ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/156/24

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: арбітражного керуючого Сидорака Олексія Олексійовича

АДРЕСА_1

ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області

вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління державного казначейства в Івано-Франківській області

вул. Дністровська, 14, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення заборгованості в сумі 85 172 грн 33 коп.

за участю представників:

від позивача: Сидорак Олексій Олексійович;

від відповідача: Гаврилець Олексій Богданович;

від третьої особи: Гамуляк Оксана Михайлівна

ВСТАНОВИВ: арбітражний керуючий Сидорак Олексій Олексійович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про стягнення 85 172 грн 33 коп. заборгованості (інфляції).

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2024, суд залишив подану позовну заяву без руху та встановив строк для усунення її недоліків.

04.03.2024 до господарського суду від арбітражного керуючого Сидорака Олексія Олексійовича надійшла заява № 141 від 29.02.2024 (вх. №3655/24) про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 06.03.2024, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

20.03.2024 до відділу документального забезпечення, канцелярії Господарського суду Івано-Франківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №3590/5/09-19-13-04-09 від 19.03.2024 (вх.№4776/24).

22.03.2024 до господарського суду від позивача - арбітражного керуючого Сидорака Олексія Олексійовича надійшло клопотання вих.№142 від 21.03.2024 (вх.№4923/24 від 22.03.2024), в якому позивач просив винести ухвалу, якою розгляд справи №909/156/24 з повідомленням сторін у порядку спрощеного позовного провадження про стягнення заборгованості, по можливості призначити на інший термін часу об 11:00 год., оскільки арбітражний керуючий Сидорак О.О. 26.03.2024 о 14 год. 30 хв. прийматиме участь в судовому засіданні Господарського суду Закарпатської області у справі №907/553/16.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.03.2024, суд відмовив в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Сидорака Олексія Олексійовича вих.№142 від 21.03.2024 (вх.№4923/24 від 22.03.2024).

29.03.2024 на електронну пошту Господарського суду Івано-Франківської області надійшло клопотання арбітражного керуючого Сидорака Олексія Олексійовича вих.№143 від 28.03.2024 (5415/24 від 29.03.2024) про розгляд справи №909/156/24 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ухвали суду від 03.04.2024, суд призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 24.04.2024.

11.04.2024 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву № 144 від 10.04.2024 (вх.№6236/24).

15.04.2024 до суду електронною поштою з КЕП від позивача надійшов уточнений розрахунок суми судових витрат №145 від 15.04.2024(вх.№6362/24), примірник якого надійшов до суду поштою 24.04.2024 (вх.№6891/24).

В судовому засіданні 24.04.2024 судом з`ясовано, що наказ Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18, за несвоєчасне виконання якого позивач просить стягнути інфляційні втрати, пред`являвся ним для виконання до Головного управління казначейської служби України в Івано-Франківській області, в підтвердження чого арбітражний керуючий Сидорак О. О. надав суду для огляду оригінали листів Головного управління казначейської служби України в Івано-Франківській області №04-10-3-10/2782 від 09.09.2021, №04-10-3-10/86 від 11.01.2022, №04-10-3-10/216 від 20.01.2022, №04-10-3-10/1672 від 17.06.2022 та заяви арбітражного керуючого Сидорака О.О. №94 від 17.01.2022 та №96 від 24.01.2022, копії яких приєднано до матеріалів справи.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 24.04.2024, суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління державного казначейства в Івано-Франківській області та відклав судове засідання на 13.05.2024.

06.05.2024 на електронну пошту господарського суду, підписане КЦП, від позивача надійшло клопотання №146 від 04.05.2024 (вх.№7495/24) про приєднання до матеріалів справи заяв арбітражного керуючого Сидорака О.О., листів ГУ ДПС в Івано-Франківській області та листів Міністерства фінансів України.

08.05.2024 на електронну пошту господарського суду, підписане КЦП, від позивача надійшло клопотання №147 від 08.05.2024 (вх.№7664/24) про стягнення 12 010 грн 15 коп. 3% річних, примірник якого 13.05.2024 надійшов через систему "Електронний суд" (вх.№7874/24 та вх.№7875/24).

13.05.2024 через систему "Електронний суд" до суду від арбітражного керуючого Сидорака О.О. надійшла заява від 11.05.2024 (вх.№7873/24), в якій позивач просить суд: відповідь на відзив на позовну заяву долучити до матеріалів справи; в задоволенні вимог відзиву ГУ ДПС в Івано-Франківській області на позовну заяву відмовити; позовні вимоги арбітражного керуючого Сидорака О.О. про стягнення 85172 грн заборгованості (інфляційних втрат) задовольнити.

13.05.2024 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від позивача надійшло клопотання №148 від 13.05.2024 (вх.№7852/24) про відкликання клопотання про стягнення 12 010 грн 15 коп. 3% річних.

З огляду на те, що арбітражний керуючий Сидорак О.О. подане ним клопотання про стягнення 12 010 грн 15 коп. 3% річних, яке за своєю суттю є заявою про збільшення позовних вимог, не підтримав, суд залишив його без розгляду.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Арбітражний керуючий Сидорак О.О. позовні вимоги підтримав, мотивуючи тим, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі № 909/1122/18 затверджено звіт про грошову винагороду арбітражного керуючого Сидорака О.О. про проведення ліквідаційної процедури ПП "МІСЬКДОРБУД" у сумі 327 636 грн та стягнуто з ГУ ДПС в Івано-Франківській області на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. 327 636 грн основної винагороди та на виконання ухвали суду Господарським судом Івано-Франківської області видано наказ від 15.07.2021. При цьому зазначив, що не зважаючи його на неодноразові звернення до ГУ ДКС України в Івано-Франківській області, кошти в сумі 327 636 грн на виконання ухвали суду від 15.07.2021 у справі № 909/1122/18 поступили на рахунок арбітражного керуючого Сидорака О.О. тільки 04.10.2022, у зв`язку з чим на підставі ст. 625 ЦК України позивачем нараховано за період з 15.07.2021 по 04.10.2022 85 172 грн 33 коп. інфляційних втрат, які він просить стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області.

Позиція відповідача. Представник відповідача проти позову заперечив, мотивуючи тим, що позивач на підтвердження своїх доводів посилається на взаємовиключні положення статей 625 та 1192 Цивільного кодексу України, тобто не розмежував, на якій саме правовій підставі звернувся із позовною вимогою про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, що свідчить про недоведеність особою позивача обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Також відповідач вказав на те, що грошова винагорода арбітражного керуючого визначається в межах існуючих норм Кодексу України з процедур банкрутства і не містить посилання на наявність у відповідача обов`язку по сплаті інфляційних втрат, чи іншого виду виплат окрім тих, що передбачені Кодексу України з процедур банкрутства.

Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Представник Управління державного казначейства в Івано-Франківській області зазначила, що управління не є стороною у правовідносинах з позивачем (стягувачем) щодо нарахування і виплати грошової винагороди арбітражного керуючого, а є органом державної влади, який виконує виконавчі документи і який, зокрема, прийняв до виконання наказ Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 і вжив всіх заходів з його виконання, передбачених чинним законодавством.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

В провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходилася справа №909/1122/18 про банкрутство приватного підприємства "МІСЬКДОРБУД".

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18, суд затвердив звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ПП "Міськдорбуд"; закрив провадження у справі № 909/1122/18; частково задовольнив клопотання ліквідатора боржника арбітражного керуючого Сидорака О.О. про затвердження звіту про нарахування винагороди та понесених витрат арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора; стягнув з ГУ ДПС України Івано-Франківській області на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. 327 636 грн 00 коп. основної винагороди за виконання повноважень ліквідатора ПП "Міськдорбуд"; в частині затвердження та стягнення понесених витрат за результатами процедури ліквідації боржника на суму 6 750,67 грн - відмовив.

На виконання ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18 15.07.2021 судом видано наказ.

04.08.2021 арбітражний керуючий Сидорак О.О. звернувся до Головного управління Державної Казначейської Служби України в Івано-Франківській області із листом №84 від 04.08.2021 про виконання ухвали та наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 про стягнення з ГУ ДПС України Івано-Франківській області на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. 327 636 грн 00 коп. основної винагороди за виконання повноважень ліквідатора ПП "Міськдорбуд" (за період з 17.09.2019 по 15.07.2021).

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.08.2021, апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження та відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Івано-Франківській області на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18.

Відповідно до листа Головного управління Державної Казначейської Служби України в Івано-Франківській області №04-10-3-10/2782 від 09.09.2021, у зв`язку з відкриттям Західним апеляційним господарським судом апеляційного провадження, наказ Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18 повернуто до Господарського суду Івано-Франківської області .

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18 без змін.

Арбітражний керуючий Сидорак О.О. звернувся до Головного управління Державної Казначейської Служби України в Івано-Франківській області із листом №93 від 05.01.2022 про стягнення з ГУ ДПС України Івано-Франківській області на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. 327 636 грн 00 коп. основної винагороди за виконання повноважень ліквідатора ПП "Міськдорбуд".

За результатом розгляду заяви арбітражного керуючого Сидорака О.О. від 05.01.2022, Головне управління Державної Казначейської Служби України в Івано-Франківській області листом №04-10-3-10/86 від 11.01.2022 повідомило арбітражного керуючого, що наказ Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18 09.09.2021 повернуто до Господарського суду Івано-Франківської області.

20.01.2022 до Головного управління Державної Казначейської Служби України в Івано-Франківській області від арбітражного керуючого Сидорака О.О. надійшла заява №94 від 17.01.2022 про надання підтверджуючої інформації стосовно направлення до Господарського суду Івано-Франківської області оригіналу наказу від 15.07.2021 у справі №909/1122/18.

Відповідно до листа Головного управління Державної Казначейської Служби України в Івано-Франківській області №04-10-3-10/216 від 20.01.2022, головне управління надало арбітражному керуючому Сидораку О.О. копію листа Головного управління Державної Казначейської Служби України в Івано-Франківській області №04-10-3-10/2782 від 09.09.2021 про повернення наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18.

24.01.2022 арбітражний керуючий Сидорак О.О. звернувся до Головного управління Державної Казначейської Служби України в Івано-Франківській області із листом №96 від 24.01.2022 про стягнення з ГУ ДПС України Івано-Франківській області на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. 327 636 грн 00 коп. основної винагороди за виконання повноважень ліквідатора ПП "Міськдорбуд".

Вищевказаний лист та додані до нього документи отримано ГУ ДКС в Івано-Франківській області 26.01.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

13.06.2022 арбітражний керуючий Сидорак О.О. звернувся до ГУ ДПС в Івано-Франківській області та ГУ Державної казначейської служби в Івано-Франківській області із листом №122 від 13.06.2022 про надання інформації про вжиті заходи по стягненню грошової винагороди в сумі 327 636 грн 00 коп. за виконання повноважень ліквідатора ПП "Міськдорбуд".

Головне управління Державної Казначейської Служби України в Івано-Франківській області листом №04-10-3-10/1672 від 17.06.2022 повідомило арбітражному керуючому Сидораку О.О. про те, що наказ Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18 обліковується для виконання за КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою" за ІІІ чергою погашення заборгованості згідно з п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до листа №5959/6/09-19-10-01-16 від 29.06.2022 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області повідомило арбітражному керуючому Сидораку О.О., що безспірне списання коштів на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. грошової винагороди в сумі 327 636 грн 00 коп. за виконання повноважень ліквідатора не проведено у зв`язку з відсутністю кошторисних призначень.

Листом №126 від 11.07.2022 арбітражний керуючий Сидорак О.О. звертався до ГУ ДПС України про надання інформації про вжиті заходи по безумовному виконанню ухвали та наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18.

Листом №8699/6/99-00-10-02-01-06 від 08.08.2022 ГУ ДПС України повідомила арбітражному керуючому Сидораку О.О. про те, що ДПС України неодноразово зверталась з листами до Міністерства фінансів України щодо здійснення перерозподілу видатків за бюджетною програмою 3507090 "Виконання судових рішень на користь фізичних та юридичних осіб" в частині збільшення видатків. Рішення суду буде розглянуто після врегулювання питання щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету стосовно виконання рішень, що набрали законної сили.

Арбітражний керуючий Сидорак О.О. звертався також:

- до ГУ ДПС України із листом №127 від 22.08.2022 про призначення службового розслідування стосовно службових осіб ДПС України за неповний розгляд заяви №126 від 11.07.2022 та надання належним чином завірених копій надісланих Міністерству фінансів України листів щодо здійснення перерозподілу видатків за бюджетною програмою 3507090 "Виконання судових рішень на користь фізичних та юридичних осіб" та копій отриманих від Міністерства фінансів України письмових відповідей;

- до Міністра фінансів України із листом №128 від 22.08.2022 про надання належним чином засвідчених копій надісланих Міністерству фінансів України листів щодо здійснення перерозподілу видатків за бюджетною програмою 3507090 "Виконання судових рішень на користь фізичних та юридичних осіб" та копій письмових відповідей Міністерства фінансів України;

- до Головного управління ДПС України із листом №129 від 19.09.2022 про надання інформації про вжиті заходи по безумовному виконанню ухвали та наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18.

Листом № 11686/6/99-00-02-02-03-06 від 26.09.2022 Головне управління ДПС України повідомило арбітражному керуючому Сидораку О.О. про те, що питання щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету стосовно виконання судових рішень знаходиться на розгляді Міністерства фінансів України.

Згідно з відомостями банківської виписки АТ "Приватбанк" за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, на рахунок арбітражного керуючого Сидорака О.О. кошти в розмірі 327 636 грн грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора ПП "Міськдорбуд" відповідно до наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18 поступили від Головного управління ДПС в Івано-Франківській області надійшли 04.10.2022.

На підставі отриманих оригіналів "Заключних виписок з 15.07.2021 по 31.12.2021 та за період з 01.01.2022 по 31.12.2022", відповідно до ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу за період з 15.07.2021 по 04.10.2022 85 172 грн 33 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до листа №1329/6/09-19-13-04 від 12.02.2024, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області на заяву арбітражного керуючого Сидорака О.О. від 09.01.2024 №138 про стягнення на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. заборгованості з урахуванням індексу інфляції згідно з ст. 625 ЦК України повідомило, що в ГУ ДПС в Івано-Франківській області відсутні правові підстави для визнання заборгованості (інфляційного збільшення) перед арбітражним керуючим Сидораком О.О. в сумі 85 172 грн 33 коп.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено в статті 16 Цивільного кодексу України.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

За встановлених судом обставин, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18, суд в т.ч. стягнув з ГУ ДПС України Івано-Франківській області на користь арбітражного керуючого Сидорака О.О. 327 636 грн 00 коп. основної винагороди за виконання повноважень ліквідатора ПП "Міськдорбуд". На виконання ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18 15.07.2021 судом видано наказ.

Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача - ГУ ДПС в Івано-Франківській області на підставі статті 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат, нарахованих позивачем за період з 15.07.2021 по 04.10.2022 за невиконання грошового зобов`язання, яке виразилось у несплаті позивачу за ухвалі Господарського суду Івано-Франківської області від 15.07.2021 у справі №909/1122/18 грошової винагороди у розмірі 327 636 грн 00 коп за період виконання повноважень ліквідатора ПП "Міськдорбуд".

За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Частиною 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За ч. 1 ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

ЦК України, прийнятий 16.01.2003, набрав чинності 01.01.2004, тоді як Закон про гарантії був прийнятий 05.06.2012 та набрав чинності 01.01.2013. Стаття 625 ЦК України діє у незмінній редакції з часу набрання чинності цим Кодексом. Так само незмінним залишається припис ч. 1 ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", який не встановлює іншого, ніж у ч. 2 ст. 625 ЦК України, розміру процентів.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до ЦК України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до ЦК України.

Оскільки парламент прийняв Закон про гарантії після прийняття ЦК України, то його приписи не мають суперечити приписам зазначеного Кодексу. Прийняття законів, які регулюють однопредметні цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, можливе тільки з одночасним внесенням змін до цього Кодексу (аналогічного підходу дотримався Конституційний Суд України у Рішенні від 13.03.2012 №5-рп/2012 (абзац 7 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини)). Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №334/3161/17, від 18.01.2022 у справі №910/17048/17, від 29.06.2022 у справі №477/874/19).

Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Тому приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц).

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц зробила висновок, за яким положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Судове рішення про стягнення коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №686/7081/21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц виснувала, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (п. 45 постанови).

Отже, у разі неналежного виконання (прострочення) державою підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням її грошового зобов`язання перед кредитором до правовідносин щодо прострочення виконання грошового зобов`язання слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 у справі №420/2411/19.

Отже, Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не обмежує поширення дії статті 625 ЦК України на правовідносини щодо прострочення виконання боржником (зокрема, державою) його грошового зобов`язання, підтвердженого (визначеного, конкретизованого) у грошовому еквіваленті судовим рішенням, зокрема не обмежує можливість стягнення інфляційних втрат, які є об`єктивним явищем і не залежать від волі кредитора чи боржника. Крім того, у статті 625 ЦК України немає застережень про те, що її приписи застосовуються лише до тих відносин, які не врегульовані іншими нормативно-правовими актами (аналогічні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №686/7081/21).

Враховуючи викладене, положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення з Держаного Бюджету на користь позивача інфляційних втрат підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача. У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу. Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (частина третя статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень").

В частині четвертій статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Подібні положення містить частина шоста статті 4 вищезгаданого Закону, згідно з якою перерахування коштів за рішенням суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц зробила висновок про те, що період прострочення держави з виконання рішення суду про стягнення коштів із Державного бюджету України слід рахувати з дня пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Проте у постанові від 03.10.2023 у справі №686/7081/21 Велика Палата Верховного Суду відступила від наведеного висновку щодо обчислення початку періоду прострочення держави з виконання рішення суду про стягнення коштів із Державного бюджету України та зазначила про те, що з огляду на припис частини четвертої статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" прострочення держави-боржника у спірних правовідносинах настає за сукупності таких юридичних фактів: 1) стягувач подав до органу ДКС України виконавчий документ про стягнення з держави коштів; 2) держава за цим виконавчим документом не перерахувала кошти протягом трьох місяців з дня його надходження до органу ДКС України. Тому припис частини другої статті 625 ЦК України щодо юридичних наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання боржником (зокрема, державою) поширюється на випадки порушення підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди з наступного дня після спливу трьох місяців від пред`явлення до виконання органу ДКС України виконавчого документа і включно до дня, що передує дню повного виконання судового рішення.

Інший підхід до визначення моменту початку прострочення держави у спірних правовідносинах (наприклад, ототожнення такого моменту з датою вчинення делікту чи датою набрання законної сили судовим рішенням про стягнення з держави відшкодування) може зумовлювати недобросовісну поведінку стягувача (зокрема, неподання ним упродовж тривалого часу виконавчого документа до органу ДКС України задля отримання можливості додатково стягнути з держави 3% річних та інфляційні втрати через штучне збільшення періоду прострочення).

У свою чергу наведене системне тлумачення частини другої статті 625 ЦК України, статей 3, 4, 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" сприятиме дисциплінуванню поведінки стягувача під час пред`явлення ним виконавчого документа в порядку визначеному вказаним Законом, виданого на виконання судового рішення про стягнення коштів з держави, адже за такого підходу до визначення моменту прострочення держави у спірних правовідносинах стягувач буде обізнаним, що умовою нарахування 3% річних та інфляційних втрат є неперерахування державою стягувачу протягом визначеного частиною четвертою статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" строку коштів за наслідком його звернення із заявою про виконання рішення суду, тоді як час, який передує завершенню цього строку, не входить до періоду прострочення виконання державою рішення суду за який може бути заявлені стягувачем відповідні нарахування.

Отже, в разі порушення державою-боржником строку виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача-кредитора коштів із Державного бюджету України (прострочення виконання підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди) стаття 625 ЦК України та частина перша статті 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" установлюють ефективний компенсаторний механізм захисту від такого порушення, дозволяючи кредитору стягнути з держави 3% річних від вчасно несплаченої за чинним рішенням суду суми й інфляційні втрати за період прострочення виконання цього рішення. До того ж застосування наведеного механізму стимулюватиме виконання державою судових рішень про стягнення з неї коштів межах визначеного частиною четвертою статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" строку, оскільки у протилежному разі - прострочення виконання рішення суду є підставою для нарахування та стягнення з держави 3% річних та інфляційних втрат.

Зважаючи на вищевикладене, позивач у цій справі вправі був заявити до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання судового рішення з наступного дня після спливу трьох місяців від пред`явлення до виконання органу ДКС України виконавчого документа включно до дня, що передує дню повного виконання судового рішення.

Разом з тим, у задоволенні позову належить відмовити, оскільки позивач заявив позов до неналежного відповідача.

Так, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

За встановлених судом обставин, відповідачем у цій справі мало бути Управління державного казначейства в Івано-Франківській області, а не ГУ ДПС в Івано-Франківській області, як вказав позивач.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 та від 13.10.2020 № 640/22013/18.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 20, 13, 73, 74, 76 -78, 129, 232 -238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.05.2024

Суддя О.В. Рочняк