ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/43/22 (906/262/24)

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інерт 1520"

про стягнення 97 215,57 грн

в межах справи про банкрутство №906/43/22 Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун"

Суддя Гнисюк С.Д.

В провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа №906/43/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун".

06.03.2024 на адресу Господарського суду Житомирської області, через загальний відділ, систему "Електронний суд", від Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" надійшла позовна заява від 06.03.3024 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інерт 1520" про стягнення 97 215,57 грн., з додатками.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.03.2024 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" від 06.03.3024 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інерт 1520" про стягнення 97 215,57 грн. до розгляду в межах справи про банкрутство №906/43/22 та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Інерт 1520" та розпоряднику майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" строк у 15 календарних днів з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" строк у 10 календарних днів з дня отримання відзиву на позов для подання відповіді на відзив; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Інерт 1520" та розпоряднику майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Овруч Стоун" строк у 10 календарних днів з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відзив на заяву відповідачем до суду надано не було.

Судом встановлено, що в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши подані докази в їх сукупності, Господарський суд Житомирської області, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс про банкрутство), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс про банкрутство), спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНЕРТ 1520» (далі - Відповідач, ТОВ «ІНЕРТ 1520», Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОВРУЧ СТОУН» (далі - Позивач, ТОВ «ОВРУЧ СТОУН», Виконавець) укладено Договір про надання послуг з організації відстою вагонів № 13 від 28.04.2023 (далі - «Договір»).

Відповідно до п.1.1. Договору Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги з організації відстою порожнього рухомого складу (вагонів) Замовника на залізничних під`їзних коліях, а Замовник зобов`язується здійснювати оплату за надані Послуги відповідно до умов цього Договору.

Згідно з п. 3.4. Договору оплата послуг Виконавця здійснюється Замовником після підписання Акту наданих послуг на протязі 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання рахунку Виконавця, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, зазначений в розділі 7 даного Договору.

У випадку не надання обґрунтованої відмови Замовником від підписання Акту наданих послуг на протязі 5 (п`яти) робочих днів з дати його отримання, послуги вважаються наданими Виконавцем у повному об`ємі.

Згідно з Актом надання послуг № 332 від 30.09.2023 ТОВ «ОВРУЧ СТОУН» були надані ТОВ «ІНЕРТ 1520» роботи (послуги).

Акт надання послуг № 332 від 30.09.2023 підписаний Відповідачем без зауважень.

Таким чином, послуги вважаються прийнятими Замовником в повному об`ємі.

Позивач 03.10.2023 надіслав на офіційну електрону пошту ТОВ «ІНЕРТ 1520» рахунок № 323 від 30.09.2023 на оплату послуг у сумі 96 679,15 грн.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що ТОВ «ІНЕРТ 1520» частково було погашено заборгованість по акту № 332 від 30.09.2023, залишок заборгованості по вказаному акту складає 21693,43 грн., що підтверджується актом взаємних розрахунків.

Згідно з Актом надання послуг № 359 від 25.10.2023 р. ТОВ «ОВРУЧ СТОУН» були надані ТОВ «ІНЕРТ 1520» роботи (послуги).

Акт надання послуг № 359 від 25.10.2023 підписаний Відповідачем без зауважень.

Таким чином, послуги вважаються прийнятими Замовником в повному об`ємі.

ТОВ "ОВРУЧ СТОУН" 25.10.2023 надіслав на офіційну електрону пошту ТОВ «ІНЕРТ 1520» рахунок № 345 від 25.10.2023 на оплату послуг у сумі 63 603,58грн.

За статтею 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Статтею 181 ГК України встановлено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу вимог статті 205 цього Кодексу, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі, сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За частиною 2 цієї статті, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У силу ч. 1 ст. 639 Кодексу, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, факт надання Позивачем Відповідачу послуг на виконання умов Договору про надання послуг з організації відстою вагонів № 13 від 28.04.2023 на загальну суму 85 297,01 грн. підтверджується актами надання послуг: № 332 від 30.09.20203 за вересень 2023 року, № 359 від 25.10.2023 за жовтень 2023 року.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було зазначено вище, відповідно до п.3.4. Договору оплата послуг Замовником здійснюється протягом 5 банківських днів з дати отримання рахунку Виконавця, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, зазначений в розділі 7 даного Договору.

Відповідно до п. 3.5. Договору датою оплати вважається дата надходження грошових.

Відповідно до п. 5.2. Договору за несвоєчасну оплату Послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової станки НБУ від суми простроченого платежу за весь період прострочення.

Позивачем заявлено до стягнення 9456,03 грн пені за невиконання грошового зобов`язання.

Розрахунок пені наведено в матеріалах позовної заяви.

Здійснивши перерахунок суми пені, за заявлений період, суд встановив, що нарахування здійснено вірно.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 914,34 грн - 3% річних та 1548,19 грн - інфляційного збільшення.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних та інфляційні наведено заявником в матеріалах заяви.

Здійснивши перерахунок сум 3% річних та інфляційного збільшення, за заявлений період, суд встановив, що нарахування здійснено вірно.

Таким чином, загальна сума заборгованості за Договором про надання послуг з організації відстою вагонів № 13 від 28.04.2023 становить 97 215, 57грн. ((85 297,01 грн. (основний борг) + 9 456,03 грн. (пеня) + 1 548,19 (інфляційне збільшення) + 914,34 грн. (3 % річних)).

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового оборогу.

В ч.1 ст. 610 ЦК України зазначається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Наявність та розмір заборгованості підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Житомирської області, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЕРТ 1520» (11500, Житомирська обл., м. Коростень, вул. І. Франка, буд. 3-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВРУЧ СТОУН» (11114, Житомирська обл., Коростенський р-н, смт. Першотравневе, вул. Кварцитників, 1-А, код за ): 85 297,01 грн. (вісімдесят п`ять тисяч двісті дев`яносто сім грн. 01 коп.) - основного боргу; 9 456,03грн. (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят шість грн. 03коп.) - пені; 1 548,19грн. (одна тисяча п`ятсот сорок вісім грн. 19 коп.) - інфляційних; 914,34 грн. (дев`ятсот чотирнадцять грн. 34коп.) - 3 % річних та 3028,00грн. (три тисячі двадцять вісім грн. 00 коп.) - витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту рішення: 20.05.24

Суддя Гнисюк С.Д.