ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/2263/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючої судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І.; Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка,29)

Секретар судового засідання: Кияшко Р.О.;

Від Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" - Семеняка В.В.;

Від Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича не з`явився;

Від Приватного підприємства "Никольтрейд" не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича

на рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 (повний текст складено та підписано 22.11.2023)

по справі №916/2263/23

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

до відповідачів:

1. Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича

2. Приватного підприємства "Никольтрейд"

про солідарне стягнення 691 367,54 грн,

(суддя першої інстанції: Бездоля Ю.С., дата та місце ухвалення рішення: 08.11.2023 року, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, пр-т Шевченка,29),

У травні 2023 року Акціонерне товариство Райффайзен Банк звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича та Приватного підприємства Никольтрейд про солідарне стягнення 691367,54 грн, з яких: 617277,31 грн заборгованості за кредитом та 74090,23 грн заборгованості за процентами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем Чередниченком Миколою Вячеславовичем своїх зобов`язань за Кредитним договором №R328351/89811/1316996 від 14.12.2021 в частині повного повернення кредиту та неналежне виконання зобов`язань Приватним підприємством Никольтрейд за Договором поруки №156268/89811/328351 від 14.12.2021.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 позовні вимоги Акціонерного товариства Райффайзен Банк задоволено повністю; стягнуто солідарно з Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича та Приватного підприємства Никольтрейд на користь Акціонерного товариства Райффайзен Банк 617277,31 грн. заборгованості за кредитом та 74090,23 грн. заборгованості за процентами; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича на користь Акціонерного товариства Райффайзен Банк 5185,26 грн. судового збору; стягнуто з Приватного підприємства Никольтрейд на користь Акціонерного товариства Райффайзен Банк 5185,25 грн. судового збору.

Суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов висновку, що відповідач-1 взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконав, в обумовлені договором строки кредитні кошти не повернув, вимогу позивача від 29.03.2023 про погашення заборгованості за кредитом не виконав, у зв`язку з чим станом на день вирішення спору судом загальна заборгованість за кредитом відповідача-1 перед банком становить 617277,31 грн., що підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована.

Враховуючи укладений між позивачем та відповідачем-1 Кредитний договір №R328351/89811/1316996, укладений між позивачем та відповідачем-2 Договір поруки №156268/89811/328351, з огляду на встановлені обставини справи в частині неналежного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань щодо повного та своєчасного повернення наданого кредиту, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених Акціонерним товариством Райффайзен Банк позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 617277,31 грн. заборгованості за кредитом.

Крім того, враховуючи факт прострочення погашення кредиту відповідачем-1, перевіривши розрахунки позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність та обгрунтованість заявлених Акціонерним товариством Райффайзен Банк позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 74090,23 грн. заборгованості за процентами.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа-підприємець Чередниченко Микола Вячеславович звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та закрити провадження у справі.

На переконання апелянта, рішення суду першої інстанції не є таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, судом неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, рішення є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, з огляду на що воно є таким, що підлягає скасуванню.

У своїй скарзі апелянт зазначає, що він неодноразово звертався до позивача для отримання кредитних коштів, отримував такі кошти і своєчасно розраховувався з кредитором. Черговий раз між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Чередниченко М.В. укладено Кредитний договір №R328351/89811/1316996 від 14.12.2021. За умовами Кредитного договору Банком надано Позичальнику кредитні кошти в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 603 188,50 грн із строком погашення - 28.11.2024 та сплатою процентів у розмірі 14,45 % річних.

Разом з тим, 24 лютого 2022 року з початком збройної російської агресії проти України, м. Херсон з перших днів піддався окупації, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , як підприємець, не зміг виконувати свої обов`язки перед кредитором у повному обсязі. Із залишків, які знаходились на рахунках, ОСОБА_1 сплачував деякий час відсотки по кредиту, але у зв`язку з неможливістю ведення бізнесу в умовах окупації, а потім і переслідування зі сторони окупаційної влади через з проукраїнську позицію і небажанням вести бізнес у законодавчому полі рф. Перебуваючи у складному положенні, виїхав через окупований Крим, Грузію за межі України. Підтвердженням того, що апелянт знаходився на окупованій частині Херсонської області можуть слугувати фотокопії паспорта (додаток фото1; 2), з яких вбачається що Чередниченко пересік кордон Грузії 25 жовтня 2022 року.

Апелянт зазначає, що військові дії на території України, зокрема, окупація Херсону є загальновідомим фактом і доказуванню не підлягає. Отже, на думку апелянта зазначене є підставою за для звільнення ФОП Чередниченко М.В. від виконання своїх обов`язків перед кредитором, принаймні від сплати відсотків за користування кредитом.

На переконання відповідача-1 позиція позивача щодо стягнення 617 277,31 заборгованості за кредитом, та 74 090,23 грн. заборгованості за процентами, є помилковою, у зв`язку з тим, що відповідно кредитного договору сума кредиту становить 603 188.50 грн. При чому відповідач 28.01.2022 зробив виплати по погашенню кредиту у розмірі 13811 (тринадцять тисяч вісімсот одинадцять) гривен (додаток 2) та відсотки по ньому у розмірі 10023 (десять тисяч двадцять три) гривні (додаток 3). Тобто розмір кредиту повинен був би зменшитись на відповідну суму, однак розмір його став більше, ніж початковий. Це стало можливим тому, що 28.05. 2023 кредитор своїм необґрунтованим рішенням, самовільно зарахував відсотки по кредиту за травень місяць у тіло кредиту (на травень місяць було - 589376,69 грн) і з цього місяця відсотки почали нараховуватись з суми 617 765 грн. Такі обставини підтверджуються, в тому числі, з документів спрямованих до суду самим позивачем. У виписці по рахунку у графі від 28.05.2023, тіло кредиту необґрунтовано збільшилося до 617 765 грн (додаток 4), відповідно відсотки за користування кредитом, стали нараховуватись з більшої суми.

Апелянт також зазначає, що 06.06.2023 на рахунок кредитора на погашення боргу були зараховані грошові кошти у сумі 102 000 (сто дві тисячі) гривен. Однак кредитор списав ці кошти начебто у погашення заборгованості по Кредитному договору №011/89811/00588868 (додаток 1). Однак ніяких договірних відносин з позивачем на той момент, крім договору, що розглядається, відповідач не мав і відповідно ніякої заборгованості перед банком не було. На думку апелянта, ці грошові кошти списані необґрунтовано і їх необхідно зарахувати при кінцевому обрахуванню сум заборгованості боржника.

Отже, враховуючи зазначене, апелянт просить судове рішення Господарського суду Одеської області по справі № 916/2263/23 за позовом Акціонерного товариства Райффайзен Банк до Фізичної особи-підприємця Чередниченка М. В. та Приватного підприємства «Никольтрейд» про солідарне стягнення 691367,54 грн. з яких: 617277,31 грн. заборгованості за кредитом та 74090,23 грн. заборгованості за процентами, скасувати повністю і закрити провадження у справі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича на рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 по справі №916/2263/23 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/2263/23.

26.12.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/2263/23.

У зв`язку із перебуванням судді - члена колегії Ярош А.І. у відпустці з 01.01.2024 по 25.01.2024 року, розпорядженням керівника апарату суду №12 від 11.01.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2263/23.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 11.01.2024 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Принцевська Н.М., судді: Діброва Г.І., Разюк Г.П.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2024 прийнято справу №916/2263/23 до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів: Діброви Г.І., Разюк Г.П.; апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича на рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 по справі №916/2263/23 залишено без руху.

06.02.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшов лист №2.3-07/К-20/25/24 від 29.01.2024 за підписом керівника апарату суду, у якому зазначено, що за результатами розгляду клопотання Колеснікова С.В. щодо перенаправлення квитанції про сплату судового збору та квитанції про відправлення поштового рекомендованого листа з реквізитами справи №916/2263/23, суд пересилає за належністю Південно-західному апеляційному господарському зазначені документи. До листа додано клопотання Колеснікова С.В. від 22.01.2024 (вх.№3057/24), квитанцію про сплату судового збору та квитанцію про відправлення поштового рекомендованого листа.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 відкрито з поновленням пропущеного процесуального строку апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича на рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 по справі №916/2263/23; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 по справі №916/2263/23.

16.02.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У своєму відзиві позивач зазначає, що дійсно, погашення у розмірі 13 811 грн. по тілу кредиту та 10 023 грн. за відсотками мали місце, але через припинення позичальником обслуговування кредиту, у подальшому заборгованість за процентами була реструктуризована шляхом капіталізації процентів (приєднання прострочених процентів до тіла кредиту), внаслідок чого заборгованість за тілом становила 617 277, 31 грн. Позичальник зазначену реструктуризацію не оскаржував, будь-які заперечення не висловлював. З лютого 2022 року припинив будь-які платежі за кредитом та процентами.

Щодо списання коштів у розмірі 102 000 грн. на погашення заборгованості за Кредитним договором №011/89811/00588868 позивач зазначає, що дана обставина не має відношення до кредитного договору, за яким стягується заборгованість у справі №916/2263/23, а тому доводи в цій частині взагалі не заслуговують на увагу, оскільки не відносяться до предмету спору.

Позивач також у своєму відзиві зазначає, що додані документи до апеляційної скарги не спростовують надані позивачем докази на підтвердження суми боргу, долучені до скарги документи не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а апелянтом не наведено поважних причин, через які такі докази не могли бути подані відповідачем під час розгляду справи Господарським судом Одеської області.

Враховуючи викладене, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича на рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 по справі №916/2263/23 призначено на 08.04.2024 року о 12-30 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

20.03.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №916/2263/23 поза межами приміщення суду; розгляд справи №916/2263/23 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича на рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 по справі №916/2263/23 призначено на 08.04.2024 року о 12-30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

У зв`язку з відрахуванням судді зі штату суду, який не є суддею-доповідачем, ОСОБА_2 з 29.03.2024 відповідно до Рішення ВРП від 28.03.2024 №942/0/15-24 "Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Південно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" та Наказу голови суду Богацької Н.С. від 29.03.2024 №43-к "Про відрахування зі штату суду судді РАЗЮК Галини", на підставі розпорядження керівника апарату суду від 04.04.2024 року №78 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/2263/23, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано судову колегію у складі: головуюча суддя Принцевська Н.М., судді: Діброва Г.І., Ярош А.І.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 прийнято справу №916/2263/23 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича на рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 до свого провадження колегією суддів у новому складі.

В судовому засіданні 08.04.2024 оголошено перерву в судовому засіданні по справі №916/2263/23 до 13.05.2024 року о 14-30 год., розгляд справи №916/2263/23 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича на рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 призначено на: 13.05.2024 року о 14-30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

В судовому засіданні 13.05.2024 представник Банку підтримав доводи та вимоги, викладені ним у відзиві та письмових пояснення по справі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Представники інших учасників в судове засідання не з`явились, не повідомивши суд про причини неявки. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників відповідачів за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2021 між Акціонерним товариством Райффайзен Банк (кредитор, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Чередниченком Миколою Вячеславовичем (позичальник, відповідач-1) укладений Кредитний договір №R328351/89811/1316996

Відповідно до п.п. 1.1-1.5 Договору відповідно до умов договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (надалі - кредит) в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 603188,50 гривень, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені договором; кінцевий термін надання кредиту - 14 січня 2022 - становить останній день, коли позичальник може звернутися до кредитора з метою отримання кредиту; кінцевий термін погашення кредиту - 28" листопада 2024 р., або інша дата, визначена відповідно до пункту 5.4 або статті 8 договору (останній день строку користування кредитом, до закінчення якого позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі); кредит надається позичальнику на погашення заборгованості, що виникла згідно умов договору про надання овердрафту №015/89811 /0920267 від 27.11.2020 року, укладеного між позичальником та кредитором (далі - договір овердрафту); грошові зобов`язання позичальника за договором є безумовними та безвідкличними, їх виконання має пріоритет над будь-якими поточними та майбутніми грошовими зобов`язаннями позичальника, якщо інше не встановлено законодавством України.

Згідно з п.п. 2.1-2.3 Договору протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного пунктом 1.3 Договору включно, позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 14,45% річних; розмір процентної ставки може змінюватися в порядку та випадках, передбачених цим договором; у випадку неповернення кредиту в кінцевий термін погашення кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору проценти, що розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 14,45% річних та нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом (в т.ч. простроченої) з дня, наступного за кінцевим терміном погашення кредиту до дня фактичного погашення кредиту; нарахування процентів здійснюється виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році; проценти нараховуються щоденно на залишок фактичної заборгованості за кредитом/простроченої заборгованості за договором протягом всього строку користування кредитом/наявності простроченої заборгованості; при розрахунку процентів враховується день надання кредиту (траншу) та не враховується день погашення кредиту/простроченої заборгованості в повному обсязі.

За п.4.1 Договору виконання зобов`язань позичальника, що виникають за договором забезпечується порукою відповідно до договору поруки, який повинен бути укладений одразу ж після укладення договору, але до дня надання кредиту за договором між кредитором і поручителем - ПП Никольтрейд; поручитель солідарно відповідає за виконання зобов`язань позичальника, що виникли або виникнуть у майбутньому на підставі договору.

У відповідності до п.п. 5.1-5.3 Договору позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному договором; позичальник здійснює повернення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірах згідно з графіком; ануїтетний платіж включає в себе повернення частини основної суми кредиту та сплату процентів за його використання; щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою: сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором * ((1 +процентна ставка за місяць) строк кредитування (місяців) * процентна ставка за місяць)/ ((1-(-Процента ставка за місяць) строк кредитування (місяців) -1); сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом * річна процентна ставка / кількість днів поточного року) * кількість днів в місяці, який передує даті сплати ануїтетного платежу: сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного повернення кредиту - сума щомісячного платежу за %; позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, 28 числа (надалі - дата платежу), та при погашенні заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Згідно з п.8.1.3 Договору у разі настання обставини дефолту (невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором та/або договором забезпечення, а також інші обставини, які, на думку кредитора, свідчать про те, що зобов`язання позичальника за договором не будуть виконані кредитор має безумовне право на власний розсуд, без необхідності укладення будь-яких додаткових угод/договорів про зміни вжити один або декілька таких заходів: вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості.

За п.11.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України та положеннями договору; до регулювання правовідносин, які неврегульовані договором, застосовуються відповідні норми законодавства України.

Відповідно до п.12.1 Договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за договором.

Додаток №1 до договору визначає графік погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів, відповідно до якого сторони погодили графік здійснення платежів 28 числа кожного місяця починаючи з 28.01.2022 та до 28.11.2024.

14.12.2021 між Акціонерним товариством Райффайзен Банк (кредитор, позивач) та Приватним підприємством Никольтрейд (поручитель, відповідач-2) укладений Договір поруки №156268/89811/328351.

Відповідно до розділу визначення термінів договору поруки: позичальник (боржник) - Фізична особа - підприємець Чередниченко Микола Вячеславович; основний договір - Кредитний договір №R328351/89811/1316996 від 14.12.2021.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2 Договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов основного договору; порукою за цим договором забезпечується виконання забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України сум тощо; поручитель відповідає перед кредитором за виконання забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені основним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань.

За п.2.1 Договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань кредитор набуває права вимагати від поручителя виконання ним як солідарним боржником забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за забезпеченими зобов`язаннями, а поручитель - зобов`язаний виконати вимоги кредитора щодо виконання забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за забезпеченими зобов`язаннями.

У відповідності до п.7.1 Договору поруки цей договір набуває чинності після його підписання, скріплення печатками сторін; при підписанні документів щодо виконання, зміни, припинення договору сторони визнають обов`язковим скріплення підписів печаткою відповідної сторони

В матеріалах справи наявна виписка по рахунку відповідача-1 у період з 14.12.2021 по 30.03.2023 та розрахунок заборгованості за договором №R328351/89811/1316996 від 14.12.2021, відповідно до якого: заборгованість за кредитом - 617277,31 грн., в т.ч. прострочена заборгованість - 94543,11 грн.; заборгованість за відсотками - 74090,23 грн., в т.ч. прострочена заборгованість за відсотками - 67247,75 грн.

У листі від 29.03.2023 №188/2/218 позивач повідомив відповідачів, зокрема, про те, що позичальником порушено умови Кредитного договору №R328351/89811/1316996 в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого кредитор набув права вимагати повернення кредиту та стягнення кредитної заборгованості з позичальника та поручителя як солідарних боржників; станом на 28.03.2023 загальна заборгованість за кредитним договором №R328351/89811/1316996 становить 691367,54 грн.; позивач вимагав протягом 10-ти календарних днів з дня відправлення даної вимоги, а саме з 29.03.2023, погасити заборгованість за кредитним договором. Відповідь на вказаний лист в матеріалах справи відсутня, як і докази сплати заявлених до стягнення сум.

Неналежне виконання відповідачами своїх договірних зобов`язань стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про солідарне стягнення з відповідачів заявлених сум заборгованості.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ч.1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ст.ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначалося раніше, позивачем та відповідачем-1 було укладено Кредитний договір №R328351/89811/1316996, який забезпечений Договором поруки №156268/89811/328351, укладеним між позивачем та відповідачем-2.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що позивачем виконано умови кредитного договору та надано відповідачу-1 кредитні кошти, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, виписками по рахунку відповідача-1, проте ФОП Чередниченко М.В. прийняті на себе зобов`язання за Кредитним договором №R328351/89811/1316996 щодо своєчасного повернення наданих коштів не виконував, внаслідок чого позивачем було повідомлено відповідача-1 про необхідність повернення суми наданого кредиту в повному розмірі, що є правом позивача за укладеним договором.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, з огляду на встановлені судом обставини, господарський суд дійшов висновку, що відповідач-1 взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконав, в обумовлені договором строки кредитні кошти не повернув, вимогу позивача від 29.03.2023 про погашення заборгованості за кредитом не виконав, у зв`язку з чим станом на день вирішення спору судом загальна заборгованість за кредитом відповідача-1 перед банком становить 617277,31 грн., що підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована.

Іншого відповідачем-1 не доведено.

Щодо посилань апелянта на погашення по тілу кредиту у розмірі 13811,00 та 10023,00 грн. за відсотками, то судова колегія зазначає, що відповідні оплати відображені у розрахунку Банку, однак через припинення позичальником обслуговування кредиту відповідний борг був реструктуризований шляхом капіталізації процентів (приєднання прострочених процентів до тіла кредиту), внаслідок чого заборгованість за тілом становила саме 617277,31 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, враховуючи укладений між позивачем та відповідачем-1 Кредитний договір №R328351/89811/1316996, укладений між позивачем та відповідачем-2 Договір поруки №156268/89811/328351, з огляду на встановлені обставини справи в частині неналежного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань щодо повного та своєчасного повернення наданого кредиту, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 617277,31 грн. заборгованості за кредитом.

Крім того, враховуючи факт прострочення погашення кредиту відповідачем-1, перевіривши розрахунки позивача, господарський суд дійшов правомірного висновку про правомірність заявлених Акціонерним товариством Райффайзен Банк позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 74090,23 грн. заборгованості за процентами.

Судова колегія також звертає увагу, що відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором, про що між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поруки №156268/89811/328351, умовами якого встановлено солідарну відповідальність перед позивачем, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку в цій частині.

Щодо доводів апелянта в частині наявності форс-мажорних обставин внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, судова колегія вважає за необхідне зауважити на наступному.

Відповідно до ч.2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Колегія суддів враховує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану").

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На даний час строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений.

За приписами ч.1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Листом від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований "Всім кого це стосується", Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Апеляційний господарський суд звертає увагу, що саме по собі введення воєнного стану, без доведення учасником справи причинно-наслідкового зв`язку між його введенням та неможливістю своєчасного виконання зобов`язання за договором, не свідчить про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Іншими словами, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Отже, форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21

За відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження неможливості виконати конкретне зобов`язання в строк та належним чином, суд не може визнати безумовним підтвердженням наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Крім того, обставини, засвідчені Торгово-промисловою палатою України у листі від 28.02.2022, стосуються не лише відповідача, а також позивача, та ставлять їх в однакові умови.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що чинним законодавством України не передбачена можливість у зв`язку з форс-мажорними обставинами відтермінування обов`язку виконання зобов`язань і погашення кредиту до закінчення таких обставин (воєнного стану). Мораторій на виконання зобов`язань за кредитними договорами у період воєнного стану також не встановлювався, у зв`язку з чим відповідні зобов`язання мають виконуватись у строки, передбачені укладеними між сторонами договорами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо звільнення відповідача від сплати відповідних коштів, у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

Крім того, судовою колегією не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо списання коштів у розмірі 102000,00 грн. на погашення за кредитним договором №011/89811/00588868, оскільки вказана обставина не відносить до предмету спору у даній справі, а є предметом доказування у справі №916/2252/23.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи обставини справи та наявні матеріали, а також те, що отримані позичальником кошти не повернуті, висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог є вірним та таким, що відповідає обставинам у даній справі.

Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони вірних висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

За таких обставин, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича на рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 по справі №916/2263/23 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 по справі №916/2263/23 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Чередниченка Миколи Вячеславовича на рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 по справі №916/2263/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 08.11.2023 по справі №916/2263/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано20.05.2024 року.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош