ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2024 р. Справа № 910/17507/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

без повідомлення учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024

у справі №910/17507/23 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія"

до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" звернулося з позовом до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії №95-В-ПВФ-23 від 10.07.2023 у розмірі 74319,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" взятих на себе зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати отриманої електричної енергії за договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2023 відкрито провадження у справі №910/17507/23 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі №910/17507/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Доводи відповідача в цілому зводяться до того, що судом першої інстанції не враховані норми чинного законодавства щодо моменту виникнення прав і обов`язків у сторін на підставі укладеного договору, а також, фактично, змінено умови договору в частині існування обов`язків у сторін у період з 01.07.2023 по 09.07.2023, внаслідок чого вирішено стягнути заборгованість поза межами договірних відносин без належних на те підстав.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 апеляційну скаргу у справі №910/17507/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №910/17507/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено позивачу строк на подання відзиву.

До суду 29.03.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" подано відзив на апеляційну, у якому позивач заперечує проти доводів скарги відповідача та просить залишити її без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 10.07.2023 Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" з заявою-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу.

10.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" (постачальник) та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (споживач) укладений договір про постачання електричної енергії №95-В-ПВФ-23, відповідно до п. 1.1 якого даний договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником.

Згідно з п. 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії у порядку та на умовах, визначених договором.

Очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії складає 1030000 кВт/год. (п. 2.4 договору).

Згідно з п. п. 3.2 та 3.6 договору кількість електричної енергії, що одержує споживач, визначається на підставі зняття показників електричних лічильників споживача. Споживач має право на коригування договірної величини постачання електричної енергії у розрахунковому місяці.

Розрахунковий період поставки - з 01.07.2023 по 31.12.2023 (п. 5.1 договору).

Згідно з п. 5.2 договору загальна ціна договору разом з ПДВ складає 4258143,60 грн.

Пунктами 5.7 та 5.8 договору сторонами узгоджено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Приймання-передача електричної енергії, поставленої постачальником та прийнятої споживачем у розрахунковому періоді, оформлюється шляхом підписання сторонами щомісячних актів приймання-передавання товарної продукції, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. п. 5.10 та 5.11 договору споживач здійснює оплату за електроенергію до 10 (десятого) числа розрахункового місяця - попереднім платежем не більше 50% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з запланованим обсягом споживання електричної енергії на даний місяць, або вартості величини очікуваного споживання при значному відхиленні споживання електроенергії у розрахунковому періоді, на підставі рахунку на попередню оплату постачальника з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично спожиту електричну енергію. Строк оплати рахунку за спожиту електричну енергію: не пізніше ніж до 20 (двадцятого) числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Підпунктом 6.2.1 п. 6.2 договору передбачено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п. п. 13.1 та 13.9 договору).

На виконання умов договору на підставі даних комерційного обліку, а саме звіту щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника, які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензійної діяльності оператора системи розподілу (передачі) Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські електромережі" за липень 2023 року та акту підтвердження обсягів розподілу електричної енергії з мереж Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські електромережі" постачальнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" від 31.07.2023, у липні 2023 року відповідач спожив електричну енергію в обсязі 58948 кВт/год.

На підставі даних комерційного обліку позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №1-В-ПВФ-23/7/1 від 08.08.2023 та склав акт про прийняття-передавання товарної продукції від 31.07.2023 за спожиту у липні 2023 року електричну енергію у сумі 243698,10 грн.

Проте, відповідач лише частково оплатив електричну енергію на суму 169379,03 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжної інструкції №1343 від 18.08.2023.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача з листом №03/08-2779 від 13.10.2023, у якому просив терміново здійснити оплату заборгованості у розмірі 74319,07 грн.

Поряд з цим, відповідач у своєму листі №3467/27-02-04/Вих від 26.10.2023 вказав, що вимога позивача з приводу оплати коштів в сумі 74319,07 грн є неправомірною та виходить за межі договірних відносин сторін, оскільки договір укладений 10.07.2023 і споживач оплатив електричну енергію в обсязі, що відповідає періоду поставки з 10.07.2023 по 31.07.2023, а не за повний місяць.

Як наслідок, Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" звернулося з даним позовом до суду та просило стягнути з Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 74319,07 грн боргу за договором про постачання електричної енергії №95-В-ПВФ-23 від 10.07.2023.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що вимога постачальника щодо оплати коштів за період, необумовлений договором (з 01.07.2023 по 09.07.2023 включно), не відповідає нормам законодавства та виходить за межі договірних відносин, що склалися між сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги у даній справі, суд першої інстанції спростував вищевказані доводи відповідача та зазначив, що вартість та обсяги електричної енергії, поставленої Державному підприємству "Адміністрація морських портів України", підтверджуються наявним у матеріалах справи звітом щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника, які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензійної діяльності оператора системи розподілу (передачі) Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські електромережі" за липень 2023 року та актом підтвердження обсягів розподілу електричної енергії з мереж Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські електромережі" постачальнику від 31.07.2023. Відповідно до вказаного звіту у розрахунковому періоді липні 2023 року відповідач спожив електричну енергію у кількості 58948 кВт/год загальною вартістю 243698,10 грн і доказів постачання електричної енергії в обсягах на суму 74319,07 грн іншим постачальником ніж позивач, відповідачем не надано.

З наведеними висновками місцевого господарського суду погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства, які, у свою чергу, кореспондуються зі ст. 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1, 3 та 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі даних комерційного обліку позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №1-В-ПВФ-23/7/1 від 08.08.2023 та склав акт про прийняття-передавання товарної продукції від 31.07.2023 за спожиту у липні 2023 року електричну енергію у сумі 243698,10 грн.

Пунктами 5.8, 5.10 та 5.11 договору сторонами узгоджено, що приймання-передача електричної енергії, поставленої постачальником та прийнятої споживачем у розрахунковому періоді, оформлюється шляхом підписання сторонами щомісячних актів приймання-передавання товарної продукції, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. Споживач здійснює оплату за електроенергію до 10 (десятого) числа розрахункового місяця - попереднім платежем не більше 50% вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з запланованим обсягом споживання електричної енергії на даний місяць, або вартості величини очікуваного споживання при значному відхиленні споживання електроенергії у розрахунковому періоді, на підставі рахунку на попередню оплату постачальника з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично спожиту електричну енергію. Строк оплати рахунку за спожиту електричну енергію: не пізніше ніж до 20 (двадцятого) числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Проте, відповідач лише частково оплатив електричну енергію на суму 169379,03 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжної інструкції №1343 від 18.08.2023.

В апеляційній скарзі Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" вказує на те, що судом першої інстанції не враховані норми чинного законодавства щодо моменту виникнення прав і обов`язків у сторін на підставі укладеного договору, а також, фактично, змінено умови договору в частині існування обов`язків у сторін у період з 01.07.2023 по 09.07.2023, внаслідок чого вирішено стягнути заборгованість поза межами договірних відносин без належних на те підстав.

Поряд з цим, апеляційний суд вважає наведені доводи безпідставними з огляду на наступне.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила).

Приписами п. 1.2.15 Правил встановлено, що на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається (п. 3.1.9 Правил).

При цьому, п. п. 3.1.10 та 3.1.11 Правил передбачено, що споживач має право вільно обирати електропостачальників. Споживачі, які отримують електричну енергію від двох або більше електропостачальників, укладають окремі договори про постачання електричної енергії споживачу з кожним із них.

Разом з цим, згідно з п. п. 4.12 та 4.13 Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Пунктом 10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 передбачено, що до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР (оператор систем розподілу).

Таким чином, законодавством визначено процедуру отримання даних щодо обсягів споживання споживача, а саме інформацію щодо фактичних обсягів споживання електричної енергії постачальник отримує після закінчення розрахункового періоду від адміністратора комерційного обліку (оператора системи розподілу).

До матеріалів справи Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" надано дані комерційного обліку щодо постачання електричної енергії відповідачу, а саме:

- звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника, які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензійної діяльності оператора системи розподілу (передачі) Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські електромережі" за липень 2023 року. Згідно вказаного звіту за точками комерційного обліку відповідача (пункти у звіті №№ 215, 265, 270, 364, 455, 596, 693, 1096, 1104 та 1135), на які постачається електрична енергія за спірним договором, за липень 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" поставлено Державному підприємству "Адміністрація морських портів України" електричну енергію в обсязі 58948 кВт/год;

- акт підтвердження обсягів розподілу електричної енергії з мереж Акціонерного товариства "ДТЕК Одеські електромережі" постачальнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" від 31.07.2023.

Отже, суд зазначає, що позивачем доведено належними і допустимими доказами факт постачання електричної енергії в обсязі 58948 кВт/год за липень 2023 року в рамках укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії №95-В-ПВФ-23 від 10.07.2023.

Натомість, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження своєї правової позиції і в матеріалах справи відсутні докази того, що саме обсяг електричної енергії на суму, яку не визнає Державне підприємство "Адміністрація морських портів України", був спожитий до 10.07.2023, та докази, що даний обсяг електричної енергії був поставлений йому іншим постачальником і в межах іншого договору.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності у відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 74319,07 грн.

Частинами 1 та 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З рахуванням усього вищезазначеного, оскільки відповідачем не спростовано факту наявності заборгованості за договором постачання електричної енергії, а отже останній вважається таким, що порушив взяті на себе господарські зобов`язання, колегія суддів вважає правомірними висновки місцевого господарського суду про задоволення заявленого позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги відповідача, які відхилені судом вище, встановлених обставин справи не спростовують.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі №910/17507/23 ухвалене з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2024 у справі №910/17507/23 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Адміністрація морських портів України".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов