ФОП Галауза В.М. на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 до надходження матеріалів справи №910/14629/23.

29.02.2024 матеріали справи №910/14629/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024 справа №910/14629/23 передана на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А. (у зв`язку з відпусткою судді Ходаківської І.П.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Галауза В.М. на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/14629/23. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Роз`яснено апелянту має право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Постанову підписано 17.05.2024 після виходу судді Алданової С.О. з лікарняного.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Щодо наданих позивачем з відзивом нових доказів колегія суддів зазначає таке.

Приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».

Отже, у разі подання учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Така обставина (відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції) виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України.

Отже, суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, але лише якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести заявник). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.

У цьому випадку ПП «Тревелсистем» зазначених вимог не дотрималось, а тому підстави для прийняття судом наданих ним доказів, які не подавались суду першої інстанції, відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

18.05.2023 агент ФОП Галауз В.М. здійснив замовлення 10828307 на розміщення в готелі Novotel Brussels City Center у період з 20.05.2023 по 25.03.2023 двох осіб на загальну суму 2 799,34 євро.

Згідно з наявним у матеріалах справи готельним ваучером було здійснено бронювання номера у готелі Novotel Brussels City Center у період з 20.05.2023 по 25.03.2023 для двох осіб.

18.05.2023 агент ФОП Галауз В.М. здійснив замовлення 10828340 на розміщення в готелі Novotel Brussels City Center в період з 21.05.2023 по 25.03.2023 однієї особи на загальну суму 1 195,25 євро.

Згідно з наявним у матеріалах справи готельним ваучером було здійснено бронювання номера у готелі Novotel Brussels City Center в період з 21.05.2023 по 25.03.2023 на одну особу.

22.05.2023 ПП «Тревелсистем» сформувало рахунок-фактуру №10828307 на суму 102521,52 грн за послугу (готель Novotel Brussels City Center в період з 20.05.2023 по 25.03.2023 на дві особи).

22.05.2022 ПП «Тревелсистем» сформувало рахунок-фактуру №10828340 на суму 43 774,14 грн за послугу (готель Novotel Brussels City Center в період з 21.05.2023 по 25.03.2023 на одну особу).

23.05.2023 ПП «Тревелсистем» та ФОП Галауз В.М. підписали Акт №TS10828340 від 21.05.2023 здачі-прийняття робіт (надання послуги) згідно із замовленням №TS10828340 від 21.05.2023, рахунок №TS10828340 від 22.05.2023: розміщення в готелі з 21.05.2023 по 25.05.2023 на суму 43 774,14 грн.

23.05.2023 ПП «Тревелсистем» та ФОП Галауз В.М. підписали Акт №TS10828307 здачі-прийняття робіт (надання послуг) згідно із замовленням №TS10828340 від 20.05.2023, рахунок №TS10828340 від 22.05.2023: розміщення в готелі з 20.05.2023 по 25.05.2023 на суму 102 521,52 грн.

24.07.2023 ПП «Тревелсистем» направило ФОП Галаузу В.М. вимогу, у якій просило у строк по 08.08.2023 сплатити 146 295,66 грн вартості наданих послуг (згідно з актами №TS10828340 та №TS10828307).

Відомості трекінгу поштового відправлення №951 свідчать, що 31.07.2023 вимога не була вручена під час доставки та 11.08.2023 повернута за зворотною адресою у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Звертаючись з позовом у цій справі, Підприємство зазначає, що ФОП Галауз В.М. надані йому згідно з актами послуги не оплатив.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про туризм» законодавство України про туризм складається з Конституції України, цього Закону, інших нормативно-правових актів, виданих відповідно до них. Майнові відносини в галузі туризму, засновані на рівності, автономії волі і майновій самостійності їх учасників, регулюються Цивільним та Господарським кодексами України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Стаття 5 Закону України «Про туризм» визначає, що учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність.

Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є в т.ч.: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг; інші суб`єкти господарювання, що надають послуги з тимчасового розміщення (проживання), харчування, екскурсійних, розважальних та інших туристичних послуг.

Стаття 901 ЦК України визначає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

У цій справі у відносинах сторін ПП «Тревелсистем» виступає як туроператор, а ФОП Галауз В.М. - як агент, про що свідчать, зокрема підписані сторонами у сервісі «Вчасно» акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), згідно з якими ПП «Тревелсистем» надало послуги згідно із замовленнями №TS10828340 від 21.05.2023 на суму 43 774,14 грн та №TS10828340 від 20.05.2023 на суму 102 521,52 грн.

Враховуючи встановлення судом факту того, що зазначені замовлення здійснив агент ФОП Галауз В.М. (про що свідчить зміст цих замовлень), і докази їх оплати у будь-який спосіб ФОП Галауз В.М. не надав, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про обґрунтованість вимог ПП «Тревелсистем».

Водночас колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами договір є укладеним у спрощений спосіб агентським договором, оскільки ч. 5 ст. 297 ГК України встановлено, що агентський договір укладається в письмовій формі.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині можливості підписання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за допомогою електронного підпису колегія суддів зазначає, що підписання актів здійснено сторонами у сервісі «Вчасно». Цей сервіс є сервісом миттєвого обміну електронними документами, що дозволяє підписувати, надсилати, отримувати та зберігати документи онлайн.

КНЕДП ТОВ «Вчасно сервіс» внесено до довірчого списку на підставі Наказу Міністерства цифрової трансформації України від 01.10.2021 №137. Вчасно.КЕП входить до екосистеми «Вчасно» разом із сервісами Вчасно.ЕДО, Вчасно.EDI, Вчасно.Каса.

Скаржник не навів у апеляційній скарзі підстав, за яких підписання сторонами актів у цьому сервісі не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому колегія суддів оцінює відповідні доводи критично.

Колегія суддів також відзначає, що підключення користувача передбачає: до початку використання Сервісу Користувач повинен: ознайомитись з цими Правилами, прийняти їх та дотримуватись під час використання Сервісу; ознайомитися з Політикою конфіденційності, прийняти її та дотримуватись під час використання Сервісу; мати дійсний до використання кваліфікований сертифікат електронного ключа, який виданий кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг (далі - кваліфікований надавач) відповідно до законодавства України; пройти реєстрацію за посиланням edo.vchasno.ua/auth/registration .

Відвідувач Сервісу набуває статусу Користувача з моменту проходження реєстрації згідно п. 3.1.4. Правил.

Правила визначають, що кваліфікований електронний підпис (КЕП) - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа; користувач - учасник електронного документообігу, який пройшов реєстрацію на веб-сайті Оператора за посиланням edo.vchasno.ua/auth/registration; контрагент - контрагент Користувача, який в процесі документообігу виступає адресатом (отримувачем) документу.

Згідно з реєстром https://czo.gov.ua/ca-registry Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України ТОВ «Вчасно Сервіс» є кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг «Вчасно Сервіс» та є кваліфікованим надавачем, що видає ключі КЕП.

Тобто електронний підпис, яким підписано спірні акти наданих послуг, відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги обґрунтованість висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог не спростовують.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Галауза Віталія Миколайовича на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/14629/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2024 у справі №910/14629/23 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/14629/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова