номер провадження справи 26/14/23-16/4/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.05.2024 Справа № 908/1336/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Романа Анатолійовича, за участі секретаря судового засідання Петруніної С.О., розглянувши матеріали справи № 908/1336/23

За заявою кредитора Фізичної особи-підприємця Крамаренка Богдана Юрійовича, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

До боржника Приватного підприємства Максфорт, (69068, м.Запоріжжя, вул.Академіка Ф.М. Муравченка, 5)

про банкрутство

За участі представників:

від боржника ПП Максфорт адвокат Гришко І.І., ордер на надання правничої (правової) допомоги

УСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Запорізької області у складі судді Юлдашева О.О. перебувала справа №908/1336/23 про банкрутство ПП Максфорт ().

Так, ухвалою від 24.04.2023 Господарський суд Запорізької області прийняв заяву фізичної особи-підприємця Крамаренко Богдана Юрійовича про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства Максфорт до розгляду, а також, окрім іншого, вжив заходи для забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника та боржнику приймати рішення про ліквідацію, реорганізацію боржника, а також відчужувати основні засоби, корпоративні права та здійснювати будь-які реєстраційні дії направлені на перереєстрацію нерухомого майна, яке належить боржнику.

Ухвалою від 09.05.2023 Господарський суд Запорізької області відкрив провадження у справі №908/1336/23 про банкрутство ПП Максфорт, ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначив арбітражного керуючого Забродіна О.М.

09.05.2023 оголошення про відкриття провадження у справі у порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства, суд оприлюднив на офіційному вебсайті «Судова влада України» (номер публікації 70574).

Боржник ПП Максфорт оскаржив ухвалу суду від 09.05.2023 в апеляційному порядку і за наслідками апеляційного провадження Центральний апеляційний господарський суд прийняв постанову, якою апеляційну скаргу боржника залишив без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.05.2023 у справі без змін.

Боржник звернувся з касаційною скаргою у справі до Верховного Суду і за наслідками касаційного провадження Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 12.03.2024 задовольнив частково касаційну скаргу боржника; скасував ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.05.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2023 у справі № 908/1336/23; справу направив на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Шляхом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №908/1336/23 визначено судді Ніколаєнку Р.А. для здійснення нового розгляду (протокол від 12.04.2024).

Зважаючи на викладене вище, ухвалою від 17.04.2024 Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Р.А. прийняв справу № 908/1336/23 до свого провадження та нового розгляду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, підготовче засідання суду призначив на 07.05.2024 о 16.30.

Крім того, 26.03.2024 від ПП «Максфорт» за допомогою підсистеми Електронний суд ЄСІКС суд отримав клопотання про скасування заходів забезпечення вимог кредиторів, накладених ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.05.2023 у вказаній справі, яке не могло бути розглянуто за відсутності матеріалів справи в суді першої інстанції та здійснення касаційного провадження з перегляду ухвали Господарського суду Запорізької області від 09.05.2023.

Після повернення матеріалів справи здійснений повторний автоматизований розподіл і розгляд клопотання боржника про скасування заходів забезпечення вимог кредиторів визначено судді Ніколаєнку Р.А. (протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.04.2024), якому визначено розгляд основної справи №908/1336/23.

Окремо постановленою ухвалою від 17.04.2024 клопотання Приватного підприємства Максфорт (вих.б/н від 26.03.2024) про скасування заходів забезпечення вимог кредиторів суд задовольнив та скасував заходи забезпечення вимог кредиторів заборону власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника та боржнику приймати рішення про ліквідацію, реорганізацію боржника, а також відчужувати основні засоби, корпоративні права та здійснювати будь-які реєстраційні дії, направлені на перереєстрацію нерухомого майна, яке належить боржнику, вжиті ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.04.2023 у справі № 908/1336/23.

На дату призначеного підготовчого засідання (07.05.2024) через систему «Електронний суд» з клопотанням про долучення документів до матеріалів справи (б/н від 06.05.2024) від Приватного підприємства «Максфорт» суд отримав заперечення на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство (вих.№ 539 від 06.05.2024), з належними доказами надсилання заперечень, в тому числі, ФОП Крамаренку Б.Ю.

У підготовче засідання суду, призначене на 07.05.2024, з`явився представник ПП «Максфорт», засідання зафіксовано зафіксовано за допомогою програмного забезпечення «Акорд».

Заявник особисто чи його представник в засідання того дня не з`явилися.

При цьому від представника ФОП Крамаренка Б.Ю. адвоката Железняк-Кранг Інги Вікторівни через систему «Електронний суд» було отримано клопотання (б/н від 07.05.2024), у якому зазначалося, що представник стала випадково обізнаною про призначення на новому розгляді підготовчого засідання по справі №908/1336/23, оскільки ухвала про його призначення не отримувалась, однак саме 07.05.2024 представник кредитора, у зв`язку із перебуванням поза межами міста Запоріжжя, не зможе прибути на судовий розгляд справи.

Посилаючись на зайнятість представника кредитора та неотримання ухвали про призначення засідання суду, представник ФОП Крамаренка Б.Ю. адвокат Железняк-Кранг І.В. просила відкласти судовий розгляд по справі № 908/1336/23 на іншу дату.

Ухвалою від 07.05.2024, з урахуванням клопотання представника Заявника, суд відклав підготовче засідання до 13.05.2024, 12.00.

Крім того, зважаючи на аргументи клопотання представника Заявника б/н від 07.05.2024, представнику ФОП Крамаренка Б.Ю. адвокату Железняк-Кранг І.В. було надано доступ до справи №908/1336/23 у підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС.

У підготовче засідання 13.05.2024 з`явився одноособово представник ПП «Максфорт», засідання зафіксовано за допомогою програмного забезпечення «Акорд».

Від представника Заявника адвоката Железняк-Кранг І.В. в день засідання 13.05.2024 до його початку вдруге отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

На цей раз представник зазначила, що не зможе прибути в засідання з огляду на те, що 13.05.2024 об 11:45 год. буде перебувати на прийомі у лікаря, додала електронний талон на прийом в підтвердження.

Крім того, адвокат Железняк-Кранг І.В. зазначила, що з метою надання пояснень по питаннях, на які звернув увагу Верховний Суд в постанові від 12.04.2024, передаючи справу № 908/1336/23 на новий розгляд, зокрема щодо дійсного міста зберігання оргтехніки за Договором, приналежності такого приміщення ПП "Максфорт" або документів підтверджуючих правовідносини з власником такого приміщення, нею направлений адвокатський запит до попереднього директора ПП "Максфорт" Колбіна А.В., відповідь на який ще не отримано.

Докази в підтвердження направлення адвокатського запиту представник не додала.

До того ж, у клопотанні представник Заявника просить суд врахувати, що адвокат Железняк-Кранг І.В. перебуватиме у відпустці з 14.05.2024 по 27.05.2024 року включно.

Суд не знайшов підстав для задоволення другого клопотання представника Заявника про відкладення розгляду справи.

За приписом ст.43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відкладаючи підготовче засідання ухвалою від 07.05.2024, суд зауважував в цій ухвалі на положеннях ч. 2 ст. 35 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до яких підготовче засідання суду проводиться не пізніше 14 днів з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, а за наявності поважних причин (здійснення сплати грошових зобов`язань кредиторам тощо) - не пізніше 20 днів.

Як свідчать матеріали справи, адвокат Железняк-Кранг І.В. брала участь, як представник Заявника, у судовому засіданні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з розгляду касаційної скарги ПП «Максфорт» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.05.2023 у справі № 908/1336/23 (протокол судового засідання), а отже була обізнана про скасування ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з передачею справи на новий розгляд та, ознайомившись з повним текстом постанови Верхового Суду, належно представляючи інтереси свого клієнта, мала б своєчасно готуватися до нового розгляду справи з урахуванням змісту цієї постанови.

При цьому ж додатково зазначається, що доказів на підтвердження вжиття заходів до отримання додаткових доказів представник не додала, не пояснила в чому полягатиме значимість доказів для розгляду справи.

Крім того, безпосередньо Заявник ФОП Крамаренко Б.Ю. мав би належно піклуватися про хід ініційованого ним судового провадження та в разі неможливості представляти інтереси адвокатом Железняк-Кранг І.В. за особистих обставин, вправі був доручити своє представництво іншому адвокату або взяти участь у новому розгляді справи особисто.

Поштове відправлення з ухвалою господарського суду від 17.04.2024 у даній справі № 908/1336/23 про прийняття цієї справи до нового розгляду, надіслане на адресу ФОП Крамаренка Б.Ю., повернулося до суду органом поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання, але ж ризики недобросовісної поведінки особи у отриманні кореспонденції, несе особа, яка допускає таку поведінку.

До того ж, існують альтернативні можливості бути обізнаним про рух справи, в тому числі з загальнодоступного Єдиного державного реєстру судових рішень.

Сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі № 910/33054/15 зазначив, що сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. А у постанові від 25.07.2018 у справі № 313/1028/15-ц дійшов висновку, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також варто зазначити і на цьому акцентується, що безпосередньо з аналізу положень ст.202 ГПК України слідує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість розгляду справи, вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

З урахуванням надходження заперечень ПП «Максфорт» та наданих ним у справу матеріалів, чого не мало місця на первісному судовому розгляді, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних причин, підстав для відкладення вирішення питань підготовчого засідання у справі про банкрутство та перейшов до розгляду заяви ФОП Крамаренка Б.Ю. по суті.

Після заслуховування представника ПП «Максфорт», дослідження в засіданні матеріалів справи, суд у нарадчій кімнаті прийняв підсумкове судове рішення, вступну та резолютивну частини постановленої ухвали оголосив представнику після виходу з нарадчої кімнати.

При розгляді справи суд врахував зауваження Верховного Суду, відображені в постанові від 12.04.2024 у даній справі, приймаючи до уваги нові обставини, які склалися на новому розгляді.

Зазначається, що відповідно до частин другої та третьої статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

Боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав. Грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України (ст.1 КУзПБ).

Отже, законодавець визначив в якості підстави звернення особи (кредитора) до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство наявність заборгованості, тобто наявність порушення щодо виконання грошового зобов`язання.

Щодо моменту виникнення вимог (права вимоги) кредитора (ініціюючого кредитора в цьому випадку) до боржника в площині права неспроможності, слід виходити з того, що боржником є особа, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання (тобто грошові обов`язки), строк виконання яких настав. Таким чином, моментом виникнення вимоги кредитора як учасника відносин неспроможності, слід вважати саме дату настання строку виконання грошового обов`язку боржника, а не момент вчинення правочину, чи настання іншої підстави, з якої виникає відповідне право як таке (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.08.2022 у справі № 910/10741/21).

Вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство встановлені приписами статті 34 КУзПБ.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ.

Так, згідно з частиною 1 ст.39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання.

Відповідно до частини 2 ст.39 КУзПБ у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Частиною 5 ст.39 КУзПБ передбачено, що за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про:

відкриття провадження у справі;

відмову у відкритті провадження у справі.

За приписами частини 6 ст.39 КУзПБ господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:

вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження;

вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

Системний аналіз статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить про те, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є:

наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду;

відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог;

до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.

Таким чином, основними завданнями підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є:

перевірка обґрунтованості вимог заявника на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором;

встановлення наявності/відсутності спору про право;

встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Стверджуючи про існування невиконаних зобов`язань ПП «Максфорт», ФОП Крамаренко Б.Ю. Заявник послався на обставини укладення та виконання/невиконання сторонами Договору зберігання №01/2022-З від 24.01.2022 (далі Договір, Договір зберігання).

За умовами п.1.1 Договору ПП «Максфорт» - Зберігач зобов`язується зберігати та повернути у схоронності, на першу вимогу ФОП Крамаренка Б.Ю. - Поклажодавця, майно, найменування, вартість та кількість якого вказується в Актах прийому-передачі до цього Договору (за текстом Договору - Майно), яке передано Поклажодавцем.

За умовами п.1.2 Договору акти прийому-передачі майна, підписані сторонами, є невід`ємною частиною даного Договору (Додаток №1).

Згідно з п.3.2 Договору Зберігач зобов`язався прийняти Майно на збереження в день підписання Акту приймання-передачі майна та забезпечити його схоронність.

Відповідно до п.4.1.2 Договору Зберігач зобов`язаний прийняти для збереження переданого йому Майна всі необхідні міри (протипожежні, санітарні, охоронні та інші).

Також Зберігач, за умовами п. 4.1.5 Договору, зобов`язаний нести відповідальність за втрату або ушкодження Майна Поклажодавця, що знаходиться у Зберігача, незалежно від причини ушкодження або втрати, з моменту одержання Майна від Поклажодавця до закінчення його зберігання.

У п. 5.4 Договору обумовлено, що збитки, завдані Поклажодавцеві втратою (нестачою) або пошкодженням майна, відшкодовуються Зберігачем:

- 5.4.1 - у разі втрати, нестачі Майна - у розмірі його вартості;

- 5.4.2 - у разі пошкодження Майна - у розмірі суми, на яку знизилась його вартість.

При цьому за домовленостями п.5.7 Договору Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження Майна після закінчення строку зберігання тільки при наявності з його боку умислу або грубої необережності.

У п.4.2 Договору передбачені обов`язки Поклажодавця, а саме:

- 4.2.1 забрати Майно від Зберігача після закінчення строку зберігання;

- 4.2.2 сплатити послуги Зберігача згідно п.2.1 2.3 цього Договору;

- 4.2.3 відшкодувати Зберігачу збитки, завдані властивостями Майна, переданого на зберігання, якщо Зберігач, приймаючи його на зберігання, не знав і не міг знати про ці властивості,

Згідно з п.2.1 Договору зберігання його сторони домовились, що вартість послуг зберігання визначається згідно підписаного між сторонами Протоколу узгодження вартості, який є невід`ємною частиною даного Договору (Додаток №2).

Згідно з п.2.2 Договору сторони домовились, що Поклажодавець розраховується зі Зберігачем за збереження Майна відповідно до Акту виконаних робіт, що є невід`ємною частиною даного Договору (Додаток № 3).

За положеннями п.2.3 Договору оплата повинна бути перерахована Зберігачу по закінчення терміну зберігання після підписання Акту виконаних робіт.

Відповідно до положень п. 6.1 Договору, даний Договір набирає чинності з моменту підписання Акту прийому-передачі майна, який є невід`ємною частиною даного Договору, і діє до 24 грудня 2022 року.

За умовами п.4.4.2 Договору сторони домовились, що Поклажодавець має право у будь-який час вимагати у Зберігача повернути повністю або частково Майно, яке знаходиться на зберіганні.

З матеріалів заяви ФОП Крамаренка Б.Ю. слідує, що 19.12.2022 Поклажодавець звернувся до Зберігача з вимогою повернути передане на зберігання майно відповідно до Договору зберігання та Акту приймання-передачі у зв`язку із закінчення строку дії Договору (лист вих.№01/Д-З/2022 від 19.12.2022).

У відповідь на цю вимогу ПП «Максфорт» у адресованому ФОП Крамаренку Б.Ю. листі (вих.№ 01/2022/Зб від 23.12.2022), повідомило, що в ході виконання Договору зберігання Зберігачем було втрачене майно, передане йому згідно Акту приймання-передачі, і тому Зберігач не в змозі задовольнити вимогу та повернути майно. Однак при цьому ж Зберігач гарантує, що за першої можливості ПП «Максфорт» буде відшкодована вартість майна.

ПП «Максфорт», заперечуючи заяву ФОП Крамаренка Б.Ю. (заперечення на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство вих.№ 539 від 06.05.2024), перш за все зазначило, що спір у справі є наслідком конфлікту між чоловіком та дружиною ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, ініційованого ОСОБА_1 з метою вчинення тиску на ОСОБА_2 з метою вирішення питання про поділ спільного майна на вигідних для себе умовах, зокрема шляхом створення фіктивної заборгованості у ПП «Максфорт» перед підконтрольними йому особами, в тому числі і перед ФОП Крамаренком Б.Ю.

Суд зауважує, що Приватним підприємством «Максфорт» (далі, також Підприємство) наведені чисельні аргументи з посиланням на вчинення іншими юридичними особами, які підконтрольні ОСОБА_1 та ФОП Крамаренку Б.Ю., дій щодо ініціювання на підставі штучної, фіктивно утвореної заборгованості справ про банкрутство неугодних їм юридичних осіб, однак суд взяв до уваги ті обставини, пояснення та доводи Підприємства, які прямо чи опосередковано у сукупності доказів мають значення безпосередньо для даної справи.

Так, Підприємство зазначає:

- 28.03.2023 ОСОБА_1 звільнено з посади директора ПП «Максфорт», правомірність чого підтверджено в судовому порядку постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.11.2023 у справі № 908/1336/23(908/1290/23);

- 24.01.2022 ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора ПП «Максфорт» та маючи відповідно до Статуту повноваження на укладення від імені Підприємства договорів без згоди власників, маючи доступ до печатки підприємства, оформив з ФОП Крамаренком Б.Ю. Договір зберігання № 01/2022-З;

- внаслідок оформлення ОСОБА_1 цього Договору та первинних документів у ПП «Максфорт», на думку Заявника, виникла перед ФОП Крамаренком Б.Ю. технічна заборгованість в розмірі 2 761 019,00 грн;

- майно за Договором фактично ніколи не передавалось на зберігання ПП «Максфорт», ця угода була оформлена ОСОБА_1 без наміру настання реальних наслідків;

- про наявність Договору зберігання ПП «Максфорт» стало відомо після отримання ухвали Господарського суду Запорізької області від 24.04.2023 у справі № 908/1336/23 за заявою ФОП Крамаренка Б.Ю. про відкриття провадження у справі про банкрутство ПП «Максфорт»; при цьому самого Договору з додатками ПП «Максфорт» не отримало, його зміст став відомим після ознайомлення у господарському суді з матеріалами справи №908/1336/23;

- після звільнення ОСОБА_1 не були вчинені дії щодо передачі печатки ПП «Максфорт», відтак, маючи печатку підприємства, ОСОБА_1 ймовірно склав, підписав від імені Підприємства Договір зберігання та інші первинні документи з ФОП Крамаренком Б.Ю. без мети настання реальних наслідків, а лише для створення штучних підстав, що є інструментом під час вирішення питання стосовно поділу спільного сумісного майна подружжя на вигідних для себе умовах;

- вимога ФОП Крамаренка Б.Ю. про повернення майна на адресу ПП «Максфорт» не надходила та в журналі вхідної кореспонденції не реєструвалась;

- місцезнаходженням Підприємства є наступна адреса: АДРЕСА_2 , однак Підприємство за вказаною адресою свою господарську діяльність не здійснює;

- власником нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 -комерційна фірма «Аква Вита» ();

- між ПП «Максфорт» та ПП ВКФ «Аква Вита» ніколи не укладались договори оренди або будь-які інші договори щодо передачі у користування нерухомого майна за вказаною адресою, доступу до даного приміщення ПП «Максфорт» не мало ні на дату укладення Договору зберігання, ні станом на цей час, відповідно Підприємство не могло здійснювати зберігання відповідного майна за цією адресою;

- ПП «Максфорт», починаючи з 16.11.2016, є власником об`єкта нерухомості, за адресою: АДРЕСА_3 , де і здійснює свою господарську діяльність.

- в рамках призначеного на Підприємстві та проведеного службового розслідування встановлено, що у період з 24.01.2022 по 24.12.2022 на адресу ПП «Максфорт» не надходили Договір зберігання, Акт прийому-передачі до нього, а також не передавались на відповідальне зберігання сервери; факт відсутності у ПП «Максфорт» на зберіганні майна (серверів) підтверджується як даними бухгалтерського обліку та діловодства підприємства, так і інформацією, отриманою від працівників Підприємства в ході проведення службового розслідування;

- Договір зберігання оскаржений Підприємством в судового порядку, відносно цього здійснюється провадження у справі № 908/1336/23(908/3008/23) і у цій справі Відповідачем - ФОП Крамаренком Б.Ю. надано відзив, де він вказує, що фактичним місцем зберігання майна є: АДРЕСА_4 , при цьому згідно даних витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 12.10.2021 № 279207389 власником відповідного об`єкта нерухомого майна є ТОВ «Інтенд», 100% статутного капіталу якого належить ОСОБА_1 , що в черговий раз доводить те, що договір зберігання укладено фіктивно, та виключно з метою створення штучної заборгованості у справі про банкрутство.

Надавши оцінку матеріалам та обставинам справи на предмет обґрунтованості вимог ФОП Крамаренка Б.Ю. до ПП «Максфорт», які покладені у підставу ініціювання відкриття провадження у справі про банкрутство останнього, в тому числі з урахуванням заперечень ПП «Максфорт», суд не знайшов правових підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство внаслідок наступного.

Отриманим судом актуальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 16.04.2024) підтверджується, що керівником (підписантом) ПП «Максфорт» являється ОСОБА_2 .

Свого часу керівником Підприємства являвся ОСОБА_1 , якого було звільнено з посади за рішенням засновників. Таке рішення ОСОБА_1 було оскаржено до суду.

Згідно з ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів Приватного підприємства Максфорт № 28/03/2023 від 28.03.2023, яким вирішено звільнити його з посади директора підприємства, про скасування наказу № 3-К від 28.03.2023 про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу, а також скасування реєстраційної дії щодо змін про юридичну особу.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.08.2023 позов у справі № 908/1336/23(908/1290/23) задоволений.

Водночас, Центральний апеляційний господарський суд постановою від 22.11.2023 у справі № 908/1336/23(908/1290/23), задовольнивши апеляційні скарги відповідачів за позовом - Приватного підприємства Максфорт і Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці О.В., рішення Господарського суду Запорізької області від 01.08.2023 у справі № 908/1336/23(908/1290/23) скасував, у задоволенні позову - відмовив.

Зазначається, що з огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника та інших учасників, ухваленню відповідного рішення суду (відкриття провадження у справі про банкрутство або відмова у відкритті) має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

Для унеможливлення визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, постанова Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).

Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: - перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; - при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; - під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (ч. 1 ст. 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).

За змістом КУзПБ кредитор(и), який(і) звернувся(лися) з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не мають більшого, порівняно з конкурсними кредиторами обсягу процесуальних повноважень, крім тих, які обумовлені самим фактом ініціювання процедури банкрутства. Відтак, вимоги щодо детальної перевірки підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення, також стосуються й вимог ініціюючого кредитора, який звернувся з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам сторін за Договором зберігання суд зазначає, що питання зберігання майна регулюється главою 66 Цивільного кодексу України (§ 1. Загальні положення про зберігання), положення якої також застосовуються до окремих видів зберігання, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про окремі види зберігання або законом (стаття 955 цього Кодексу).

Згідно із частиною першою статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частина перша статті 937 ЦК України передбачає, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, установлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

За приписами статті 942 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов`язаний піклуватися про річ, як про свою власну.

Відповідно до статті 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

На підтвердження передачі майна на зберігання Заявник представив Акт № 01/2022-А приймання-передачі майна за Договором зберігання № 01/2022-З від 24 січня 2022 року Додаток №1 (далі Акт приймання-передачі), за змістом якого ФОП Крамаренко Б.Ю. передав, а ПП «Максфорт» - прийняло на зберігання наступне майно:

- сервер Hewlett Packard Enterprise DL360 Gen 10 4 шт. вартістю 1 303 684,00 грн,

- сервер Hewlett Packard Enterprise DL380 Gen 10 4 шт. вартістю 1 104 456,00 грн,

- сервер DELL PE R350 1 шт. вартістю 196 000,00 грн,

- сервер ARTLINE Business R79 v23 1 шт. вартістю 156 879,00 грн,

а всього 10 одиниць техніки загальною вартістю 2 761 019,00 грн.

Акт приймання-передачі, рівно як Договір зберігання, підписаний з боку Зберігача Колбіним А.В.

Вже згаданий вище лист ПП «Максфорт» вих.№ 01/2022/Зб від 23.12.2022, у якому Підприємство у відповідь на вимогу ФОП Крамаренка Б.Ю. повернути майно повідомляє про втрату майна та при цьому гарантує відшкодування його вартості за першої можливості, підписаний також ОСОБА_1 .

Однак наразі ПП «Максфорт», перебуваючи під керівництвом ОСОБА_3 , заперечує факт прийняття майна на зберігання та взагалі факт договірних відносин з ФОП Крамаренком Б.Ю.

Слід зупинитися та структурі, настанні строку виконання зобов`язання та моменті виникнення права вимоги Поклажодавця до Зберігача в розрізі умов Договору та обставин, про які стверджує Заявник.

Так, в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство ФОП Крамаренко Б.Ю. вказує, що станом на дату подання цієї заяви Зберігачем так і не було відшкодовано вартість втраченого майна, у зв`язку з чим ПП «Максфорт» має невиконане грошове зобов`язання перед ФОП Крамаренком Б.Ю. в розмірі 2 761 019,00 грн, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду, оскільки строк повернення майна пов`язаний за Договором з першою вимогою, яка була направлена Зберігачу 19.12.2022.

Така позиція Заявника є помилковою, так як строк повернення майна не є одночасно строком відшкодування вартості майна на випадок його втрати.

В обґрунтування настання свого права вимоги та кореспондуючого з ним грошового зобов`язання Підприємства Заявник посилається саме на факт втрати майна, як про те зазначено Зберігачем у його листі вих.№ 01/2022/Зб від 23.12.2022.

За положеннями п. 5.4 Договору збитки, завдані Поклажодавцеві втратою (нестачою) майна, відшкодовуються Зберігачем: у разі втрати, нестачі Майна - у розмірі його вартості.

Це положення Договору відповідає наведеним вище положенням ст.951 ЦК України.

Але ж ні закон, ні Договір не встановлюють конкретних строків відшкодування таких збитків. Збитки та їх розмір мають бути доведеними.

З гарантуванням відшкодування вартості втраченого майна у звичайному листуванні також не пов`язується строк настання зобов`язання.

Доказів пред`явлення вимоги про відшкодування збитків Заявник не надав.

Таким чином, представленими доказами Заявник не довів існування простроченого зобов`язання ПП «Максфорт».

Додатково звертається увага, що моментом виникнення вимоги кредитора як учасника відносин неспроможності, слід вважати саме дату настання строку виконання грошового обов`язку боржника, а не момент вчинення правочину, чи настання іншої підстави, з якої виникає відповідне право як таке.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.08.2022 у справі № 910/10741/21.

При цьому є сумнівними самі по собі обставини договірних відносин сторін за Договором зберігання і ці обставини переконливо свідчать про існування між сторонами спору про право.

Правова категорія "спору про право", яку з`ясовує суд у підготовчому засіданні перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, може бути виражена як в процесуальній формі, про що свідчать судові акти, так і матеріально-правовій формі, що підтверджується юридичними фактами, які дозволяють зробити обґрунтований висновок про наявність суперечностей (розбіжностей) у складі вимог кредитора, а відтак відсутності можливості, на цій стадії судового провадження, встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника (висновок Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

Суд враховує сталу та послідовну практику Верховного Суду щодо правозастосування статті 39 КУзПБ, згідно якої встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

При цьому наявність спору про право, згідно наведених вище правових висновків Верховного Суду, може бути виражена у двох формах:

(1) процесуальній (наявності позову, який поданий до ініціювання кредитором справи про банкрутство та предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги цього кредитора);

(2) матеріально-правовій (відсутність можливості встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника).

Згідно змісту Акту приймання-передачі до Договору зберігання Поклажодавець ФОП Крамаренко Б.Ю. передав, а Зберігач ПП «Максфорт» прийняло на зберігання згадане вище майно (сервери) вартістю 2 761 019,00 грн, заперечень та зауважень щодо якості, кількості та вартості переданого майна Зберігач до Поклажодавця не має.

Адресою Поклажодавця у Акті приймання-передачі зазначено: АДРЕСА_5 , а адресою Зберігача - м.Запоріжжя, вул.Академіка Ф.М. Муравченка, 5.

При цьому відомостей про місце передачі, місце зберігання майна Акт приймання-передачі, а також і Договір, - не містять.

Визначальною ознакою господарської операції є рух активів і обов`язковою умовою підтвердження реальності виконання господарської операції, крім надання первинних документів, є в даному випадку доведення фізичних, технічних можливостей для здійснення операції.

Як само відбулося переміщення майна від Поклажодавця, місцезнаходженням діяльності якого є адреса у м.Києві, до Зберігача, розташованого у м.Запоріжжі, матеріали заяви ФОП Крамаренка Б.Ю. не містять, відсутні докази документування доставляння майна на зберігання до конкретного місця зберігання.

Документи на підтвердження своїх прав власності, інших прав розпорядження майном Заявник у справу не представив.

Крім того, за змістом Договору зберігання цей Договір є оплатним, однак доказів досягнення домовленостей про ціну зберігання Заявник також не представив, сам Договір ціну зберігання, що є істотною умовою, не містить, Додаток № 2 Протокол узгодження вартості не наданий.

При цьому ПП «Максфорт» представлені пояснення та докази щодо призначення по Підприємству під керівництвом ОСОБА_2 внутрішнього службового розслідування відносно, крім іншого, укладення з ФОП Крамаренком Б.Ю. Договору зберігання №01/2022-3 від 24.01.2022. З метою встановлення факту укладення Договору, факту надання послуг та відображення у бухгалтерському обліку Підприємства фінансово-господарських операцій на підставі Договору утворено комісію у складі: голова комісії - директор Підприємства Колбіна Галина Петрівна, члени комісії - юрисконсульт Підприємства Абрамова Юлія Володимирівна та головний бухгалтер Підприємства Горшкова Марина Олександрівна (протокол № М-0021/2023 наради членів трудового колективу Приватного підприємства «Максфорт» від 14.08.2023, наказ по Підприємству № 9-К від 14.08.2023).

Акт службового розслідування б/н від 21.08.2023, доповідні записки юрисконсульта Абрамової Ю.В. (від 15.08.2023) та головного бухгалтера Горшкової М.О. (від 21.08.2023) свідчать, що в період з 24.01.2022 по 24.12.2022 на адресу ПП «Максфорт» не надходили Договір зберігання, Акт приймання-передачі до нього, первинні документи, що складаються за умовами цього Договору, вимога ФОП Крамаренка Б.Ю. вих.№01/Д-З/2022 від 19.12.2022; за обліковими регістрами не підтверджується документування Підприємством по ФОП Крамаренку Б.Ю. операцій з отримання на відповідальне зберігання майна (серверів).

Також у доповідній записці юрисконсульта Підприємства, у акті службового розслідування вказується, що ПП «Максфорт», місцезнаходженням якого є наступна адреса: АДРЕСА_6 , за цією адресою свою господарську діяльність не здійснює, власником приміщення за цією адресою являється Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма «Аква Вита» (в підтвердження надана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 281879700 від 29.10.2021). ПП «Максфорт» являється власником об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Запоріжжя, вул. Михайла Гончаренка, буд. 13А (в підтвердження наданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 73473623 від 21.11.2016), де Підприємство і здійснює свою господарську діяльність.

Суд зазначає, що згідно з наданими у справу Статутами власниками Приватного підприємства «Максфорт» являються Приватне підприємство «Вітафарма» та Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма «Аква Вита», а співвласником останнього (з часткою 51%) являється ОСОБА_2 , з чим може бути пов`язано обрання реєстраційної адреси ПП «Максфорт».

Надалі, у вересні 2023 року, ПП «Максфорт» оскаржило Договір зберігання, покладений Заявником у підставу своїх грошових вимог до Підприємства, в судовому порядку.

Господарський суд Запорізької області відкрив провадження у справі № 908/1336/23(908/3008/23) про визнання Договору зберігання від 24.01.2022 №01/2022-З, укладеного від імені ПП Максфорт» з ФОП Крамаренком Б.Ю., недійсним. За результатами розгляду справи суд рішенням від 19.12.2023 в позові відмовив.

Рішення суду від 19.12.2023 у справі № 908/1336/23(908/3008/23) Підприємство оскаржило в апеляційному порядку, ухвалою від 13.03.2024 Центральний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства Максфорт на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.12.2023 у справі № 908/1336/23(908/3008/23). Апеляційне провадження не завершено.

Підприємство надало у дану справу № 908/1336/23 копію відзиву ФОП Крамаренка Б.Ю., наданого в рамках справи № 908/1336/23(908/3008/23), де зазначається, що факт передачі майна на зберігання підтверджується в тому числі заявою ОСОБА_4 за ст.88 ГПК України (заявою свідка).

Копію нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_1 містять й матеріали даної справи № 908/1336/23. В цій заяві ОСОБА_1 наводить: « 24.01.2022 року між фізичною особою ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (Поклажодавець) та Приватним підприємством «МАКСФОРТ» (Зберігач) укладено Договір №01/2021-З зберігання, який особисто підписано мною, як директором Приватного підприємства «МАКСФОРТ». 24.01.2022 року між Фізичною особою-підприємцем Крамаренко Богданом Юрійовичем та Приватним підприємством «МАКСФОРТ» укладено акт №01/2022-А приймання-передачі майна за договором №01/2022-3 зберігання, який особисто підписано мною, та мною прийнято майно на зберігання, як директором Приватного підприємства «МАКСФОРТ». Також хочу додати, що з посади директора Приватного підприємства «МАКСФОРТ» я був звільнений з 28.03.2023 року, на підставі рішення власника №28/03/2023 від 28.03.2023 року. Станом на 28.03.2023 року передане Фізичною особою-підприємцем Крамаренко Богданом Юрійовичем на зберігання Приватному підприємству «МАКСФОРТ» майно, Зберігачем Поклажодавцю повернуто не було, вартість втраченого майна не відшкодовувалось.» (кінець цитати).

Слід визнати, що заява свідка ОСОБА_1 ніяк не допомагає встановити необхідні обставини, які мають значення. Так само як і зміст Договору зберігання, Акту приймання-передачі, заява свідка не містить інформації про конкретне місце передачі майна, спосіб передачі майна, документування прийняття майна на зберігання за обліком Підприємства тощо.

При цьому за змістом відзиву ФОП Крамаренка Б.Ю. (відповідача у справі № 908/1336/23(908/3008/23) щодо місця зберігання переданого майна пояснюється, що фактично майно зберігалось за адресою: АДРЕСА_4 ; наразі м.Василівка знаходиться під тимчасовою окупацією російської федерації, тому інформацією чи знаходиться майно за цією адресою відповідач не володіє; таким чином, як майно, так і документи на право власності на сервери знаходяться на тимчасово окупованій території.

За таких обставин слід звернути увагу (на чому також зауважив Верховний Суд в постанові від 12.03.2024 у даній справі №908/1336/23) на положення п.5.7 Договору, які кореспондують з положеннями ст.950 Цивільного кодексу України.

Так, за приписом ч.3 ст.950 ЦК України зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

За умовами п.5.7 Договору Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження Майна після закінчення строку зберігання тільки при наявності з його боку умислу або грубої необережності.

За таких викладених вище обставин у їх сукупності та співставленні слід визнати, що в контексті спірних правовідносин сторін Заявник, як ініціюючий кредитор, не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження реальності виконання Договору зберігання та наявності простроченого зобов`язання Підприємства в розрізі умов цього Договору.

Матеріали заяви ФОП Крамаренка Б.Ю. та справи не дозволяють встановити дійсний стан суб`єктивного права Заявника та кореспондуючого обов`язку Підприємства і при цьому ж ці матеріали, у співставленні з матеріалами, наданими ПП «Максфорт», є суперечливими; покладені у підставу заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство грошові вимоги до Підприємства не є безспірними та, навпаки, є сумнівними.

Відповідно до висновків щодо застосування права, які викладено у постанові Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 904/6023/21, якщо у підготовчому засіданні буде з`ясовано, що між ініціюючим кредитором та боржником існують суперечки з приводу їх прав та обов`язків, що вочевидь ставить під сумнів вимогу кредитора, і їх вирішення можливе виключно шляхом встановлення об`єктивної істини, що, у свою чергу, покладає на суд обов`язок вжити всіх визначених законом заходів до всебічного, повного та об`єктивного з`ясування дійсних прав і обов`язків сторін, у тому числі із застосуванням інституту доказів і доказування, що притаманні саме для справ позовного провадження, господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Варто зазначити, що суд не залишив поза увагою той факт, що Договір зберігання оскаржений Підприємством в судовому порядку після подання заяви ФОП Крамаренка Б.Ю., але ж беззаперечним свідченням наявності спору про право є заперечення боржника щодо вимог заявника у вигляді позову (предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора), який подано до суду до подання заяви ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Подання Підприємством позову про визнання Договору зберігання недійсним вже після подання ФОП Крамаренком Б.Ю. заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не має остаточно-вирішального значення, хоча суд вважає, що у даній справі відсутні підстави вважати подання такого позову штучним, формальним, т.інш.

Вирішальне значення має те, що наведені обставини справи у своїй сукупності дають підстави стверджувати про наявність спору про право у матеріально-правовій формі, зокрема враховуючи: ненадання Заявником у справу усіх необхідних документів, складання яких передбачено умовами Договору; відсутність підтверджень домовленостей про місце зберігання майна, ціну Договору; сумнівність та небезспірність грошових вимог Заявника та виникнення простроченого грошового зобов`язання Підприємства з огляду на умови Договору; відсутність доказів проведення та відображення господарських операцій за Договором за обліком Підприємства; наявність спірних відносин щодо керівного складу Підприємства; твердження Підприємства про обізнаність про укладення Договору лише із заяви ФОП Крамаренка Б.Ю., про непередання колишнім директором новому керівнику печатки юридичної особи; оспорювання Підприємством не тільки грошових вимог ініціюючого кредитора Заявника, а взагалі підстав їх виникнення.

Зважаючи на викладені мотивування суду, в зв`язку із необґрунтованістю вимог Заявника та існуванням таких суперечок між сторонами, що можуть бути вирішені чи добровільно, чи виключно у позовному провадженні із застосуванням усіх інструментаріїв такого провадження, суд відмовив у відкритті провадження у справі про банкрутство ПП «Максфорт» з підстав, передбачених абз.2 ч.6 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства.

На підставі викладеного, керуючись ст.2, 35, 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.3, 12, 20, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства Максфорт, (69068, м.Запоріжжя, вул.Академіка Ф.М. Муравченка, 5).

Копії ухвали надіслати сторонам, представникам, арбітражному керуючому Забродіну О.М., Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, у т.ч. до електронних кабінетів підсистеми Електронний суд ЄСІКС / на відомі суду адреси електронної пошти з КЕП судді.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, відповідно до ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, визначеними ст. 254-259 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.05.2024.

Суддя Р.А.Ніколаєнко