ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1503/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Толстокарової І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Осадчук К.О., виписка з ЄДР;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

прокурор Цеміна Н.Ю., службове посвідчення №071195 від 01.03.2023;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Чуднівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної (військової) адміністрації

до Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області

за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Дочірнього підприємства "РОМАНІВСЬКИЙ ЛІСГОСП АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "ЖИТОМИРОБЛАГРОЛІС" Житомирської обласної ради

про витребування земельної ділянки

Процесуальні дії по справі.

Керівник Чуднівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, яка набула статусу Житомирської обласної військової адміністрації, звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області, у якому просить витребувати у власність держави в особі позивача з незаконного володіння відповідача земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0424 площею 34,4513 га.

Ухвалою суду від 21.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.12.2023.

06.12.2023, 18.12.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 05.12.2023 №03-30/1121, згідно з яким останній просив відмовити у задоволенні позову повністю (т.1, а.с.180-183, 195-199).

Ухвалою суду від 06.12.2023 відкладено підготовче засідання на 20.12.2023.

14.12.2023 і 20.12.2023 до суду від заступника керівника Чуднівської окружної прокуратури надійшли клопотання від 14.12.2023 №55-93-3850вих-23 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Дочірнього підприємства "Романівський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради (далі - ДП "Романівський лісгосп АПК") (т.1, а.с.192-193), а також відповідь на відзив від 19.12.2023 №55-93-3890вих-23 (т.1, а.с.200-203).

Ухвалою суду від 20.12.2023 залучено до участі у справі третю особу та відкладено підготовче засідання на 24.01.2024.

23.01.2024 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення від 23.01.2024 №28, у яких остання підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила даний позов задовольнити (а.с.230-232).

У зв`язку з оголошеною повітряною тривогою на території м. Житомира та Житомирської області та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду та суддів, 24.01.2024 підготовче засідання у справі №906/1503/23 не відбулося. Ухвалою суду від 26.01.2024 підготовче засідання призначено на 14.02.2024.

Ухвалою суду від 14.02.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено підготовче засідання на 06.03.2024.

Ухвалою суду від 06.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1503/23 до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 10.04.2024.

Ухвалою суду від 10.04.2024 відкладено розгляд справи по суті на 08.05.2024.

Представники відповідача і третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення останні повідомлені завчасно та належним чином в порядку, встановленому ч.ч.5, 7 ст.6, ч.11 ст.242 ГПК України, що підтверджується довідками про доставку електронного листа - ухвали від 10.04.2024 в електронній формі до їх електронних кабінетів (т.2, а.с.2).

08.05.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання від 06.05.2024 №03-30/439 про розгляд справи за відсутності його представника за наявними матеріалами (т.2, а.с.3).

Третя особа про поважні причини неявки представника в судове засідання не повідомила, будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не направила.

З огляду на те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка представників відповідача і третьої особи не перешкоджає розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності останніх за наявними матеріалами, згідно зі ст.202 ГПК України.

Прокурор підтримав позов та просив задовольнити його у повному обсязі. Представник позивача підтримав позовні вимоги прокурора.

08.05.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те що, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0424 площею 34,4513 га належить до земель державної власності природоохоронного призначення, відноситься до природно-заповідного фонду парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Трощанський парк» та перебуває у розпорядженні Житомирської обласної державної адміністрації, проте в порушення вимог земельного законодавства зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Вільшанською сільською радою за відсутності будь-яких рішень щодо її передачі у комунальну власність, тобто фактично вибула з володіння власника держави в особі уповноваженого органу не з його волі (т.1, а.с.1-32).

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 05.12.2023 №03-30/1121 просив відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності; на момент прийняття Житомирською обласною радою рішення №258 від 04.11.2021 «Про передачу земельної ділянки у комунальну власність Вільшанської територіальної громади» земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0424 площею 34,4513 га перебувала у комунальній власності територіальної громади сіл, селищ, міст області в особі Житомирської обласної ради; Вільшанська сільська рада, приймаючи земельну ділянку у комунальну власність, не могла знати, що вищевказане рішення прийняте з порушенням чинного законодавства, а тому і не має бути відповідачем у даній справі (т.1, а.с.180-182, 195-197).

Прокурор подав до суду відповідь на відзив від 19.12.2023 №55-93-3890вих-23, у якій зазначив, що погодитись із суб`єктивними твердженнями відповідача неможливо, оскільки вилучати земельні ділянки державної власності природоохоронного призначення до 27.05.2021 мав право виключно Кабінет Міністрів України; підставою для державної реєстрації права власності став Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» №5245 від 06.09.2012, яким не передбачено передачу із державної у комунальну власність земель природно-заповідного фонду загальнодержавного значення; вилучати земельні ділянки державної власності природоохоронного призначення станом на 04.11.2021 мав право виключно орган виконавчої влади, що здійснює розпорядження земельними ділянками, а саме Житомирська обласна державна адміністрація, а не Житомирська обласна рада. Твердження відповідача щодо необізнаності стосовно незаконної передачі Житомирською обласною радою у комунальну власність Вільшанської сільської ради земельної ділянки жодним чином не впливає на наявність порушень вимог законодавства при розпорядженні спірною земельною ділянкою, а оскільки така на даний час перебуває у комунальній власності сільської ради, то остання і є відповідачем у даній справі. Також прокурор відмітив, що ДП «Романівський лісгосп АПК» як землекористувач може здійснювати повноваження з охорони, збереження і раціонального використання вищевказаного об`єкта природно-заповідного фонду України і забезпечення дотримання встановленого режиму на його території згідно охоронного зобов`язання (т.1, а.с.200-202).

Третя особа у своїх письмових поясненнях від 23.01.2024 №28 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила даний позов задовольнити, пояснень по суті спору не виклала (т.1, а.с.230-232).

Позивач зі свого боку не скористався правом подання письмових пояснень щодо позову чи відповіді на відзив. При цьому представник позивача у судовому засіданні 08.05.2024 позовні вимоги прокурора підтримав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 15.02.2012 №63 затверджено Положення про парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Трощанський парк» (далі - Положення) (т.1, а.с.42-48).

Згідно з п.1.1 Положення, парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Трощанський парк» (далі - парк-пам`ятка) оголошено постановою колегії Держкомітету Ради Міністрів УРСР по охороні природи від 26.07.1972 № 22. Постановою Державного комітету Української PCP по екології і раціональному природокористуванню від 30.08.1990 №18 внесено зміни щодо його площі.

Парк-пам`ятка входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання (п.1.2 Положення).

Парк-пам`ятка загальною площею 31,9 гектара розташований в селі Троща Чуднівського району Житомирської області в користуванні ДП «Дзержинський лісгосп АПК» в кварталі 25 Чуднівського лісництва (далі - землекористувач) (п.1.3 Положення).

Відповідно до п.1.4 Положення, територія, якій надано статус парку-пам`ятки, не вилучається з користування землекористувача, який здійснює на ній свою діяльність згідно з цим Положенням.

Межі парку-пам`ятки встановлюються в натурі, оформляються відповідними знаками та інформаційними матеріалами, наносяться на планово-картографічні матеріали територіальних органів Держземагентства та землекористувача, відображаються у відповідних формах статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма №6-зем) та землевпорядній документації, обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій (п.1.6 Положення).

За змістом п.п.3.5, 3.6 Положення, забезпечення режиму охорони території земельних ділянок у межах парку-пам`ятки здійснюється землекористувачем. На землекористувача у межах парку-пам`ятки оформляється охоронне зобов`язання щодо додержання встановленого режиму території.

Відповідно до охоронного зобов`язання від 12.04.2012, Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області передано під охорону землекористувачу ДП «Дзержинський лісгосп АПК» заповідний об`єкт парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Трощанський парк» площею 31,9 га, оголошений об`єктом природно-заповідного фонду України постановою колегії Держкомітету Ради міністрів УРСР по охороні природи від 26.07.1972 №22, з метою охорони і збереження ясеневих і грабових масивів, а також 200-річних ялин. Землекористувач ДП «Дзержинський лісгосп АПК» бере на себе зобов`язання щодо охорони, збереження та раціонального використання вищезгаданого об`єкта природно-заповідного фонду України і забезпечує дотримання встановленого режиму на його території згідно з чинним законодавством і Положенням про парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Трощанський парк» (т.1, а.с.49).

Згідно наказу Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради від 26.12.2016 №114, Дочірнє підприємство «Дзержинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» перейменовано на Дочірнє підприємство «Романівський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» (ДП «Романівський лісгосп АПК») (т.1, а.с.154).

За планом-схемою парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Трощанський парк», такий розташований у виділах 1-4 кварталу 25 Чуднівського лісництва ДП «Романівський лісгосп АПК» на площі 31,9 га (т.1, а.с.50), що також підтверджується проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Дзержинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської області Чуднівське лісництво, що розроблений Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням українська лісовпорядна експедиція (т.1, а.с.58-62).

До матеріалів справи, серед іншого, долучено копії паспортів заповідного об`єкту парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Трощанський парк» з картографічним матеріалом (т.1, а.с.115-132).

Згідно державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №073553, постійним користувачем земельної ділянки площею 57,4 га, розташованої на території Трощанської сільської ради Чуднівського району, Житомирської області, з цільовим призначенням - для ведення лісового господарства є ДП «Чуднівське лісництво АПК» на підставі розпорядження Чуднівської районної державної адміністрації від 09.06.2003 №265 (т.1, а.с.51-52).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 24.04.2020 державним реєстратором Городницької селищної ради Новоград-Волинського району на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» №5245 від 06.09.2012 зареєстровано право комунальної власності територіальної громади сіл, селищ, міст області в особі Житомирської обласної ради на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0424 площею 34,4513 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 52110039 від 30.04.2020) (т.1, а.с.94).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, 24.04.2020 зареєстровано право постійного користування ДП «Романівський лісгосп АПК» на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0424 площею 34,4513 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 52110039 від 30.04.2020) (т.1, а.с.92-93). Підставою виникнення іншого речового права зазначено витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016, виданий 07.04.2016 Чуднівською районною державною адміністрацією (т.1, а.с.95-99); розпорядження голови Чуднівської районної державної адміністрації про затвердження матеріалів технічної документації по інвентаризації земель та складанню державних актів на право постійного користування землею ДП «Чуднівське лісництво АПК» від 09.02.2005 №102 (т.1, а.с.155-156).

У подальшому рішенням Житомирської обласної ради від 04.11.2021 №258 «Про передачу земельної ділянки у комунальну власність Вільшанської сільської територіальної громади» на підставі звернення Вільшанської сільської ради від 21.10.2021 №03-30/3230, враховуючи рекомендації постійних комісій обласної ради з питань агропромислового комплексу, земельних відносин та розвитку села від 22.10.2021, з питань комунальної власності та майнових відносин від 27.10.2021, у комунальну власність Вільшанської сільської територіальної громади передано земельну ділянку площею 34,4513 га, цільове призначення - для ведення лісового господарства, що перебуває у постійному користуванні ДП «Романівський лісгосп АПК», зі спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Житомирської області (т.1, а.с.85-88).

Відповідно до вказаного рішення Житомирської обласної ради від 04.11.2021 №258, розпорядження Вільшанського сільського голови від 08.11.2021 №100 «Про створення комісії з прийняття земельної ділянки», здійснено передачу вищезгаданої земельної ділянки площею 34,4513 га з кадастровим номером :04:000:0424 зі спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Житомирської області у комунальну власність Вільшанської сільської територіальної громади, про що свідчить акт приймання-передачі від 16.11.2021 (т.1, а.с.89).

Рішенням 15-ої сесії VIII скликання Вільшанської сільської ради від 18.11.2021 №2213 «Про затвердження акту прийому-передачі земельної ділянки» затверджено вищевказаний акт приймання-передачі земельної ділянки площею 34,4513 га з кадастровим номером :04:000:0424 (т.1, а.с.153).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0424 площею 34,4513 га на даний час знаходиться у комунальній власності Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області, категорія земель - землі лісогосподарського призначення, вид використання для ведення лісового господарства (т.1, а.с.167-169, 170-171).

За інформацією ДП «Романівський лісгосп АПК» (лист від 20.02.2023 №74), наданою у відповідь на звернення прокуратури від 15.02.2023 №55-93-376вих-23, загальна площа земельних ділянок лісогосподарського призначення, що перебувають на праві постійного користування ДП «Романівський лісгосп АПК» (квартал 25 Чуднівського лісництва Трощанський парк) становить 42 га та після розробки матеріалів лісовпорядкування загальна площа вказаних земельних ділянок не змінювалася (т.1, а.с.63-64).

Право постійного користування на земельну ділянку лісогосподарського призначення (квартал 25 Трощанський парк) було набуто у порядку правонаступництва від ДП «Чуднівське лісництво АПК» до ДП «Романівський лісгосп АПК». Земельні ділянки лісогосподарського призначення не вилучались та погодження на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення (квартал 25 Трощанський парк) не надавалося (листи ДП «Романівський лісгосп АПК» від 31.08.2023 №360, від 11.09.2023 №435 (т.1, а.с.68-70, 91); лист ЖОКАП «Житомироблагроліс» від 13.09.2023 №166 (т.1, а.с.90)).

Листом від 13.09.2023 №10-6-0.9-3216/2-23 ГУ Держгеокадастру у Житомирській області повідомило Чуднівську окружну прокуратуру, що на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), державним кадастровим реєстратором Відділу Держгеокадастру у Чуднівському районі Житомирської області 07.04.2016 до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельну ділянку площею 34,4513 га, з цільовим призначенням - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (09.01), на території Житомирської області, Чуднівського району, Трощанської сільської ради, та присвоєно черговий кадастровий номер :04:000:0424, на який в порядку інформаційної взаємодії з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно надійшли відомості про речові права (т.1, а.с.71-75).

Також у листі від 20.10.2023 №10-6-0.6-3761/2-23 ГУ Держгеокадастру у Житомирській області зазначило, що не має можливості з огляду на кошторисні призначення у 2023 році сплачувати судовий збір, а тому не заперечує щодо звернення прокуратури з відповідним позовом до суду (т.1, а.с.141-147).

Житомирська обласна рада у листі від 27.09.2023 №р-5-21/917 проінформувала окружну прокуратуру, що рішення про погодження вилучення з постійного користування ДП «Романівський лісгосп АПК» земельних ділянок нею не приймались (т.1, а.с.81-84).

Департамент природно-заповідного фонду та біорізноманіття Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України у листі від 19.10.2023 №11/11-05/1698-23 на відповідь окружній прокуратурі зазначив, що Міністерством не приймались рішення щодо передачі земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0424 у комунальну власність; зміна меж парку-пам`ятки не здійснювалась (т.1, а.с.107-114).

Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації у листі від 12.09.2023 №2602/1-9/2-4-1527 повідомило окружній прокуратурі, що не володіє запитуваною у листі від 05.09.2023 №53-93-2656вих-23 (т.1, а.с.148-150) інформацією, зокрема щодо передачі у комунальну власність земельної ділянки площею 34,4513 га, кадастровий номер :04:000:0424, та матеріалами стосовно земельних ділянок, розпорядниками яких є органи місцевого самоврядування (т.1, а.с.151-152).

Житомирська районна державна (військова) адміністрація у листах від 08.09.2023 №01-18/2209, від 17.10.2023 №01-18/2718 також повідомила, що не володіє інформацією щодо поділу, вилучення або погодження на вилучення земельних ділянок, у тому числі в межах кварталу №25 ДП «Романівський лісгосп АПК» (Трощанський парк), а також інформацією щодо передачі у комунальну власність земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0424 площею 34,4513 га (т.1, а.с.76-79, 80).

Чуднівська окружна прокуратура зверталась до Житомирської обласної державної (військової) адміністрації з листом №55-93-3088вих-23 від 10.10.2023 щодо вжиття заходів реагування на виявлені порушення вимог земельного та природоохоронного законодавства (т.1, а.с.133-138).

У відповідь Житомирська обласна державна (військова) адміністрація надіслала лист від 16.10.2023 за №5800/2-23/3, у якому звернула увагу на те, що земельна ділянка площею 31,9000 га, на якій розташований парк-пам`ятка садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Трощанський парк», окремо не сформована та входить у межі території постійного користування ДП «Романівський лісгосп АПК» площею 34,4513 га, кадастровий номер :04:000:0424, цільове призначення - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг. З огляду на наявні розбіжності здійснити перевірку фактів для вжиття відповідних заходів реагування не вбачає за можливе (т.1, а.с.139-140).

На виконання вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Чуднівська окружна прокуратура листом від 07.11.2023 №55-93-3454вих-23 повідомила Житомирську обласну державну (військову) адміністрацію про звернення до господарського суду в інтересах держави в її особі з позовом про витребування земельної ділянки (т.1, а.с.157-162).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абз.1 ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз.1-3 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Згідно з ч.4 ст.53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У рішенні від 08.04.1999 у справі № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", Конституційний Суд України у процесі дослідження встановив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств із часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом із тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 18.08.2020 у справі №914/1844/18, від 08.12.2020 у справі №908/1664/19).

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст.ст.6, 7, 13, 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст.84 ЗК України, право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до Закону.

Згідно з ч.1 ст.117 ЗК України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною 5 ст.122 ЗК України передбачено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Указом Президента України №68/2022 від 24.02.2022 «Про утворення військових адміністрацій» на виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку постановлено утворити, зокрема, Житомирську обласну військову адміністрацію. У зв`язку з чим Житомирська обласна державна адміністрація набула статусу відповідної військової адміністрації.

З урахуванням викладеного та встановленого судом нижче, органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Житомирська обласна державна (військова) адміністрація.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 висновувала, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема, подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу.

Прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Як вже зазначалось та вбачається з матеріалів справи, Чуднівська окружна прокуратура зверталась до Житомирської обласної державної адміністрації, яка набула статусу Житомирської обласної військової адміністрації, з листом №55-93-3088вих-23 від 10.10.2023 про виявлені порушення інтересів держави, однак останньою не було вжито належних заходів щодо їх усунення, що свідчить про її бездіяльність (т.1, а.с.133-138, 139-140). Листом від 07.11.2023 №55-93-3454вих-23 Чуднівська окружна прокуратура повідомила Житомирську обласну державну (військову) адміністрацію про звернення до господарського суду в інтересах держави в її особі з позовом про витребування земельної ділянки (т.1, а.с.157-162).

Прокурор зауважив, що інтереси держави потребують захисту, оскільки володіння Вільшанською сільською радою Житомирського району Житомирської області спірною земельною ділянкою може призвести до її можливого використання не за цільовим призначенням, знищення, погіршення якісного складу, неправомірної передачі у приватну власність чи користування, що зумовить настання невідворотних негативних наслідків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Чуднівська окружна прокуратура правомірно звернулась до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної (військової) адміністрації як належного розпорядника земель природно-заповідного фонду державної власності. Прокурором обґрунтована наявність підстав для представництва в порядку ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Відповідно до ст.19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, як, зокрема, землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Землі природно-заповідного фонду, згідно зі ст.43 ЗК України та ч.1 ст.7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

За приписами ст.44 Земельного кодексу України та ч.1 ст.3 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Статтею 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" закріплено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду підлягають особливій державній охороні.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.7 Закону України "Про природно - заповідний фонд України", на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно зі ст.9 Закону України "Про природно - заповідний фонд України", території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватись у природних, науково-дослідних, оздоровчих, рекреаційних, освітньо-виховних цілях та для моніторингу навколишнього природного середовища. Встановлені частиною першою цієї статті основні види використання, а також заготівля деревини, лікарських та інших цінних рослин, їх плодів, сіна, випасання худоби, мисливство, рибальство та інші види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів.

Парками-пам`ятками садово-паркового мистецтва оголошуються найбільш визначні та цінні зразки паркового будівництва з метою охорони їх і використання в естетичних, виховних, наукових, природоохоронних та оздоровчих цілях. Парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення є природоохоронними рекреаційними установами. Оголошення парків-пам`яток садово-паркового мистецтва провадиться з вилученням у встановленому порядку або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів. На території парків-пам`яток садово-паркового мистецтва можуть проводитися наукові дослідження (ст.37 Закону України "Про природно - заповідний фонд України").

За змістом ч.ч.1, 2, 5 ст.38 Закону України "Про природно - заповідний фонд України", на території парків-пам`яток садово-паркового мистецтва забороняється будь-яка діяльність, що не пов`язана з виконанням покладених на них завдань і загрожує їх збереженню. На території парків-пам`яток садово-паркового мистецтва забезпечується проведення екскурсій та масовий відпочинок населення, здійснюється догляд за насадженнями, включаючи санітарні рубки, рубки реконструкції та догляду з підсадкою дерев і чагарників ідентичного видового складу, замість загиблих, вживаються заходи щодо запобігання самосіву, збереження композицій із дерев, чагарників і квітів, трав`яних газонів. Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених парками-пам`ятками садово-паркового мистецтва, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Відповідно до ч.5 ст.53 Закону України "Про природно - заповідний фонд України", території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (ст.45 ЗК України).

Пунктом 24 Перехідних положень ЗК України унормовано, що з дня набрання чинності цим пунктом (набрав чинності 27.05.2021, проте Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» прийнято 28.04.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення.

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Таким чином земельні ділянки природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення віднесені до земель державної форми власності.

Враховуючи викладене та імперативні положення ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» і ст.43 ЗК України, земельна ділянка, на якій розташований парк-пам`ятка садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Трощанський парк» площею 31,9000 га і яка знаходиться в межах земельної ділянки постійного користування ДП «Романівський лісгосп АПК» площею 34,4513 га з кадастровим номером :04:000:0424, належить до земель природно-заповідного фонду, перебуває під особливою охороною, щодо неї встановлений спеціальний порядок вилучення (ст.150 ЗК України), відтворення і використання, а також обмеження щодо її цивільного обороту.

Вищенаведене учасниками справи не спростовано, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.9 ст.149 ЗК України (у редакції, чинній на момент реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку), Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», і земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти газотранспортної системи, що передаються суб`єкту господарювання у зв`язку з відокремленням діяльності з транспортування природного газу, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що вилучати земельні ділянки державної власності природоохоронного призначення до 27.05.2021 мав право виключно Кабінет Міністрів України.

Документи, на підставі яких було здійснено реєстрацію права комунальної власності територіальної громади сіл, селищ, міст області в особі Житомирської обласної ради на спірну земельну ділянку, не містять посилань на постанови чи розпорядження Кабінету Міністрів України, які є загальнодоступними відповідно до вимог законодавства, окрім тих, що містять охоронювану законом таємницю. Не виявлено актів Уряду щодо зміни меж чи цільового призначення земель парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Трощанський парк».

Підставою для державної реєстрації права комунальної власності став Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» №5245 від 06.09.2012, яким, у свою чергу, не передбачено передачу із державної у комунальну власність земель природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

Таким чином, згідно з ч.ч.5, 8 ст.122 та ч.6 ст.149 ЗК України (у редакції, чинній на момент реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку), Житомирська обласна рада не була наділена повноваженнями щодо розпорядження, вилучення земель природно-заповідного фонду державної власності.

Відповідно до ст.149 ЗК України (у редакції, чинній на момент прийняття рішень Житомирською обласною радою №258 від 04.11.2021 та Вільшанською сільською радою №2213 від 18.11.2021), земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. Вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку. Справжність підпису на документі, що підтверджує згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки, засвідчується нотаріально.

Згідно зі ст.150 ЗК України, землі природно-заповідного фонду відносяться до особливо-цінних земель, припинення права постійного користування на які з підстави добровільної відмови від користування ними або шляхом їх вилучення здійснюється за погодженням з Верховною Радою України.

Частиною 1 ст.117 ЗК України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.122 ЗК України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Пунктом 3 ст.16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів.

За п.11 ч.1 ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій», щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч.5 ст.28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

До компетенції обласної державної адміністрації належить забезпечення реалізації державної політики у сфері заповідної справи, формування, збереження та використання екологічної мережі, здійснення управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду України на відповідній території (п.«а» ч.2 ст.20-4 Закону України «Про охорону навколишнього середовища»).

З аналізу наведених норм слідує, що землі природо-заповідного фонду парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Трощанський парк» належать до державної власності та перебувають у розпорядженні обласної державної адміністрації.

Таким чином розпорядником земель державної власності, які за цільовим призначенням є землями природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, є Житомирська обласна державна адміністрація, яка набула статусу Житомирської обласної військової адміністрації.

Вилучати земельні ділянки державної власності природоохоронного призначення станом на 04.11.2021 мав право виключно орган виконавчої влади, що здійснює розпорядження земельними ділянками, а саме - Житомирська обласна державна адміністрація, а не Житомирська обласна рада.

Документи, на підставі яких Житомирська обласна рада прийняла рішення про передачу спірної земельної ділянки із державної у комунальну власність, не містять посилань щодо погодження Житомирської ОДА або ДП «Романівський лісгосп АПК» ЖОКАП «Житомироблагроліс» на вилучення земельної ділянки природно-заповідного фонду.

Судом встановлено, що будь-які рішення щодо передачі земельної ділянки природно-заповідного фонду у комунальну власність Житомирською обласною державною адміністрацією не приймались, земельна ділянка вибула з володіння держави в особі вказаного уповноваженого органу поза її волею.

Тобто за цих обставин рішення Житомирської обласної ради від 04.11.2021 №258 «Про передачу земельної ділянки у комунальну власність Вільшанської сільської територіальної громади» та рішення Вільшанської сільської ради від 18.11.2021 №2213 «Про затвердження акту прийому-передачі земельної ділянки» прийняті з перевищенням повноважень та всупереч вищевказаним положенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд», що зумовило незаконну передачу неуповноваженим органом земельної ділянки площею 34,4513 га, кадастровий номер :04:000:0424, в межах якої знаходиться парк-пам`ятка садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Трощанський парк» площею 31,9000 га, із державної у комунальну власність.

При цьому суд зазначає, що вимоги про визнання незаконними та скасування вищевказаних рішень Житомирської обласної ради від 04.11.2021 №258 та Вільшанської сільської ради від 18.11.2021 №2213 не є ефективним способом захисту у спірних правовідносинах і їх задоволення не призведе до безпосереднього відновлення порушених прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16 дійшла правових висновків, відповідно до яких рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №911/3681/17, від 15.10.2019 у справі №911/3749, від 22.01.2020 у справі №910/1809/18, від 01.02.2020 у справі №922/614/19). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного, не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу «jura novit curia» - «суд знає закони» (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 04.12.2019 у справі №917/1739/17). Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст.391 ЦК України, ч.2 ст.152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів, відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Разом із цим негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Визначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Враховуючи, що уповноваженим органом державної виконавчої влади рішення про вилучення земельної ділянки природно-заповідного фонду та передачу її у комунальну власність не приймалось, відтак право постійного користувача та дійсного володільця земельною ділянкою до цього часу у законний спосіб не припинене, що вказує на те, що право комунальної власності на спірну земельну ділянку у відповідача не виникло.

Метою негаторного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, яким він позбавлений можливості користуватись і розпоряджатись внаслідок державної реєстрації права комунальної власності за відповідачем на спірну земельну ділянку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 у справі №554/10517/16-ц дійшла висновку, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку (такий підхід не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому щодо земельних ділянок водного фонду у постановах від 22.05.2018 у справі №469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18); від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18, пункт 70); від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18, пункт 80); від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 96); від 07.04.2020 у справі №372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19, пункт 45), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункти 51-52)). За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов.

Таким чином ефективним способом захисту, спрямованим на повернення земельної ділянки у власність держави в особі Житомирської обласної державної (військової) адміністрації, є негаторний позов (ст.391 ЦК України), який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного власника відповідних земельних ділянок.

Суд звертає увагу на те, що згідно з принципом «jura novit curia» («суд знає закони») суд самостійно здійснює пошук і застосовує норми права для вирішення спору безвідносно до посилань сторін, але залежно від установлених обставин справи. Суд виявляє активну роль, самостійно надаючи юридичну кваліфікацію спірним правовідносинам, обираючи та застосовуючи до них належні норми права після повного та всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній та резолютивній частинах. Отже, обов`язок надати юридичну кваліфікацію відносинам сторін спору, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку юридичну норму слід застосувати для вирішення спору, виконує саме суд (близькі за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №904/5726/19, від 28.09.2022 у справі №483/448/20).

З огляду на вказане суд не зв`язаний посиланнями на норми права, зазначені у позовній заяві та в інших письмових заявах учасників справи.

У даному випадку, з огляду на обставини справи, юридична кваліфікація прокурором позовної вимоги про витребування спірної земельної ділянки як вимоги, до якої слід застосувати приписи статей 330, 387 і 388 ЦК України, є помилковою.

За змістом ст.ст.15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у ч.2 ст.16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №9901/172/20, від 01.07.2021 у справі №9901/381/20, від 26.10.2021 у справі №766/20797/18, від 01.02.2022 у справі №750/3192/14, від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц, від 04.07.2023 у справі №233/4365/18).

Задоволення судом позовної вимоги має з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права) дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, і той, який обрав позивач, можна використати для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких він звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним, зокрема неефективним, і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлену позовну вимогу взагалі не можна використати для захисту права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, таку вимогу не можна розглядати як спосіб захисту (див. «mutatis mutandis» постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №331/6927/16-ц, від 22.09.2020 у справі №127/18934/18).

Встановивши, що мета позову спрямована на усунення перешкод власникові державі в особі Житомирської обласної державної (військової) адміністрації, який не втратив володіння специфічним об`єктом цивільних відносин (земельною ділянкою на території об`єкта природно-заповідного фонду), суд розглядає вимогу витребувати спірну земельну ділянку з чужого незаконного володіння Вільшанської сільської ради як вимогу про повернення земельної ділянки у власність держави за правилами негаторного позову.

Суд дослідив усі документи, надані учасниками, аргументи прокурора і сторін та надав їм правову оцінку. Решта доводів та заперечень не береться судом до уваги, оскільки не спростовує вищенаведених висновків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст.76, 77, 86 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" та у рішенні від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене та у повній мірі дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку задовольнити позов прокурора, зобов`язати Вільшанську сільську раду Житомирського району Житомирської області повернути у власність держави в особі Житомирської обласної державної (військової) адміністрації з незаконного володіння земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0424 площею 34,4513 га.

Щодо розподілу судових витрат.

В силу вимог ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Повернути у власність держави в особі Житомирської обласної державної (військової) адміністрації (майдан ім. С.П.КОРОЛЬОВА, буд. 1, м. Житомир, Житомирська обл., 10014, ) з незаконного володіння Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області (вул. Короченська, буд. 2, с. Вільшанка, Житомирський р-н, Житомирська обл., 13224, ) земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0424 площею 34,4513 га.

2. Стягнути з Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області (вул. Короченська, буд. 2, с. Вільшанка, Житомирський р-н, Житомирська обл., 13224, ) на користь Житомирської обласної прокуратури (вул. Святослава Ріхтера, буд. 11, м. Житомир, Житомирська обл., 10008, ) 2684,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.05.24

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2- керівнику Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області на ел.пошту: ;

3 - Житомирській обласній прокуратурі (до ел.кабінету);

4-6 - сторонам, третій особі (до ел.кабінетів).