ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"16" травня 2024 р. Справа № 918/1206/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

судді Гудак А.В.

судді Саврій В.А.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників:

скаржника - не з`явився;

боржника - Войтович Л.В., адвокат (в режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11 березня 2024 року у справі №918/1206/23 (суддя Політика Н.А.)

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29 січня 2024 року у справі №918/1206/23 заяву про визнання кредиторських вимог і додані до неї документи повернуто Акціонерному товариству "Сенс Банк".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11 березня 2024 року провадження у справі №918/1206/23 про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) - закрито. Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_1 . Припинено процедуру реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 . Припинено повноваження керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Волторніста Сергія Івановича.

Не погоджуючись з прийнятими судом першої інстанції ухвалами, Акціонерне товариство "Сенс Банк" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 10.03.2024 у справі №918/1206/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 29.01.2024 про повернення заяви про грошові вимоги кредитора до боржника заявнику; прийняти нове рішення, яким прийняти заяву про грошові вимоги кредитора до боржника у справі №918/1206/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 10.03.2024 у справі №918/1206/23, направити справу на розгляд до Господарського суду Рівненської області.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення Господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.03.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 29 січня 2024 року (про повернення заяви про визнання кредиторських вимог) та на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11 березня 2024 року (про закриття провадження у справі) у справі №918/1206/23 - залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом подання окремих апеляційних скарг на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 29.01.2024 (про повернення заяви про визнання кредиторських вимог) та на ухвалу Господарського суду Рівненськї області від 11.03.2024 (про закриття провадження у справі) у справі №918/1206/23, надання суду доказів сплати судового збору в установленому законом порядку і розмірі, надання суду доказів надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів боржнику - ОСОБА_1 , зазначення мотивів у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість ухвали Господарського суду Рівненської області від 11 березня 2024 року, уточнення прохальної частини апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Рівненськї області від 11 березня 2024 року, надання суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 29 січня 2024 року.

09.04.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Сенс Банк" надійшла уточнена апеляційна скарга, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 11.03.2024 у справі №918/1206/23; скасувати ухвалу Господарського суду Рівненськї області від 11.03.2024 у справі №918/1206/23, а справу направити на розгляд до Господарського суду Рівненськї області. Крім того, до уточненої апеляційної скарги долучає платіжну інструкцію №10694780 від 25.03.2024 про сплату судового збору в розмірі 3028 грн та докази надсилання апеляційної скарги боржнику.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 16.04.2024) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Рівненськї області від 11 березня 2024 року у справі №918/1206/23; призначено справу №918/1206/23 до розгляду на 16 травня 2024 року об 12:00 год.

Представник ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представник скаржника не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, враховуючи те, що позиція АТ "Сенс Банк" викладена безпосередньо у розглядуваній апеляційній скарзі, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представника скаржника.

Безпосередньо в судовому засіданні представник ОСОБА_1 повністю підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк", дійшла висновку про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження у справі виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього суду; вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Ейрі проти Ірландії", від 09.10.1979, п.24, Series A N 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява N 38695/97, п.43, ECHR 2000-II), які з огляду на положення ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в провадженні у справі про банкрутство - норм Господарського процесуального кодексу України та Кодексу України з процедур банкрутства.

Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу І, главі 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у господарському судочинстві.

Частина перша статті 254 ГПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У розумінні наведених норм процесуального права судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи. Таким судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Варто враховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/18705/17, від 11.07.2018 у справі №911/2635/17, від 03.06.2019 у справі №910/6767/17, від 25.10.2019 у справі №910/16430/14 та від 05.05.2020 у справі №910/9254/18.

У разі встановлення господарським судом відповідних обставин суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (частина 2 статті 50 ГПК України), та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права у будь-якому випадку є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №911/2635/17).

Відповідно до частини другої статті 255 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому ГПК України для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (частина п`ята статті 41 ГПК України).

Згідно із частиною першою статті 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Суб`єктний склад учасників господарського процесу за ГПК України є іншим, ніж склад учасників у справі про банкрутство за КУзПБ. Водночас, перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство наведеними нормами віднесено також інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Відповідна правова позиція не має законодавчого відтворення ані в ГПК України, ані в КУзПБ (з 21.10.2019), однак є усталеною під час перегляду справ про банкрутство та викладена суддями судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 07.07.2020 у справі №Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі №916/3206/17, від 03.06.2020 у справі №910/18031/14, від 19.05.2020 у справі №908/2332/19, від 03.03.2020 у справі №904/7965/16, від 20.02.2019 у справі №5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі №911/5186/14.

Особа наділяється процесуальною правоздатністю (що є потенційною, безумовною та встановленою законом можливістю мати процесуальні права та обов`язки відповідного учасника, які визначені процесуальним законом) в силу закону, з урахуванням визначеного статтею 4 ГПК України суб`єктного складу осіб, які можуть належати до учасників господарського процесу.

Склад учасників у справі про банкрутство та їх термінологічне визначення наведено у статті 1 КУзПБ.

Відповідно до абзацу двадцять четвертого статті 1 КУзПБ, учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Тлумачення наведеної норми дозволяє дійти висновку про умовний розподіл учасників у справі про банкрутство на три групи, а саме:

І група - сторони справи - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут);

ІІ група - учасники справи - арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника;

ІІІ група - інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір (постанова Верховного Суду від 09.03.2023 у справі №908/3077/21).

Статтею 122 КУзПБ визначено, що подання кредиторами грошових вимог до боржника (фізичної особи) та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Порядок набуття кредитором (окрім кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі про банкрутство) статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається статтею 45 КУзПБ.

Для набуття процесуального статусу конкурсного кредитора як сторони у справі про банкрутство необхідно:

- пред`явлення грошових вимог;

- розгляд грошових вимог судом;

- визнання їх судом.

Тільки за цієї сукупності, конкурсний кредитор може набути правового статусу сторони, а відповідно учасника у справі про банкрутство.

Тобто набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку. А набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора.

У питанні набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство колегія суддів також звертається до правових висновків Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 16.07.2020 у справі №910/4475/19, та зазначає наступне.

Законодавством про банкрутство для конкурсних кредиторів встановлений більш складний, порівняно з іншими учасниками справи, порядок набуття статусу учасника провадження у справі про банкрутство, який (статус) наділяє такого учасника повним обсягом процесуальної дієздатності, в т.ч. правом оскаржувати судові рішення, оскаржувати дії боржника, розпорядника майном, керуючого санацією, ліквідатора, звертатися про визнання недійсними угод боржника тощо.

Набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №913/444/18).

За приписами частини другої статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання..

Таким чином, порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство є чітким, зрозумілим та однозначним, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування.

За висновком Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду сформульованогоу пункті 56.16 постанови від 16.07.2020 у справі №910/4475/19, лише після вчинення всіх передбачених Законом про банкрутство (стаття 23) чи КУзПБ (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 23 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45 КУзПБ) визнання його вимог, конкурсний кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 ГПК України).

Тобто, лише за сукупністю, передбачених КУзПБ дій: пред`явлення грошових вимог; доведення свого права вимоги перед судом; розгляд грошових вимог судом (перевірка наявності такого права у кредитора; правомірність його набуття; невтрата цього права у зв`язку з позовною давністю, тощо) та визнання грошових вимог у відповідній ухвалі суду конкурсний кредитор набуває правового статусу учасника у справі про банкрутство, отже наділяється процесуальними правомочностями учасника справи за статтею 42 ГПК України, зокрема оскаржувати судові рішення у справі про банкрутство в апеляційному та касаційному порядку.

Процесуальна діяльність суду щодо здійснення правосуддя має чітко визначені в законі мету, завдання і коло учасників - носіїв процесуальних прав і обов`язків. Реалізація своїх процесуальних прав обумовлена виключно процесуальним статусом учасника (позивач, відповідач, третя особа, а у справах про банкрутство - боржник, кредитор, інші учасники у справі).

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Рівненської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі положень Кодексу України з процедур банкрутства, посилаючись на наявність заборгованості у сумі 966 892,36 грн.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.12.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Волторніста Сергія Івановича.

Офіційне оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 було оприлюднено 18.12.2023.

16.01.2024 до Господарського суду Рівненської області через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС від Акціонерного товариства "Сенс Банк" надійшла заява про визнання кредиторських вимог, відповідно до якої просить суд визнати грошові вимоги Акціонерного товариства "Сенс Банк" до боржника ОСОБА_1 в розмірі 48 308,26 грн, а також 5 368,00 грн судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17 січня 2024 року у справі №918/1206/23 заяву Акціонерного товариства "Сенс Банк" про визнання кредиторських вимог залишено без руху, встановлено заявнику строк на усунення недоліків заяви - 5 (п`ять) днів з дня вручення даної ухвали та спосіб усунення недоліків заяви шляхом подання до суду доказів доплати судового збору в розмірі 688 грн 00 коп. Також заявнику було роз`яснено, що якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви.

З огляду на те, що АТ "Сенс Банк" не було усунуто встановлені судом першої інстанції недоліки заяви, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29.01.2024 повернуто АТ "Сенс Банк" заяву з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 .

Частиною 2 ст.46 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви.

Тож в силу наведених вище обставин справи, норм права та усталеним під час перегляду справ про банкрутство висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що АТ "Сенс Банк" не набуло статусу учасника у справі про банкрутство, а відтак і процесуальної дієздатності оскаржувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11.03.2024 у справі №918/1206/23, згідно якої провадження у справі №918/1206/23 про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 - закрито; припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_1 ; припинено процедуру реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 .

Колегія суддів також зауважує, що з огляду на вищенаведені приписи чинного законодавства та висновки Верховного Суду, які в силу приписів ст.236 ГПК України мають враховуватись судом апеляційної інстанції при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, особа, яка не була учасником провадження у справі станом на час винесення оскаржуваного рішення має довести, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи.

Однак, зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається вирішення питання про права, інтереси та (або) обов`язки АТ "Сенс Банк".

При цьому, колегія суддів відзначає, що закриття провадження у цій справі оскаржуваною ухвалою, відбулось в силу прямої норми Кодексу України з процедур банкрутства, а саме приписів п.8 ч.1 ст.90, яка визначає, що суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог.

Отже, оскаржуване рішення безпосередньо не стосується прав та обов`язків АТ "Сенс Банк", тобто судом першої інстанції не розглядався й не вирішувався спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ані мотивувальна, ані резолютивна частини оскаржуваної ухвали не містять жодних висновків, суджень, вказівок про права, інтереси та (або) обов`язки АТ "Сенс Банк" у відповідних правовідносинах.

Також колегією суддів береться до уваги те, що доводи апеляційної скарги АТ "Сенс Банк" фактично зводяться до незгоди апелянта з ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29.01.2024, якою повернуто АТ "Сенс Банк" заяву з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 .

Зокрема, АТ "Сенс Банк" наголошує на тому, що усунуло недоліки заяви, своєчасно подало відповідну заяву про усунення недоліків до суду першої інстанції, однак судом безпідставно не було взято її до уваги та повернуто заяву з грошовими вимогами до боржника.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що АТ "Сенс Банк" наразі в апеляційному порядку оскаржується ухвала суду першої інстанції від 11.03.2024 про закриття провадження у справі №918/1206/23 про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 , а не ухвала місцевого господарського суду від 29.01.2024, якою було повернуто АТ "Сенс Банк" заяву з грошовими вимогами до боржника.

При цьому, судом враховується те, що ухвала Господарського суду Рівненської області від 29.01.2024 у справі №918/1206/23 про повернення АТ "Сенс Банк" заяви з грошовими вимогами до боржника набрала законної сили та в апеляційному порядку АТ "Сенс Банк" не оскаржувалась.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що АТ "Сенс Банк" не набуло процесуального права на звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11.03.2024 у цій справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що скаржник не має статусу сторони/кредитора чи учасника у справі №918/1206/23 про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 , а ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11 березня 2024 року про закриття провадження у справі №918/1206/23 та припинення процедури реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 не вирішувались питання про права та інтереси та (або) обов`язки скаржника, судова колегія дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11.03.2024 у справі №918/1206/23 на підставі п.3 ч.1 ст.264 ГПК України.

При цьому слід зазначити, що закриття апеляційного провадження не може тлумачитися як порушення права на судовий захист та доступ до правосуддя, враховуючи процесуальні фільтри, встановлені процесуальним законодавством, які відповідають висновкам Європейського Суду з прав людини у рішеннях "Філіс проти Греції", "Де Жуфр де ла Прадель проти Франції" і "Станєв проти Болгарії".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, 235, 264 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 11 березня 2024 року у справі №918/1206/23 закрити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 20 травня 2024 року.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Саврій В.А.