ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 року м.Дніпро Справа № 904/2262/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Сидоренко О.А. (в залі суду)

від відповідача: Кім Ганна Володимирівна (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2023 (суддя Бондарев Е.М.) у справі №904/2262/23

за позовом Обласного комунального підприємства "Фармація"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм"

про виселення з нежитлового приміщення та стягнення 193 688, 18 грн. неустойки.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Обласне комунальне підприємство "Фармація" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №4/345 від 01.05.2023 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" про:

- виселення з нежитлового приміщення площею 47,8 кв.м., яке розташоване на першому поверсі в будівлі КНП "Міська дитяча клінічна лікарня №6" ДМР за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 68 з одночасною передачею цього приміщення Обласному комунальному підприємству "Фармація";

- стягнення 533 376,00 грн. неустойки.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2023 у справі №904/2262/23 позов Обласного комунального підприємства "Фармація" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" про виселення з нежитлового приміщення та стягнення 193 688,18 грн. неустойки задоволено повністю.

Виселено Товариство з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" з нежитлового приміщення площею 47,8 кв.м., яке розташоване на першому поверсі в будівлі КНП "Міська дитяча клінічна лікарня №6" ДМР за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 68 з одночасною передачею цього приміщення Обласному комунальному підприємству "Фармація".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" на користь Обласного комунального підприємства "Фармація" 193 688,18 грн. неустойки та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 589,32 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що 01 листопада 2014 року між Обласним комунальним підприємством "Фармація" (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" (далі - відповідач, орендар) укладено договір №434 оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області (далі - договір) відповідно до пункту 1.1. якого з метою ефективного використання комунального майна орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, далі - об`єкт оренди, площею47,8 м2 для розміщення аптечного пункту, що реалізує готові ліки.

Об`єктом оренди відповідно до пункту 2.1. договору є нерухоме майно (приміщення) загальною площею 47,8 м2, розташоване на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі Комунального закладу "Дитяча міська клінічна лікарня №6" Дніпропетровської обласної ради" за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, буд. 68.

Вартість об`єкта оренди згідно зі звітом про експертну оцінку нерухомого майна 309 844,00 грн. (станом на 21.07.2017) (п.2.2. договору з урахуванням додаткової угоди №1 від 31.08.2017).

Відповідно до акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.11.2014 позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, нежитлове приміщення площею 47,8 кв.м., розташоване на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі Комунального закладу "Дитяча міська клінічна лікарня №6" Дніпропетровської обласної ради" за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, буд. 68 (а.с. 15).

Таким чином, після 01.10.2017, у зв`язку з відсутністю заяв сторін про припинення або зміну умов договору оренди № 434 та відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України № 2269-ХІІ "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 (в редакції станом на 01.10.2017), договір оренди продовжив свою дію до 31.08.2020 на тих самих умовах.

З огляду на викладене строк дії договору закінчився 31.08.2020.

Доказів, на підтвердження того, що відповідачем було повернуто орендоване майно відповідно до пунктів 4.4., 5.2.13. спірного договору матеріали справи не містять.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

Враховуючи той факт, що строк дії спірного договору оренди закінчився 31.08.2020, доказів його продовження матеріали справи не містять, як і не містять доказів повернення відповідачем спірного об`єкту оренди, вимоги позивача в частині виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" з нежитлового приміщення площею 47,8 кв.м., яке розташоване на першому поверсі в будівлі КНП "Міська клінічна лікарня № 6" ДМР за адресою м. Дніпро, вул. Караваєва, 68, з одночасною передачею цього приміщення Обласному комунальному підприємству "Фармація" підлягають задоволенню

Оскільки відповідач після закінчення строку дії спірного договору продовжував користуватися орендованим майном, позивачем відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України нараховано штрафні санкції у вигляді неустойки у розмірі подвійної орендної плати за весь час фактичного користування об`єктом оренди в сумі 711 519,20 грн. (яка розрахована на підставі орендної плати без ПДВ за останній повний календарний місяць оренди, яким був серпень 2020 року, та яка сплачена відповідачем на підставі рахунку на оплату № 290 від 26.08.2020 на суму 12 197,47 грн., у т.ч. ПДВ 2 032,91 грн.) за період з 01.09.2020 по 31.07.2023.

Відповідачем було частково сплачено грошові кошти за фактичне користування спірним нерухомим майном суму 517 831,07 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи доказами (наданими позивачем копіями банківських виписок) (а.с. 71-90).

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення неустойки, нарахованої за період користування об`єктом з 01.09.2020 по 31.07.2023 (з урахуванням частково отриманих від відповідача грошових коштів), господарським судом встановлено, що його здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення неустойки в сумі 193 688,18 грн. слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт зазначає, що в період з 30 серпня 2020 року тобто в період, за який позивач просить суд стягнути неустойку, позивач продовжував виконувати договір оренди, приймав орендну плату, та не висловлював своїх заперечень проти користування приміщенням відповідачем більше двох років до дня звернення до суду із позовом. За таких умов неможливо стверджувати про наявність вини відповідача у несвоєчасному поверненні орендованого приміщення, адже очевидно, що після 30 серпня 2020 року між сторонами продовжували існувати правовідносини оренди на підставі Договору оренди № 434 від 01.11.2014 року нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області, а отже, зобов`язання між сторонами не припинилися та продовжували існувати, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 квітня 2020 року у справі № 910/4962/18.

Приймаючи належним чином виконання Договору оренди відповідачем, позивач власними діями підтверджував та однозначно дав зрозуміти відповідачу, що не вважає використання орендованого приміщення неправомірним, а отже, враховуючи доктрину заборони суперечливої поведінки та принципів добросовісності та чесної ділової практики, позбавлений права на стягнення неустойки за вказаний період.

Крім того, протягом всього часу відповідач здійснював всі дії, спрямовані на продовження використання орендованого приміщення.

В даному випадку легітимним очікуванням відповідача є набуття ним права оренди спірного приміщення за результатами аукціону, який відбувся 10.02.2022 року. І при цьому також протягом всього часу до визначення остаточного переможця аукціону, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо користування предметом оренди, відповідач не мав об`єктивних підстав вважати, що позивач заперечує правомірність використання ним орендованого приміщення.

Як визначено пунктом 3.1. Договору оренди № 434 нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області від 01 листопада 2014 року, за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється згідно із чинним законодавством. Орендна плата за базовий місяць оренди (жовтень 2014 року) згідно з розрахунком орендної плати, що є невід`ємною частиною цього Договору (додаток 1) та з урахуванням додаткової угоди 31.08.2017 року становить 8 334,00 грн (без урахування ПДВ).

Згідно розрахунку сум, що стягуються, доданого до позовної заяви ОКП «ФАРМАЦІЯ», позивачем здійснено розрахунок виходячи із ставки орендної плати, визначеної пунктом 3.1. Договору оренди № 434, тоді як за заявою про зменшення розміру позовних вимог позивачем здійснено нарахування неустойки із застосуванням розміру орендної плати в сумі 10 164,56 гривень, які з урахуванням індексу інфляції було нараховано за серпень 2020 року.

Оспорюваним рішенням суду першої інстанції щодо застосування для розрахунку неустойки саме розміру орендної плати за останній місяць оренди - серпень 2021 року - не мотивовано підстави відхилення доводів відповідача, викладених під час розгляду справи по суті, щодо відсутності законодавчої норми, яка надавала би можливість застосовувати інший, ніж визначений Договором оренди, розмір базової ставки для нарахування неустойки.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Обласним комунальним підприємством "Фармація" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що після 01.10.17, у зв`язку з відсутністю заяв сторін про припинення або зміну умов договору оренди № 434 та відповідно до ч. 2 ст. 17 вказаного Закону № 2269-ХП, цей договір оренди продовжив свою дію до 31.08.20 на тих самих умовах.?

Відповідно до п. 12.5. договору оренди № 434, цей договір припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, що, з урахуванням факту його продовження, свідчить про припинення договору оренди № 434 саме 31 серпня 2020 року.

Відповідно до п. 4.4. і п. 5.2.13. договору оренди № 434, у разі припинення дії цього договору, орендар зобов`язаний повернути орендодавцю об`єкт оренди за актом приймання-передачі. При цьому пунктом п. 3.5 договору оренди № 434 сторони визначили, що орендна плата сплачується орендарем до моменту повернення об`єкту оренди, підтвердженого актом приймання-передачі, підписаним сторонами.

Таким чином, сторони вказаного договору чітко окреслили свою поведінку, як протягом його дії, так і у випадку припинення дії цього договору, а тому, саме невиконання орендарем свого обов`язку щодо повернення орендованого майна після припинення договору оренди № 434, свідчить про ігнорування відповідачем принципів і доктрин, наведених ним же в його апеляційній скарзі. При цьому відповідач не надав суду жодних доказів існування перешкод для виконання ним свого обов`язку щодо повернення орендованого майна після припинення договору оренди № 434 або вжиття ним хоча б якихось заходів щодо виконання цього обов`язку.

Незважаючи на те, що п. 3.5 договору оренди № 434 передбачено, що орендна плата сплачується орендарем до моменту повернення об`єкту оренди, підтвердженого актом приймання-передачі, підписаним сторонами, відповідач, заперечуючи в своєму відзиві на позов проти суми нарахованої неустойки фактично заявив, що здійснені ним відповідно до п. 3.5 договору оренди № 434 платежі на рахунок позивача, є оплатою неустойки за час невиконання відповідачем свого обов`язку щодо повернення позивачу майна, орендованого за договором оренди № 434.

З урахуванням даної позиції відповідача та з огляду на подальше невиконання відповідачем свого обов`язку щодо повернення позивачу майна, орендованого за договором оренди № 434, ОКП «Фармація» взяло до уваги зміну призначення отриманих платежів з орендної плати на оплату неустойки та подало відповідну заяву про зменшення позовних вимог, проти якої відповідач не подав жодних заперечень, як то передбачено ч. 1 ст. 161, ч. 3. 167 ГПК України, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України, відповідач був позбавлений права заперечувати проти обставин, викладених у такій заяві під час розгляду справи по суті.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2023 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою суду від 23.10.2023 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/2262/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/2262/23.

30.10.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 904/22262/23.

Ухвалою суду від 10.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2023 у справі №904/2262/23. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 30.01.2024 о 11:00 годин.

Ухвалою суду від 30.01.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 30.04.2024 на 11:00 год.

Ухвалою суду від 30.04.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 07.05.2024 на 09:50 год.

Надано Обласному комунальному підприємству "Фармація, можливість у строк до 03.05.2024 подати до суду апеляційної інстанції власні письмові пояснення щодо питань, які виникли при підготовці справи до апеляційного розгляду.

06.05.2024 від Обласного комунального підприємства "Фармація" надійшла заява про відвід колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Дарміна М.О., суддів: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Оскільки заява про відвід колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Дарміна М.О., суддів: Чус О.В., Кощеєв І.М. сформована в системі електронний суд 06.05.2024р., тобто пізніше ніж за три робочі дні до засідання, дана заява підлягає розгляду в порядку абзацу другого частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України, тобто судом, що розглядає справу.

Ухвалою суду від 07.05.2024 відмовлено у задоволенні заяви Обласного комунального підприємства "Фармація" про відвід колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Дарміна М.О., суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2023 у справі №904/2262/23.

07.05.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

01 листопада 2014 року між Обласним комунальним підприємством "Фармація" (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" (далі - відповідач, орендар) укладено договір №434 оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області (далі - договір) відповідно до пункту 1.1. якого з метою ефективного використання комунального майна орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, далі - об`єкт оренди, площею47,8 м2 для розміщення аптечного пункту, що реалізує готові ліки.

Об`єктом оренди відповідно до пункту 2.1. договору є нерухоме майно (приміщення) загальною площею 47,8 м2, розташоване на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі Комунального закладу "Дитяча міська клінічна лікарня №6" Дніпропетровської обласної ради" за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, буд. 68.

Вартість об`єкта оренди згідно зі звітом про експертну оцінку нерухомого майна 309 844,00 грн. (станом на 21.07.2017) (п.2.2. договору з урахуванням додаткової угоди №1 від 31.08.2017).

Згідно з пунктами 2.3., 2.4. договору опис технічного стану об`єкта оренди на дату передачі його орендареві, його склад зазначаються в акті приймання-передачі об`єкта оренди, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток 2). Об`єкт оренди належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 3.1. договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 31.08.2017, за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, яка становить 8 334,00 грн. (без урахуванням ПДВ) за один календарний місяць.

Згідно з пунктом 3.2. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції у наступному місяці.

Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України (пункт 3.3. договору).

У пункті 3.4. договору встановлено, що розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї зі сторін у разі зміни чинного законодавства, що регулює визначення розміру орендної плати, цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Орендна плата сплачується орендарем починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди орендодавцеві. Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря (пункти 3.5., 3.6. договору).

Відповідно до пункту 3.7. договору орендна плата, в повному обсязі (у тому числі ПДВ) перераховується орендарем на поточний рахунок орендодавця: НОМЕР_1 в ПАТ КБ Приватбанк в м. Дніпропетровськ, МФО 305299, один раз на місяць не пізніше 01 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з пунктом 4.1. договору орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі об`єкта оренди.

Передача об`єкта оренди у строкове платне користування не несе за собою виникнення в орендаря права власності на об`єкт оренди (пункт 4.2. договору).

Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною в Звіті про оцінку, складеному за Методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (пункт 4.3. договору).

У пункті 4.4 договору сторони визначили, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об`єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об`єкта оренди на дату повернення. Об`єкт оренди вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Обов`язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає об`єкт оренди іншій стороні цього договору (пункт 4.5.).

Відповідно до пункту 5.2. договору орендар зобов`язаний, зокрема, у разі припинення або розірвання цього договору повернути орендодавцю об`єкт оренди у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцю збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди з вини орендаря (п.п.5.2.13 договору); виконувати інші зобов`язання, не передбачені цим договором, але встановлені нормами чинного законодавства України (п.п.5.2.14 договору).

Згідно з п.8.9 договору у випадку не звільнення (несвоєчасного звільнення) об`єкту оренди у разі припинення або розірвання цього договору, орендар сплачує штрафні санкції за весь час фактичного користування об`єктом оренди у таких розмірах: за перший місяць фактичного користування об`єктом оренди - подвійний розмір орендної плати, розрахований за останній місяць оренди; за другий місяць фактичного користування об`єктом оренди - потрійний розмір орендної плати і т.д. При цьому, в жодному разі договір оренди не вважається продовженим на новий строк.

Згідно з пунктом 11.1. договору останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 01.11.2014 до 01.10.2017.

Відповідно до пункту 12.3 договору продовження договору оренди на новий термін з орендарем відбувається шляхом укладення договору оренди на новий термін.

Договір припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (пункт 12.5.).

Відповідно до акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.11.2014 позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, нежитлове приміщення площею 47,8 кв.м., розташоване на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі Комунального закладу "Дитяча міська клінічна лікарня №6" Дніпропетровської обласної ради" за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, буд. 68 (а.с. 15).

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

В постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 923/236/19, викладено наступний правовий висновок:

« Верховний Суд зауважує, що відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити в т.ч. зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову».

Звертаючись до місцевого господарського суду з позовною заявою про виселення зі спірного нежитлового приміщення площею 47,8 кв.м., яке розташоване на першому поверсі в будівлі КНП "Міська дитяча клінічна лікарня №6" ДМР за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 68 з одночасною передачею цього приміщення Обласному комунальному підприємству "Фармація" та стягнення 533 376,00 грн. неустойки, обласне комунальне підприємство "Фармація" посилалося на наступні юридичні факти : « … Відповідно до договору- оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області № 434 від 01.11.14 (далі - договір оренди № 434), укладеного між орендарем - ТОВ «Система аптек «Лінда-Фарм» і орендодавцем - ОКП «Фармація» та згідно акту приймання-передачі до цього договору від 01.11.14, позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно (нежитлове приміщення) площею 47,8 кв. м. (далі -об`єкт оренди), яке розташоване на першому поверсі в будівлі КЗ «Дитяча міська клінічна лікарня № 6»ДОР» (нова назва - КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР) за адресою м. Дніпро, вул. Караваєва, 68.

На підставі додаткової угоди від 31.08.17 № 1 до договору оренди № 434, орендна плата за користування об`єктом оренди була збільшена до 8334 грн. без урахування податку на додану вартість.

У пункті 11.1. договору оренди № 434 сторонами визначено, що цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 01.11.14 до 01.10.17.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України № 2269-ХІІ «Про оренду державного та » мунального майна» від 10.04.1992 (в редакції станом на 01.10.17), у разі відсутності аяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, після 01.10.17, у зв`язку з відсутністю заяв сторін про припинення або зміну умов договору оренди № 434 та відповідно до ч. 2 ст. 17 вказаного Закону № 2269-ХІІ, цей договір оренди продовжив свою дію до 31.08.20 на тих самих умовах.

Відповідно до п. 12.5. договору оренди № 434, цей договір припиняється і наслідок закінчення строку, на який його було укладено. що з урахуванням факту і його продовження, свідчить про припинення договору оренди № 434 31 серпня 2020 рюку.

Відповідно до п. 4.4. і п. 5.2.13. договору оренди № 434, у разі припинення дії сього договору, орендар зобов`язаний повернути орендодавцю об`єкт оренди за актом ариймання-передачі. При цьому, безумовний обов`язок орендаря повернути грендодавцю орендоване майно, також визначений ст. 25 Закону України «Про оренду иержавного та комунального майна» і загальними положеннями про найм (ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України).

За загальними правилами виконання зобов`язань, визначеними ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов`язання має виконуватися належним чином зідповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. При цьому, згідно ст. 525 ЦК України і ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проте відповідач не виконав зазначені умови договору оренди № 434 і вимоги вказаних законодавчих актів, оскільки не повернув позивачу об`єкт оренди за актом приймання-передачі та безпідставно і незаконно продовжує користуватися цим майном…».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що правовідносини сторін виникли з оренди нежитлового приміщення площею 47,8 кв. м. на першому поверсі в будівлі КЗ «Дитяча міська клінічна лікарня № 6»ДОР» (нова назва - КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР) за адресою м. Дніпро, вул. Караваєва, 68 01 листопада 2014р. під час дії Закону України № 2269-ХІІ «Про оренду державного та мунального майна» від 10.04.1992 (в редакції Закону 817-VIII 24.05.2016.

Саме ця редакція закону містила положення частини 2 статті 17 « 2. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.» (Частина друга статті 17 в редакції Закону N 768/97-ВР від 23.12.97).

Відповідно до пунктів 3-5 частини 3 частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив повинен, в тому числі, містити:

3) у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем;

4) обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується;

5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права;

4. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

З урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача щодо тверджень позивача про те, що « … Відповідно до п. 12.5. договору оренди № 434, цей договір припиняється і наслідок закінчення строку, на який його було укладено. що з урахуванням факту і його продовження, свідчить про припинення договору оренди № 434 31 серпня 2020 року…» колегія суддів констатує, що висновок суду першої інстанції в частині того, що «… строк дії договору закінчився 31.08.2020….» є таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Положення частини 1 статті Стаття 25 «Правові наслідки припинення договору оренди» :

1. У разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди, наведені в якості юридичної підстави позову набули чинності в редакції Закону України «Про оренду державного та мунального майна» від 3 жовтня 2019 року № 157-IX.

Відповідно до положень пунтку 2 Перехідних положень якого, договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше:

- набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до частини 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищевикладене та відсутність в оспорюваному рішенні посилань на Закон України «Про оренду державного та мунального майна» від 3 жовтня 2019 року № 157-IX в редакції Закону - 692-IX від 16.07.2020 , чинній 31.08.20р., часу до якого продовжено на тих самих умовах дії договору оренди № 434, колегія суддів доходить висновку, що оспорюване рішення прийнято при неправильному застуванні норм матеріального права, а саме незастосуванні Закону України «Про оренду державного та мунального майна» від 3 жовтня 2019 року № 157-IX в редакції Закону - 692-IX від 16.07.2020р., який підлягав застосуванні у спірних правовідносинах.

Відповідно, колегія суддів апеляційного господарського суду, в порядку частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, не обмежена доводами та вимогами апеляційної скарги, оскільки під час розгляду справи встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням відсутності спору сторін щодо встановлених судом першої інстанції обставин справи в частині того, що 01 листопада 2014 року між Обласним комунальним підприємством "Фармація" (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" (далі - відповідач, орендар) укладено договір №434 оренди нерухомого майна площею 47,8 м2, розташованого на першому поверсі п`ятиповерхової будівлі Комунального закладу "Дитяча міська клінічна лікарня №6" Дніпропетровської обласної ради" за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, буд. 68, який набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє з 01.11.2014 до 01.10.2017, а після 01.10.2017, у зв`язку з відсутністю заяв сторін про припинення або зміну умов договору оренди № 434 та відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України № 2269-ХІІ "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 (в редакції станом на 01.10.2017), договір оренди продовжив свою дію до 31.08.2020 на тих самих умовах, відповідні обставини визнаються колегією суддів такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду державного та мунального майна» :

1. Продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

2. Без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які:

укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше;

укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону;

укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону;

укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

3. Договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

4. Рішення про продовження договору оренди державного майна, передбаченого частиною другою цієї статті, і рішення про відмову у продовженні договору оренди державного майна приймаються орендодавцем.

Рішення про продовження договору оренди комунального майна, передбаченого частиною другою цієї статті, та рішення про відмову у продовженні договору оренди комунального майна приймаються орендодавцем або представницьким органом місцевого самоврядування чи визначеними ним органами у випадках, встановлених рішенням представницького органу місцевого самоврядування.

5. Граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття орендодавцем, становить 30 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря.

Граничний строк прийняття рішень, передбачених частиною четвертою цієї статті, за умови їх прийняття або погодження представницьким органом самоврядування чи визначеними ним органами, становить 60 календарних днів з дати отримання заяви і документів від орендаря.

6. Будь-яке рішення, передбачене частиною четвертою цієї статті, приймається з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, на підставі довідки балансоутримувача, в якій зазначається інформація про:

наявність або відсутність заборгованості зі сплати орендної плати чи страхових платежів за договором, що продовжується, станом на дату подання довідки;

факти суттєвого (більше ніж на три місяці) прострочення сплати орендної плати чи інших обов`язкових за договором платежів;

результати перевірок, які балансоутримувач та/або орендодавець здійснювали протягом строку оренди, а також інформація про цільове призначення, за яким об`єкт оренди фактично використовувався протягом строку оренди. У разі якщо перевірками виявлено порушення умов договору оренди, зазначається інформація про вжиті орендарем заходи для припинення порушення або про те, що порушення тривало і після строку, визначеного орендодавцем або балансоутримувачем для усунення порушення. Строк на усунення виявлених порушень не може перевищувати 30 календарних днів з дати отримання орендарем відповідного припису.

Порядком передачі майна в оренду можуть бути встановлені додаткові вимоги до довідки балансоутримувача та порядку її подання.

7. Договори, що продовжуються відповідно до частини другої цієї статті, продовжуються на тих самих умовах, на яких були укладені договори оренди, що продовжуються, з урахуванням вимог цього Закону та Порядку передачі майна в оренду.

Орендна плата за договором, який може бути продовжений відповідно до частини другої цієї статті, встановлюється одним із таких способів:

на рівні останньої місячної орендної плати, встановленої договором, що продовжується, якщо такий договір було укладено на аукціоні або конкурсі;

на підставі застосування чинної на момент продовження договору орендної ставки до ринкової вартості об`єкта оренди, оцінка якого має бути здійснена на замовлення орендаря в порядку, визначеному цим Законом та Методикою розрахунку орендної плати, крім випадків, коли розмір такої орендної плати є нижчим за розмір орендної плати договору, що продовжується. У такому разі орендна плата встановлюється на рівні останньої місячної орендної плати, встановленої договором, що продовжується.

8. Орендар, який звертається із заявою про продовження договору оренди відповідно до абзацу четвертого частини сьомої цієї статті, зобов`язаний разом із такою заявою надати орендодавцю звіт про оцінку майна та рецензію на цей звіт.

Порядком передачі майна в оренду (для державного майна) або рішенням представницького органу місцевого самоврядування (для комунального майна) на орендаря може бути покладений обов`язок подачі додаткових документів разом із заявою про продовження договору оренди, що продовжується відповідно до частини другої цієї статті.

9. Після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець (або представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи) згідно з Порядком передачі майна в оренду приймає одне з таких рішень:

про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем;

про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону.

10. Зміст оголошення, особливості проведення аукціону на продовження договору оренди, порядок компенсації вартості невід`ємних поліпшень та застосування переважного права чинного орендаря на продовження договору оренди в ході аукціону визначаються Порядком передачі майна в оренду.

11. У разі якщо об`єкт не було передано в оренду за результатами аукціону, проведеного згідно з частиною десятою цього Закону, протягом п`яти робочих днів з дати формування протоколу про визнання аукціону таким, що не відбувся, публікується оголошення про проведення аукціону та здійснюється проведення аукціону відповідно до статті 13 цього Закону.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач у своєму відзиві посилався на обставини, встановлені постановою Верховного Суду від 13.06.2023р. у справі № 904/857/22.

Як вбачається з описової частини Постанови Верховного Суду від 13 червня 2023 року у справі № 904/857/22 : « … 10. 12.10.2021 ОКП "Фармація" подано голові Ради заяву № 5/914 про включення майна - нежитлового приміщення загальною площею 47,8 м2 на цокольному поверсі будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 68, до переліку першого типу з метою передачі в оренду на 2 роки та 11 місяців.

11. Рішенням Ради від 05.11.2021 № 122-8/VІІІ "Про оренду нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" затверджено перелік першого типу об`єктів оренди, які підлягають передачі в оренду через проведення аукціону, згідно з додатком 1 "Перелік першого типу об`єктів оренди, які підлягають передачі в оренду через проведення аукціону", до якого внесено, в тому числі спірне нежитлове приміщення, цільове використання: розміщення аптеки (що реалізує готові ліки, у тому числі виготовлені в умовах аптеки, та здійснює господарську діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів).

12. В електронній торговій системі "Прозоро.Продажі" Радою опубліковано оголошення про проведення аукціону з передачі в оренду нерухомого майна - нежитлового приміщення, загальною площею 47,8 м2 на першому поверсі будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 68.

13. В оголошенні визначено інформацію про об`єкт оренди, стартову орендну плату, інформацію про аукціон, інформацію про умови, на яких проводиться аукціон, додаткову інформацію, технічні реквізити інформаційного повідомлення, умови оренди об`єкта, в тому числі додаткові: здійснення невід`ємних поліпшень можливо тільки у разі надання орендодавцем згоди на поточний та/або капітальний ремонт орендованого майна; якщо це вимагається законом, договір оренди підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації; майно може бути використано під розміщення аптечного пункту, що реалізує готові ліки, в тому числі виготовлені в умовах аптеки, та здійснює господарську діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; потенційний орендар повинен мати ліцензію на право провадження відповідних видів діяльності згідно з пунктами 10, 22 частини 1 статті 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", а саме "Роздрібна торгівля лікарськими засобами", включаючи виробництво (виготовлення) лікарських засобів в умовах аптеки" та здійснення господарської діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" з наявними місцями провадження діяльності в межах м. Дніпра.

14. На участь в електронному аукціоні № LLE001-UA-710 щодо оренди державного та комунального майна подано дві заявки - позивачем та відповідачем-1.

15. За наслідками оцінки цінових пропозицій учасників переможцем зазначеного електронного аукціону визначено відповідача-1, цінова пропозиція якого становила 7786 грн, про що зазначено у протоколі електронного аукціону від 10.02.2022 № LLE001-UA-710…» .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що Відповідач був обізнаний з можливістю отримання в оренду спірного приміщення саме в порядку частини 1 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», що, в свою чергу, свідчить і про його обізнанність про припинення строку дії договору оренди № 434 31 серпня 2020 року, неможливість продовження дії договору оренди без проведення аукціону та обов`язок повернення орендованого майна відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про оренду державного та мунального майна», що, в свою чергу, узгоджується з пунктами 4.4., 5.2.13. спірного договору.

Естопель заборона стороні поводитися всупереч її попередній поведінці (заявам, твердженням, обіцянкам, фактичній поведінці і навіть бездіяльності) у тих випадках, коли така поведінка не пов`язує цю сторону і не примушує до послідовності з огляду на правочин чи інший формально-правовий ефект, але попередня поведінка сформувала в іншої сторони довіру і розумні очікування, і їх підрив (внаслідок непослідовності) призведе до явної несправедливості.

Особа, яка має якесь право, і своєю поведінкою створює в іншої особи відчуття, що вона цим правом користуватися не буде, а згодом всупереч колишній власній поведінці намагається скористатися своєю формальною правовою позицією, то за наявності низки ознак суд на підставі принципу естопель може відмовити у захисті такого права за ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України, вбачаючи зловживання правом.

Обов`язкові умови для застосування естопелю:

(a) виникнення довіри в іншої сторони має стосуватися особи, якій протиставляється естопель. Довіра добросовісної сторони має стати результатом попередньої поведінки недобросовісної сторони, здатної сформувати таку довіру (наприклад, будь-яких заяв, обіцянок, фактичної поведінки, що формує в іншої сторони обґрунтовані очікування, у тому числі й бездіяльності)

(b) виникнення обґрунтованої довіри у добросовісної сторони. У добросовісної сторони мають виникнути певні очікування щодо подальшої поведінки іншої особи. Сторона має розумні підстави для того, щоб покладатися на поведінку контрагента

(c) очевидна несправедливість підриву довіри. Сама собою суперечлива поведінка не заборонена. Заборона суперечливої поведінки не покликана покарати особу, яка діє суперечливо. Право блокується через очевидну несправедливість, що в конкретних ситуаціях може виникати в результаті суперечливої поведінки.

Встановлення колегією суддів обізнанності відповідача про закінчення строку дії договору, неможливість його продовження в інший спосіб ніж в порядку частини 1 статті 18 Закону України «Про оренду державного та мунального майна» та обов`язок повернення цього майна, визначений частиною 1 статті 25 Закону України «Про оренду державного та мунального майна» виключає застосування в спірних правовідносинах естопелю через відсутність добросовісності з боку відповідач та очевидної несправедливості. В даному випадку, відповідач на власний ризик діяв всупереч положенням вищенаведеним положенням Закону України «Про оренду державного та мунального майна» .

Доводи апеляційної скарги в частині : « … Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.

В період з 30 серпня 2020 року тобто в період, за який позивач просить суд стягнути неустойку, позивач продовжував виконувати договір оренди, приймав орендну плату, та не висловлював своїх заперечень проти користування приміщенням відповідачем більше двох років до дня звернення до суду із позовом. За таких умов неможливо стверджувати про наявність вини відповідача у несвоєчасному поверненні орендованого приміщення, адже очевидно, що після 30 серпня 2020 року між сторонами продовжували існувати правовідносини оренди на підставі Договору оренди № 434 від 01.11.2014 року нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області, а отже, зобов`язання між сторонами не припинилися та продовжували існувати, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 квітня 2020 року у справі № 910/4962/18.

Приймаючи належним чином виконання Договору оренди відповідачем, позивач власними діями підтверджував та однозначно дав зрозуміти відповідачу, що не вважає використання орендованого приміщення неправомірним, а отже, враховуючи доктрину заборони суперечливої поведінки та принципів добросовісності та чесної ділової практики, позбавлений права на стягнення неустойки за вказаний період.

Крім того, протягом всього часу відповідач здійснював всі дії, спрямовані на продовження використання орендованого приміщення.

10 лютого 2022 року за відповідним оголошенням Дніпропетровської обласної ради відбувся аукціон з визначення орендаря даного орендованого приміщення площею 47,8 кв.м. за адресою: м. Дніпро, вул. Караваева, 68.

Відповідач як особа, що прагнула належним чином оформити право користування спірним приміщенням, прийняла участь у аукціоні з визначення орендаря №LLE001-UA- 710. Разом із відповідачем участь у аукціоні прийняло ПП «СОЛОМІЯ-СЕРВІС». Протоколом від 10.02.2022 року переможцем аукціону було визначено ПП «СОЛОМІЯ- СЕРВІС», проте у зв`язку з порушеннями, допущеними при проведенні аукціону, результати аукціону були визнані недійсними постановою Верховного Суду від 13 червня 2023 року у справі № 904/857/22, якою скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 14.09.2022 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2023 року визнано недійсними результати аукціону з передачі в оренду нерухомого майна - нежитлового приміщення загальною площею 47,8 м2 на цокольному поверсі будівлі, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, 68, оформлені протоколом електронного аукціону № LLE001-UA-710, сформованим 10.02.2022 11:29:01.

Погодившись із доводами ТОВ «Система аптек «ЛІНДА-ФАРМ», Верховний Суд сформував наступні правові висновки:

« 30. Отже, спочатку Рада, яка....

04 квітня 2023 року постановою Верховного Суду у справі № 904/866/22 було залишено без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 13 грудня 2022 року, та сформовано, зокрема, наступні правові висновки:

(а) п. 31 постанови:

«У справі, яка розглядається (№ 904/866/22), судами попередніх інстанцій було встановлено, що …

… У зв`язку з цим, суд касаційної інстанції вважає дії Ради (подальшу зміну умов оголошення аукціону) суперечливими. В той же час, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачами, ПП «Соломія-Сервіс» у складі своєї пропозиції не надало відповідну ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами, зокрема виготовлення лікарських засобів в умовах аптеки з наявними місцями провадження діяльності в межах м. Дніпра, а тому не відповідало кваліфікаційним критеріям, визначеним в оголошенні щодо умов оренди.»

(б) п. 38 постанови:

«З огляду на викладене колегія суддів вважає, що …

… (г) пункт 40 постанови:

«З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованими твердження позивача, що його права як учасника електронного аукціону були порушені, оскільки останній був одним з учасників оскаржуваного аукціону, а під час проведення електронних торгів мали місце порушення чинного законодавства, з огляду на те, що документи іншого учасника, якого було визначено переможцем аукціону (ПП "Соломія-Сервіс"), не відповідають особливостям проведення аукціону, визначеним у Порядку. Крім того, позивач набув право «правомірного очікування» на укладення договору оренди за результатами оспорюваного ним електронного аукціону. За таких обставин висновки суду апеляційної інстанції відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 910/8052/17, від 24.09.2020 у справі № 372/3161/18, від 22.09.2021 у справі № 295/6608/19, від 14.12.2022 у справі № 910/14129/20, на які посилається скаржник.

В контексті захисту прав на легітимні (правомірні) очікування, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.09.2019 року у справі № 1522/16455/12 було відзначено, що згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Концепція «майна» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05).

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява № 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).

В даному випадку легітимним очікуванням відповідача є набуття ним права оренди спірного приміщення за результатами аукціону, який відбувся 10.02.2022 року. І при цьому також протягом всього часу до визначення остаточного переможця аукціону, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо користування предметом оренди, відповідач не мав об`єктивних підстав вважати, що позивач заперечує правомірність використання ним орендованого приміщення…» відхиляються колегією суддів як такі, що суперечать положенням п. 4.4. і п. 5. Договору оренди № 434, вимогам частини 1 статті 18, статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» і загальними положеннями про найм (ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України).

Висновок суду першої інстанції в частині встановлення того факту , що строк дії договору № 434 закінчився 31.08.2020р. визнається колегією суддів таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Статтею 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно з частиною другою статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Виходячи із змісту частини першої статті 759 та частини першої статті 785 Цивільного кодексу України, договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

В силу положень статей 525 та 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Апелянтом не оспорюється правильність висновків суду першої інстанції в частині встановленням факту відсутності доказів на підтведження факту повернення відповідачем орендованого майна відповідно до пунктів 4.4., 5.2.13. спірного договору.

Відповідно, місцевий господарський суд, враховуючи той факт, що строк дії спірного договору оренди закінчився 31.08.2020, доказів його продовження матеріали справи не містять, як і не містять доказів повернення відповідачем спірного об`єкту оренди, дійшов обгрунтованого висновку, що вимоги позивача в частині виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" з нежитлового приміщення площею 47,8 кв.м., яке розташоване на першому поверсі в будівлі КНП "Міська клінічна лікарня № 6" ДМР за адресою м. Дніпро, вул. Караваєва, 68, з одночасною передачею цього приміщення Обласному комунальному підприємству "Фармація" підлягають задоволенню.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (частина 2 статті 785 Цивільного кодексу України).

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 цього Кодексу.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (частина 1 статті 614 Цивільного кодексу України).

При прийнятті оспорюваного рішення, місцевим господарським судом з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, того факту, що відповідачем було частково сплачено грошові кошти за фактичне користування спірним нерухомим майном в період з 01.09.2020р. по 31.07.2023р. на суму 517 831,07 грн. (а.с. 71-90), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення неустойки в сумі 193 688,18 грн

В той же час, згідно наданого відповідачем у відзиві розрахунку сплачених коштів « 2 Щодо недостовірності тверджень позивача про несплату орендної плати відповідачем в період з 01 вересня 2020року по квітень 2023 року та помилковість розрахунків» ТОВ «Система аптек «ЛІНДА-ФАРМ» зазначалося про оплату 452 261,42 грн.

Колегія суддів констатує відсутність на час розгляду справи в суді першої інстанції заперечень відповідача проти часткової оплати ним грошових коштів за фактичне користування спірним нерухомим майном в період з 01.09.2020р. по 31.07.2023р. на суму 517 831,07 грн. (а.с. 71-90) і правильності обрахунку зменшенного позивачем розміру неустойки до 193 688,18р. в період з 01.09.2020р. по 31.07.2023р.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

З урахуванням відсутності в суді першої інстанції заперечень з боку відповідача в частині того, що : «… пунктом 3.1. Договору оренди № 434 нерухомого майна спільної власності територіальних громад Дніпропетровської області від 01 листопада 2014 року, за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється згідно із чинним законодавством. Орендна плата за базовий місяць оренди (жовтень 2014 року) згідно з розрахунком орендної плати, що є невід`ємною частиною цього Договору (додаток 1) та з урахуванням додаткової угоди 31.08.2017 року становить 8 334,00 грн (без урахування ПДВ).

Згідно розрахунку сум, що стягуються, доданого до позовної заяви ОКП ФАРМАЦІЯ», позивачем здійснено розрахунок виходячи із ставки орендної плати, визначеної пунктом 3.1. Договору оренди № 434, тоді як за заявою про зменшення розміру позовних вимог позивачем здійснено нарахування неустойки із застосуванням розміру орендної плати в сумі 10 164,56 гривень, які з урахуванням індексу інфляції було нараховано за серпень 2020 року…» відповідні доводи апеляційної скарги відхиляються колегією суддів як такі, що не були предметом дослідчення в суді першої інстанції, а апелянт позбавлений посилатися на ці обставини в силу положень частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а обов`язок несення негативних наслідків в даному випадку цілком узгоджується з принципом диспозитивності господарського судочинства.

Доводи позивача викладені у відзиві на апеляційну скаргу приймаються колегією суддів в частині наявності підтвердження наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пунтку 2 частини 1 статті 275 Господарськогшо процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Зміна судового рішення, відповідно до частини 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2023 у справі №904/2262/23 підлягає зміні з викладенням його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2023 у справі №904/2262/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2023 у справі №904/2262/23 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2023 у справі №904/2262/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.05.2024.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус