ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Справа № 902/966/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Грязнов В.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засіданні Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача Оніщук В.М.

відповідача Приходько С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 23.02.2024 у справі №902/966/22 (ухвалене суддею Нешик О.С., повний текст складений 04.03.2024)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз"

про стягнення 193 720 977,52 грн заборгованості за договором транспортування природного газу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 23.02.2024 у справі №902/966/22 позов задоволений частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 145 241 312,37 грн - основного боргу, 6 713 652,14 грн - пені, 2014488,97 грн - 3% річних, 30 783 919,74 грн - інфляційних втрат та 867276,61 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні позову в частині стягнення 6953115,34 грн пені та 2014488,96 грн 3% річних - відмовлено.

Судовий збір в сумі 1073,39 грн залишено за позивачем.

Вказане рішення мотивоване тим, що відповідач здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування. В порушення вимог законодавства та умов договору, відповідач надані послуги у повному обсязі та своєчасно не оплатив, чим порушив умови п. 9.3 договору і Кодексу газотранспортної системи. А тому сума основного боргу відповідача перед позивачем за надані послуги балансування обсягів природного газу за спірний період складає 145 241 312,37 грн.

Суд першої інстанції здійснив перевірку правильності нарахування штрафних санкцій, в межах заявлених позивачем періодів, враховуючи строк, визначений ч. 6 ст. 232 ГК України, та дійшов висновку про правомірність заявленого позову в межах заявлених вимог щодо стягнення 13427304,28 грн пені, а тому в задоволенні вимог про стягнення 239463,20 грн пені відмовив. Також місцевий господарський суд дійшов висновку про правомірність заявленого позову в межах заявлених вимог щодо стягнення 4028977,93 грн 3% річних та про правомірність нарахування 30783919,74 грн суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів. Крім того, суд першої інстанції повважав, що з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, наявні достатні правові підстави для зменшення розміру пені та відсотків річних на 50% і таким чином стягненню підлягає пеня в розмірі 6 713 652,14 грн та 2 014 488,97 грн 3% річних.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 23.02.2024 у справі №902/966/22 в частині відмови у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" 6 953 115, 34 грн пені та 2 014 488, 96 грн 3 % річних. В цій частині прийняти нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" задовольнити, стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 6 953 115,34 грн пені, 2 014 488,96 грн 3% річних, а також 1073,39 грн судового збору. Покласти на відповідача судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом цієї апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:

- суд першої інстанції безпідставно здійснив перерахунок періоду нарахування пені, що свідчить про неправильне застосування ч. 1 ст. 530 ЦК України, ч. 3 ст. 549 ЦК України, п. 9.3 Договору, п. 18 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС;

- суд першої інстанції проігнорував положення п. 9.3 Договору та п. 18 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, і безпідставно розрахував строк оплати Відповідачем рахунків як 5 календарних днів замість 5 робочих днів, або 20 числа місяця, наступного за звітним;

- суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин висновки Великої Палати Верховного суду у справі №902/417/18, внаслідок чого безпідставно зменшив розмір 3% річних;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність зменшення штрафних санкцій відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України. Зокрема, звертає увагу, що загальні підстави для зменшення неустойки відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України та усталених висновків Верховного Суду: наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром заборгованості; ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання); причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; наслідки порушення зобов`язання для кредитора; поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора); винятковість такого випадку;

- Оператор ГТС не зобов`язаний доводити розмір завданих йому збитків внаслідок прострочення, однак Позивач надав Суду першої інстанції докази завдання йому таких збитків;

- суд першої інстанції не дослідив, що розмір заявленої пені та 3% річних не є надмірним і разом становить всього лише близько 13% від основної заборгованості;

- суд першої інстанції не врахував, що випадок невиконання зобов`язань відповідачем не є винятковим, адже АТ "ОГС "Вінницягаз" систематично порушує умови Договору, і нестягнення з відповідача штрафних санкцій призводить до порушення інтересів самого лише Оператора ГТС;

- АТ "ОГС "Вінницягаз" більше двох років не сплачує суму основної заборгованості;

- орієнтовний розмір витрат Оператора ГТС на професійну правничу допомогу складає 10 000 Євро.

09.04.2024 на адресу суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суд від 12.04.2024 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 23.02.2024 у справі №902/966/22. Розгляд апеляційної скарги призначений на "14" травня 2024 р. об 11:30 год. Запропоновано учасникам справи у строк до 01.05.2024 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України, та докази надсилання копії відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи.

29.04.2024 на адресу суду від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач просить рішення Господарського суду Вінницької області від 23.02.2024 у справі №902/966/22 в оскаржуваній частині залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені оскаржуваного рішення суду, зазначає наступне.

Судом встановлено, що 04.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (надалі за текстом також - позивач, Оператор) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (надалі за текстом також - відповідач, Замовник) укладено Договір транспортування природного газу № (надалі за текстом також - Договір) (а.с.48-60,т.1), що відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 за №2497, за умовами п.2.1 якого Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Згідно п.2.8. Договору взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються Сторонами через інформаційну платформу Оператора відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього Договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим Замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи Замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом.

Відповідно до п.5.2 Договору, якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП), визначених у Кодексі та нормативно-правових актів і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання.

Згідно з п.5.3 Договору, за порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему Оператора або передається з неї Оператором, стягується додаткова плата, визначена умовами цього Договору.

Згідно з п.7.1 Договору, вартість послуги з балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС.

Як визначено п.9.1 Договору, сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у Замовника добового небалансу Оператор здійснює купівлю/продаж природного газу Замовника в обсягах добового небалансу.

Пунктом 9.2 Договору передбачено, що у разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу ГТС.

В силу п.9.3 Договору, у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту. Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою чинним законодавством, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Відповідно до п.9.6 Договору, розбіжності щодо вартості добових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість добових небалансів, яку Замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений пунктом 9.3 Договору, визначається за даними Оператора.

У п. 11.4 Договору сторонами обумовлено, що врегулювання щодобових небалансів оформлюється одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Позивач врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

За правилами п.13.5. Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.17.1. Договору останній набирає чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склались між Сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року.

За умовами п.19.1-19.3 Договору, сторони обмінюються інформацією, що стосується надання послуг, відповідно до порядку і в строки, передбачені Кодексом. Будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому Договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених випадках направлено електронною поштою. Повідомлення вимоги звіти або інша інформація, надіслані або передані за допомогою засобів, зазначених у пункті 19.2 цього розділу, вважаються отриманими адресатом на дату їх отримання.

У додатку №3 до Договору сторонами визначено перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу. (а.с.64-65,т.1).

Наявними в матеріалах справи повідомленнями на створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача інформаційної платформи від 16.12.2019, 16.03.2020, 07.12.2020, 01.06.2021, 24.06.2021, 21.04.2022 19.07.2022 (а.с.66-143,т.1) підтверджується створення облікових записів уповноважених осіб відповідача на інформаційній платформі.

В матеріалах справи наявні реєстри файлів завантажених до інформаційної платформи Акціонерним товариством "Вінницягаз" за квітень, травень, вересень, жовтень та грудень 2021 року, зокрема: інформацію про попередні та остаточні прогнози відборів/споживання природного газу споживачами, що не вимірюються щодобово, і відбори/споживання природного газу споживачами, що вимірюються щодобово (протягом доби) (форма №2); інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово, та/або щодо яких було змінено режим нарахування відбору/споживання природного газу (форма №3); інформацію про операторів газорозподільних систем (за їх наявності), яким природний газ передається з його газорозподільної системи, з визначенням місць підключення таких операторів та про об`єм/обсяг приймання-передачі природного газу з однієї газорозподільної зони в іншу (форма 4) (а.с.173-250, т.1, 1-26, т.2).

За результатами співставлення остаточної інформації про подачі/відбори відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за квітень, травень, вересень, жовтень та грудень 2021 року позивач виявив наявність у відповідача негативних щодобових небалансів, як різниці між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів щодобового небалансу відповідача за кожну газову добу та склав акти врегулювання щодобових небалансів, а саме:

- акт №04-2021- від 30.04.2021 за газовий місяць квітень 2021 року на суму 214,21 грн (а.с.144, т.1);

- акт №05-2021- від 31.05.2021 за газовий місяць травень 2021 року на суму 413,80 грн (а.с.145, т.1);

- акт №09-2021- від 30.09.2021 за газовий місяць вересень 2021 року на суму 144349808,22 грн (а.с. 146, т.2);

- акт №10-2021- від 31.10.2021 за газовий місяць жовтень 2021 року на суму 161798,88 грн (а.с.147,т.2);

- акт №12-2021- від 31.12.2021 за газовий місяць грудень 2021 року на суму 729077,26 грн (а.с.148, т.2).

З наданих позивачем розрахунків обсягів природного газу, відібраних відповідачем з газотранспортної системи України для власних потреб та/або виробничо-технологічних витрат (а.с.156-159,т.1) слідує, що:

- в квітні 2021 фактичні обсяги відібраного газу відповідачем становили 48138479,31 куб.м, а обсяги відборів споживачів - 48086764,78 куб.м, тому обсяги природного газу, відібрані відповідачем для власних потреб та/або ВТВ становлять 51714,53 куб.м;

- в травні 2021 фактичні обсяги відібраного газу відповідачем становили 20554724,46 куб.м, а обсяги відборів споживачів - 20540305,64 куб.м, тому обсяги природного газу, відібрані відповідачем для власних потреб та/або ВТВ становлять 14418,82 куб.м;

- в вересні 2021 фактичні обсяги відібраного газу відповідачем становили 29931245,76 куб.м, а обсяги відборів споживачів - 26034959,52 куб.м, тому обсяги природного газу, відібрані відповідачем для власних потреб та/або ВТВ становлять 3896286,24 куб.м;

- в жовтні 2021 фактичні обсяги відібраного газу відповідачем становили 66262318,18 куб.м, а обсяги відборів споживачів - 66223675,56 куб.м, тому обсяги природного газу, відібрані відповідачем для власних потреб та/або ВТВ становлять 38642,62 куб.м;

- в грудні 2021 фактичні обсяги відібраного газу відповідачем становили 101820810,66 куб.м, а обсяги відборів споживачів - 101820810,66 куб.м, тому обсяги природного газу, відібрані відповідачем для власних потреб та/або ВТВ становлять 0 куб.м.

Розрахунками обсягів добових небалансів , що виникли у відповідача внаслідок несанкціонованого відбору природного газу споживачами, підключеними до газорозподільної мережі відповідача (а.с.160-162, т. 2) стверджується, що у вересні 2021 року мав місце несанкціонований відбір природного газу в об`ємі 340,82 куб.м; у жовтні 2021 року - 4586,15 куб.м; у грудні 2021 - 17481,92 куб.м.

В матеріалах справи наявні розрахунки обсягів добових небалансів відповідача за квітень, травень, вересень, жовтень та грудень 2021 року (а.с.163-167,т.1), з яких слідує, що негативні небаланси у відповідача виникли внаслідок відбору з газотранспортної системи природного газу без подання відповідних обсягів природного газу до газотранспортної системи, зокрема: за квітень негативний добовий небаланс становить 191,04 куб.м, за травень - 206,29 куб.м, за вересень - 3895458,22 куб.м, за жовтень - 6187,93 куб.м, за грудень - 17481,92 куб.м.

Враховуючи наведені обставини позивачем сформовано рахунки за добові небаланси №04-2021- від 30.04.2021 на суму 214,21 грн за квітень 2021 (а.с.149, т.1), №05-2021- від 31.05.2021 на суму 413,80 грн за травень 2021 (а.с.150, т.1), №09-2021-2002-000095 від 30.09.2021 на суму 144349808,22 грн за вересень 2021 (а.с.151, т.1), №10-2021- від 31.10.2021 на суму 161798,88 грн за жовтень 2021 (а.с.152, т.1), №12-2021- від 31.12.2021 на суму 729077,26 грн за грудень 2021 (а.с.153, т.1).

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази (а.с.154, т.1) позивачем через інформаційну платформу направлено відповідачу 12.05.2021 - акт врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за квітень 2021; 12.06.2021 - акт врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за травень 2021; 12.10.2021 - акт врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за вересень 2021; 12.11.2021 - акт врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за жовтень 2021; 13.01.2022 - акт врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за грудень 2021.

В матеріалах справи наявні звіти про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків за квітень, травень, вересень, жовтень та грудень 2021 року (форма №8в) (а.с.71-85,т.2), які подані відповідачем до НКРЕКП, де відображено таку інформацію:

- за квітень 2021 фактичний обсяг природного газу, який розподілений з ГРМ споживачам становив 48086,76 тис.куб.м, а обсяг витрат природного газу на власні потреби та фактичні втрати та виробничо-технологічні витрати природного газу становлять 51,71 тис.куб.м;

- за травень 2021 фактичний обсяг природного газу, який розподілений з ГРМ споживачам становив 20540,31 тис.куб.м, а обсяг витрат природного газу на власні потреби та фактичні втрати та виробничо-технологічні витрати природного газу становлять 14,42 тис.куб.м;

- за вересень 2021 фактичний обсяг природного газу, який розподілений з ГРМ споживачам становив 26034,96 тис.куб.м, а обсяг витрат природного газу на власні потреби та фактичні втрати та виробничо-технологічні витрати природного газу становлять 3896,28 тис.куб.м. В цьому ж звіті вказано, що обсяг закупленого природного газу для ВТВ та втрат в ТОВ "Оператор ГТС України" становить 144349,81 тис.грн;

- за жовтень 2021 фактичний обсяг природного газу, який розподілений з ГРМ споживачам становив 66223,68 тис.куб.м, а обсяг витрат природного газу на власні потреби та фактичні втрати та виробничо-технологічні витрати природного газу становлять 38,64 тис.куб.м;

- за грудень 2021 фактичний обсяг природного газу, який розподілений з ГРМ споживачам становив 101792,77 тис.куб.м, а обсяг витрат природного газу на власні потреби та фактичні втрати та виробничо-технологічні витрати природного газу становлять 28,04 тис.куб.м.

Також, актами наданих послуг (а.с.24-29,т.2) стверджується отримання відповідачем послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, зокрема:

- за квітень 2021 - 51,71453 тис.куб.м/добу на суму 7705,06 грн (акт №04-2021-/1000421 від 30.04.2021);

- за травень 2021 - 14,41882 тис.куб.м/добу на суму 2148,29 грн (акт №05-2021-/1000521 від 31.05.2021);

- за вересень 2021 - 3896,62706 тис.куб.м/добу на суму 580566,26 грн (акт №09-2021-/1000921 від 30.09.2021);

- за жовтень 2021 - 43,22877 тис.куб.м/добу на суму 6440,74 грн (акт №10-2021-/1001021 від 31.01.2021);

- за грудень 2021 - 17,48192 тис.куб.м/добу на суму 2604,67 грн (акт №12-2021-/1001221 від 31.12.2021).

Наявними у справі договором про надання послуг балансування № від 19.01.2021 (а.с.45-49,т.2), укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", а також актами надання послуг балансування №04-2021- від 30.04.2021, №05-2021- від 31.05.2021, №09-2021- від 30.09.2021, №10-2021- від 31.10.2021, №12-2021- від 31.12.2021 (а.с.55-59,т.2) підтверджується отримання позивачем від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" послуг балансування в газотранспортній системі у квітні, травні, вересні, жовтні та грудні 2021 року.

Позивач звернувся із позовною вимогою до суду про стягнення заборгованості яка складається з: 145 241 312,37 грн - основного боргу; 13 666 767,48 грн - пені; 30 783 919,74 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів; 4 028 977,93 грн - 3% річних.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем здійснено розрахунок пені в сумі 13 666 767,48 грн за періоди з 21.05.2021 по 20.11.2021; з 23.06.2021 по 22.12.2021; з 21.10.2021 по 21.04.2022; з 23.11.2021 по 23.05.2022 та з 21.01.2022 по 21.07.2022.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що з огляду на положення п.9.3 Договору, відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань:

- за актом врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за квітень 2021, який було відправлено 12.05.2021, - з 18.05.2021;

- за актом врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за травень 2021, який було відправлено 12.06.2021, - з 18.06.2021;

- за актом врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за вересень 2021, який було направлено 12.10.2021, - з 19.10.2021;

- за актом врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за жовтень 2021, який було направлено 12.11.2021, - з 18.11.2021;

- за актом врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за грудень 2021, який було направлено 13.01.2022, - з 19.01.2022.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 548, ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Частинами 1, 2, 4 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно ч. 1 ст. 229, ч. 1 ст. 230 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 та ч. 2 ст. 343 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором; платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Верховний суд в постанові від 10.09.2020 у справі №916/1777/19 зазначив: "За змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 зі справи №910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 зі справи №916/804/17".

В силу п. 9.3 Договору, у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту. Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою чинним законодавством, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Судом встановлено, що сторонами у Договорі не було встановлено інший термін для нарахування пені, який є більшим за той, що визначений у ст.232 ГК України.

За правилами п. 13.5. Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Отже, колегія суддів зазначає, що замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін саме до 5 робочих днів, а не календарних днів, як помилково розрахував суд першої інстанції.

Водночас, враховуючи вихідні і святкові дні у 2021 році, колегія суддів вважає, що правильними періодами обрахування пені є:

- за актом врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за квітень 2021, який було відправлено 12.05.2021, - з 20.05.2021 19.11.2021 (5 робочих днів, протягом яких відповідач має оплатити рахунок - 13.05.2021, 14.05.2021, 17.05.2021, 18.05.2021, 19.05.2021). Водночас, період за який нараховується пеня, в межах періоду, який заявлений позивачем, є 20.05.2021 19.11.2021.

- за актом врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за травень 2021, який було відправлено 12.06.2021, - з 19.06.2021 18.12.2021 (5 робочих днів протягом яких відповідач має оплатити рахунок 14.06.2021, 15.06.2021, 16.06.2021, 17.06.2021, 18.06.2021). Водночас, період за який нараховується пеня, в межах періоду, який заявлений позивачем, є 23.06.2021 18.12.2021.

- за актом врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за вересень 2021, який було направлено 12.10.2021, - 22.10.2021 21.04.2022 (5 робочих днів протягом яких відповідач має оплатити рахунок 13.10.2021, 18.10.2021, 19.10.2021, 20.10.2021 21.10.2022). Водночас, позивач почав нараховувати пеню за вересень 2021 з 21.10.2021. Однак, нарахування пені за вказаний період має здійснюватися на наступний день, коли мало бути здійснено зобов`язання із оплати відповідачем рахунку, тобто з 22.10.2021 і до 21.04.2022.

- за актом врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за жовтень 2021, який було направлено 12.11.2021, - з 20.11.2021 до 19.05.2022 (5 робочих днів протягом яких відповідач має оплатити рахунок 15.11.2021, 16.11.2021, 17.11.2021, 18.11.2021, 19.11.2021). Водночас, період за який нараховується пеня, в межах періоду, який заявлений позивачем, є 23.11.2021 19.05.2022.

- за актом врегулювання щодобових небалансів та рахунок за добові небаланси за грудень 2021, який було направлено 13.01.2022, - з 21.01.2022 до 20.07.2022.

Колегія суддів за допомогою Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій на веб-сайті Ligazakon здійснила перерахунок пені і встановила, що розмір пені за вказані періоди становить 13 598 181,73 грн.

При цьому, судом долучено до матеріалів справи розрахунок пені, а також копію розпорядження КМУ України про перенесення робочих днів у 2021 році, зокрема, згідно якого 15.10.2021 перенесено на 23.10.2021, а також календар офіційних свят в України 2021 рік з офіційного вебпорталу Верховної Ради України.

Колегія суддів щодо клопотання відповідача №21001-Ск-11136-0623 від 07.06.2023 (а.с.204-207, т. 3) про зменшення розміру заявлених до стягнення пені, суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів та 3%, суд дійшов таких висновків.

Щодо зменшення розміру заявлених до стягнення пені колегія суддів зазначає наступне.

За змістом положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним у судовій практиці (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19).

Згідно із частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20).

Верховний Суд у постанові від 29.05.2023 у справі № 904/907/22 дійшов висновку, що норма частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає дві умови для зменшення розміру неустойки, а саме: (1) якщо він значно перевищує розмір збитків, (2) наявність інших обставин, які мають істотне значення. Водночас тлумачення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однією зі сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монопольного становища контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №925/577/21).

Конституційний Суд України у Рішенні від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013 зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Таким чином, на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, а також виходячи із принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, у тому числі і з власної ініціативи, має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №925/577/21).

Щодо зменшення розміру процентів річних колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17).

Таким чином вимагати сплати суми боргу з врахуванням 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Такі висновки викладено і у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Визначені частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Колегія суддів звертається до висновку Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №917/991/22 в якому зазначено наступне:

"7.51 Що ж до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (права суду зменшити нараховані відсотки річних за статтею 625 ЦК України), колегія суддів зазначає таке.

7.52. У розглядуваній справі Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

7.53. Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частини другої статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.

7.54. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

7.55. Суд наголошує, що у справі №902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити лише розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України. При цьому, за висновком Суду підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.

7.56. Отже, Верховний Суд звертає увагу, що саме з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд, може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Таким чином, Верховний Суд частково погоджується у цій частині з доводами скаржника, що суд мав би (має право) врахувати ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати обов`язок з виконання умов договору в контексті обставин цієї справи тощо. Водночас конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання за Договором, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбаченою статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності, має правове значення під час вирішення питання щодо застосування частини третьої статті 511 ЦК України, статті 233 ГК України (щодо права суду зменшувати лише розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України).

7.57. При цьому суд, апеляційної інстанції правильно застосувавши загальний висновок Великої Палати щодо права суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, не звернув увагу, що Велика Палата Верховного Суду не зазначала про можливість зменшення інфляційних втрат. Крім того, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та зокрема, критеріїв розумності, справедливості та пропорційності".

Частиною 1 статі 74 Господарського процесуального кодексу України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено. що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що зменшуючи на 50% розмір пені та 3 % річних місцевий господарський суд взяв до уваги наступне:

- позивачем не подано доказів, які підтверджують факт понесення збитків в зв`язку з простроченням оплати поставленого товару згідно Договору та їх розміру;

- інтереси позивача додатково захищено (компенсовано негативні наслідки прострочення боржника) шляхом пред`явлення вимог про стягнення суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів;

- сукупний розмір правомірно заявлених штрафних та компенсаційних нарахувань становить (пеня, інфляційні втрати та 3 % річних) 33 відсотки розміру основної заборгованості, що покладає надмірний фінансовий тягар на відповідача.

При цьому колегія суддів зазначає, що пеня є лише фінансовою санкцією за невиконання зобов`язання, спрямованою на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання, а не засобом безпідставного збагачення. Також суд звертає увагу, що пеня не є основним боргом, а тому при зменшенні розміру пені позивач, за висновком суду, не несе значного негативного наслідку у своєму фінансовому стані.

Також колегія суддів, вирішуючи питання щодо зменшення пені, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених статтею 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, констатує, що єдиним видом діяльності відповідача є розподіл природного газу. Тариф на розподіл природного газу є єдиним джерелом фінансування діяльності товариства.

Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та беручи до уваги принципи розумності, справедливості та пропорційності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наявні підстави для зменшення 3% річних.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, наявні достатні правові підстави для зменшення розміру пені та відсотків річних на 50% і таким чином стягненню підлягає пеня та 3% річних.

Водночас, колегія судді вважає, що зменшенню підлягають обґрунтовано нараховані 3% річних, а тому здійснивши перерахунок розрахунку річних, колегія суддів в цілому погоджується з таким розрахунком, крім періоду початку нарахування річних за вересень 2021 з 21.10.2021, та вважає правильним початком такого нарахування з 22.10.2022 (розрахунок додається). Враховуючи наведене, 3% річних становить 4 017 113,55 грн.

Отже, враховуючи наведене та наявні підстави для зменшення пені та 3% річних на 50%, колегія суддів вважає, що підлягають стягненню 6 799 090,87 грн пені (13 598 181,73 грн*50%) та 2 008 556,78 грн 3% річних (4 017 113,55 грн*50%).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У п.п. 1-3 ч. 1 ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Колегія суддів зауважує, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "Dombo V. v. The Netherlands").

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задоволити частково, а оскаржуване рішення - змінити в частині стягнення пені та 3% річних та прийняти в цих частинах нове рішення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як апеляційну скаргу частково задоволено, суд відповідно покладає судові витрати на відповідача зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Вінницької області від 23.02.2024 у справі №902/966/22 задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 23.02.2024 у справі №902/966/22 змінити в частині стягнення пені та 3% річних.

Резолютивну частину рішення Господарського суду Вінницької області від 23.02.2024 у справі №902/966/22 викласти в наступній редакції:

"1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (ідентифікаційний код: 03338649; місцезнаходження: провулок Костя Широцького, буд.24, м. Вінниця, Вінницька обл., 21012) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (ідентифікаційний код: 42795490; місцезнаходження: пр. Любомира Гузара, буд. 44, м. Київ, 03065) 145 241 312,37 грн - основного боргу, 6 799 090,87 грн - пені, 2 008 556,78 грн - 3% річних, 30 783 919,74 грн - інфляційних втрат та 868 002,66 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити".

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (ідентифікаційний код: 03338649; місцезнаходження: провулок Костя Широцького, буд. 24, м.Вінниця, Вінницька обл., 21012) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (ідентифікаційний код: 42795490; місцезнаходження: пр. Любомира Гузара, буд. 44, м. Київ, 03065) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3577,79 грн.

5. Господарському суду Вінницької області видати відповідні накази на виконання цієї постанови.

6. Справу №902/966/22 повернути Господарському суду Вінницької області.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "16" травня 2024 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.