ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2024 р. Справа№ 911/745/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Алданової С.О.

Корсака В.А.

при секретарі судового засідання: Звершховській І.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Буша А.В. (особисто),

від відповідача: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.03.2024 (повний текст складено 26.03.2024)

у справі № 911/745/24 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом ОСОБА_1

до державного виконавця Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сєрої Катерини Сергіївни

про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У березні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою, у якій просив:

- визнати дії Державного виконавця Бориспільського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сєрої Катерини Сергіївни (далі - державний виконавець) незаконними;

- визнати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 неправомірною;

- скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2;

- визнати постанову державного виконавця від 19.03.2024 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_2 неправомірною;

- скасувати постанову державного виконавця від 19.03.2024 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_2;

- зобов`язати державного виконавця закінчити виконавче провадження НОМЕР_2.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що під час виконання виданого Господарським судом Київської області 24.06.2021 у справі №911/964/20 наказу державний виконавець не надіслав на його (боржника) адресу постанову про відкриття виконавчого провадження, чим порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та позбавив позивача можливості оскаржити постанови про вчинення виконавчих дій та надати свої заперечення.

Також позивач зазначає, що він є особою з інвалідністю та у зв`язку з цим одержує пенсію, яка є його єдиним доходом. Вказані кошти є коштами, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Так, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.01.2020 у справі №340/1018/19 зазначив, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

ОСОБА_1 вважає, що в межах виконавчого провадження було накладено арешт на його кошти, накладення арешту та / або звернення стягнення на які заборонено законом, а саме на пенсію, що є незаконним.

Звертаючись з позовною заявою, ОСОБА_1 посилається на ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.03.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі №911/745/24 за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця про визнання протиправними та скасування постанов.

Суд дійшов висновку, що позивач обрав порядок захисту порушених прав, не передбачений чинним законом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Київської області від 26.03.2024, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що звертався з позовом до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив: визнати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_1 неправомірною; скасувати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_1; визнати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 неправомірною; скасувати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1; скасувати постанову державного виконавця від 19.01.2024 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1.

Київський окружний адміністративний суд у справі №320/5228/24 за його ( ОСОБА_1 ) позовом дійшов висновку, що цей спір належить розглядати за правилами господарського судочинства і він підсудний Господарському суду Київської області як суду, що видав виконавчий документ, а не за правилами адміністративного судочинства.

За таких підстав, враховуючи відмову йому у розгляді позовної заяви адміністративним судом, ОСОБА_1 дійшов висновку, що його позовна заява підлягає розгляду за правилами господарського судочинства; в іншому випадку його право на справедливе судочинство, зокрема доступ до суду, є порушеним.

Позиції учасників справи.

Від державного виконавця відзив не надійшов.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/745/24 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.03.2024 до надходження матеріалів справи №911/745/24.

10.04.2024 матеріали справи №911/745/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.03.2024 у справі №911/745/24. Розгляд справи призначено на 29.04.2024. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 29.04.2024 суд протокольно оголосив перерву у розгляді справи до 15.05.2024, про що повідомив відповідача відповідною ухвалою. Цією ж ухвалою суд зобов`язав ОСОБА_1 надати належним чином засвідчену копію позовної заяви разом з усіма додатками, яку було повернуто оскаржуваною ухвалою Господарського суду Київської області від 26.03.2024, а також надати для огляду оригінал в судовому засіданні.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

19.03.2024 державний виконавець під час примусового виконання наказу №911/964/20, виданого 24.03.2021 Господарським судом Київської області, постановою у ВП НОМЕР_2 наклав арешт на грошові кошти / електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках / електронних гаманцях, а також на кошти / електронні гроші на рахунках / електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів електронних грошей, що містяться на рахунках / електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та / або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Єдиний державний реєстр судових рішень свідчить, що рішенням Господарського суду Київської області від 24.06.2021 у справі №911/964/20 (залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2022) за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «ТД «Сігма Компанє», про повернення майна позов РВ ФДМУ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях задоволено; зобов`язано ОСОБА_1 повернути об`єкт незавершеного будівництва - «площадка-РБЦ» на користь держави в особі РВ ФДМУ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, стягнуто з ОСОБА_1 на користь РВ ФДМУ по Київській, Черкаській та Чернігівській областях 2 102,00 грн судового збору.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Частиною 1 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення зокрема шляхом винесення постанов або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 339 ГПК України сторонам виконавчого провадження надано право звернутися до суду зі скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 340 ГПК України).

ГПК України регулює порядок оскарження саме до господарського суду дій державного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення зі скаргою і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю ухваленого за правилами ГПК судового рішення та з його примусовим виконанням. Відповідні положення вміщено у розділі VI цього Кодексу «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Отже, чинним законодавством передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду у спосіб, передбачений Розділом VI ГПК України.

Тобто скарги на рішення, дії та / або бездіяльність посадової особи ДВС, здійснені в порядку контролю за рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця щодо виконання рішення суду, підлягають розгляду за юрисдикцією того суду, що ухвалив відповідне судове рішення.

Як вже зазначено вище, згідно з ч. 1 ст. 339 ГПК України якщо особа, сторона виконавчого провадження (у цьому випадку ОСОБА_1 ) вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено його права, він має право звернутися до суду із скаргою.

Така скарга, а не позовна заява, як це помилково вважає ОСОБА_1 , у разі її належного подання має розглядатися судом, який ухвалив рішення, під час виконання якого виконавець прийняв постанову, що її оскаржує ОСОБА_1 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою в порядку загального позовного провадження, у якій фактично оскаржує дії органу ДВС та просить скасувати постанови державного виконавця, прийняті під час виконання наказу щодо примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 24.06.2021 у справі №911/964/20.

Відповідно, така вимога позивача (про визнання протиправними та скасування постанов) не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства у порядку саме позовного провадження.

Враховуючи наведене та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за поданою ОСОБА_1 позовною заявою.

При цьому суд першої інстанції доцільно роз`язснив ОСОБА_1 , що така відмова не позбавляє його (позивача) можливості звернутись до суду зі скаргою на дії Державної виконавчої служби у встановленому чинним законодавством порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 271, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Київської області від 26.03.2024 у справі №911/745/24 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 26.03.2024 у справі №911/745/24 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №911/745/24 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.05.2024.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді С.О. Алданова

В.А. Корсак