РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 м. КиївСправа № 910/2490/24

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК ІМПЕРАТИВ";

до: приватного акціонерного товариства "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВМІСЬКБУД";

про: стягнення 166.421,39 грн.

Суддя Сергій Балац

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК ІМПЕРАТИВ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВМІСЬКБУД" (далі - відповідач) про стягнення 166.421,39 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 27.10.2021 № 968/з, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 166.421,39 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/2490/24 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

До господарського суду надійшла заява позивача про зміну підстав позову, в якій зазначено про те, що відповідачем порушено грошове зобов`язання саме за договором поставки від 27.10.2020 № 764/з, яка прийнята судом до розгляду ухвалою від 01.04.2024 № 910/2490/24.

До господарського суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів у центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про реєстрацію податкових накладних та включення відповідачем в податковий кредит сум податку на додану вартість.

Вказане клопотання, за висновками суду, задоволенню не підлягає, оскільки інформація, яку має намір витребувати заявник не входить до предмету доказування у даному спорі.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням: відсутність надання позивачем документів, зазначених в пункті 5.4 договору поставки від 27.10.2020 № 764/з; форс-мажорних обставин у вигляді військової агресії

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що: необхідний пакет документів був переданий відповідачу при отриманні останнім товару; форс-мажорні обставини не стосуються конкретного договору; простій відповідача був оголошений після граничних строків виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як замовником, укладено договір поставки від 27.10.2020 № 764/з (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач, в порядку і на умовах, передбачених даним Договором, протягом 2020 - 2021 років зобов`язується поставити та передати у власність відповідача композитної сітки та композитної арматури для об`єктів відповідача (далі - товар), а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити його вартість, відповідно до умов даного Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що відповідач здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок позивача у строк не пізніше двадцяти календарних днів після дати поставки партії товару відповідачем на умовах, передбачених в п. 5.4 даного Договору.

Положеннями пункту 5.4 Договору передбачено, що датою поставки товару вважається день, в якій товар фактично переданий від позивача до відповідача на місце поставки, визначене відповідачем у заявці, в належній якості, кількості та з необхідним пакетом документів, до якого входять:

- товарно-транспортна накладна;

- сертифікат (паспорт) якості виробника;

- видаткова накладна;

- гарантійні документи та документи, що гарантують якість та відповідність поставленого.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивачем здійснено поставку товару на користь відповідача за Договором на загальну суму 15.015.421,39 грн., який оплачений відповідачем частково в сумі 14.849.000,00 грн., що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 166.421,39 грн., а саме, за видатковими накладними: від 13.12.2021 № 1480, від 15.12.2021 № 1487, від 15.12.2021 № 1488, від 15.12.2021 № 1489, від 20.12.2021 № 1494, від 20.12.2021 № 1495, від 20.12.2021 № 1496 та від 20.12.2021 № 1497).

Акт звірки розрахунків на суму заборгованості відповідача в розмірі 166.421,39 грн. був направлений позивачем листом від 21.07.2023, проте підписаний відповідачем не був.

Також позивач звернувся до відповідача з претензією від 02.10.2023 № 1 про сплату заборгованості в сумі 166.421,39 грн., яка залишена відповідачем без виконання.

Вказані обставини призвели до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за Договором в сумі 166.421,39 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням наступного.

Приписом частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором в сумі 166.421,39 грн. сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 166.421,39 грн.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача викладені в поданому до суду відзиві судом відхилені з огляду на наступне:

- необхідний перелік документів при прийнятті товару мав бути перевірений відповідачем при прийняті такого товару та підписанні видаткових накладних;

- наказ відповідача "Про оголошення простою" від 25.02.2022 № 27/к є внутрішнім документом відповідача і не може слугувати підставою звільнення від виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором. Більш того, такий простій має початок з 01.03.2022, тобто після спливу граничного строку виконання відповідачем грошового зобов`язання за заявленими вимогами;

- саме посилання відповідача на введення воєнного стану в країні без подання до суду доказів неможливості здійснення своєчасного виконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору Договором не може слугувати підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання такого зобов`язання.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "ХОЛДИНГОВА КОМПАНІЯ "КИЇВМІСЬКБУД" (Україна, 01010, м. Київ, вулиця Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 4/6, ідентифікаційний код: 23527052) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ БУДИНОК ІМПЕРАТИВ" (Україна, 61070, Харківська область, м. Харків, В`їзд Вологодський 2-Й, будинок 6, офіс 407, ідентифікаційний код: 41571716) заборгованість в сумі 166.421 (сто шістдесят шість тисяч чотириста двадцять одна) грн. 39 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Сергій Балац