ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024м. ХарківСправа № 922/3921/21 (922/1371/22) (922/4632/23)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Кончаренко В.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Торгівельно-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма "Харків - Москва" ()
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінком" () 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1
про визнання поруки припиненою
в межах справи про банкрутство Торгівельно-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма "Харків-Москва"

за участю представників:

позивача - Третьякова Н.Ю. (адвокат за ордером ВІ №1027250 від 09.12.2020), Дукер Л.О. (учасник товариства згідно витягу)

відповідача - Камінська А.А. (адвокат за ордером ВІ №1107658)

третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати припиненою з 28.12.2021 поруку Торгівельно-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма "Харків-Москва" за договором поруки, укладеним між громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 та Торгівельно-комерційним товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма "Харків-Москва" від 26.09.2011.

Ухвалою суду від 13.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи № 922/3921/21 (922/1371/22) про банкрутство Торгівельно-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма "Харків-Москва" за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За клопотанням відповідача суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного проводження, про що 05.12.2023 постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 18.01.2024 задоволено заяву судді Лавренюк Т.А. про самовідвід у справі № 922/3921/21 (922/1371/22); справу № 922/3921/21 (922/1371/22) передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2023, для розгляду справи № 922/3921/21 (922/1371/22) визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою суду від 24.01.2024 було прийнято справу №922/3921/21 (922/1371/22) (922/4632/23) до провадження судді Прохорова С.А. Розгляд справи почато спочатку та призначено підготовче засідання у справі на 21 лютого 2024 року.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням (вх. №4833/24 від 21.02.2024) про відкладення засідання.

Представники позивача в підготовчому засіданні підтримали вимоги позовної заяви, проти відкладення розгляду справи заперечували.

14.02.2024 до суду надійшов відзив ТОВ "МЕТІНКОМ" на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову. Також у своєму відзиві відповідач просить суд поновити йому строк на його подання.

Також, відповідачем було заявлено клопотання про надання додаткового строку для надсилання відзиву на позовну заяву третій особі та зупинення провадження у справі на цей період.

Крім того, відповідачем було заявлено клопотання про визначення порядку надсилання документів третій особі у справі - ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 21.02.2024 постановлено:

задовольнити клопотання ТОВ "МЕТІНКОМ" про поновлення процесуального строку для надання відзиву,

долучити до матеріалів подані ТОВ МЕТІНКОМ відзив,

задовольнити клопотання ТОВ "МЕТІНКОМ" про продовження строку для направлення відзиву на позовну заяву третій особі,

в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовити,

в задоволенні клопотання відповідача про встановлення порядку направлення документів на адресу третій особі відмовити,

повідомлення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про дату, час та місце проведення судових засідань у даній справі здійснювати шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідного оголошення в порядку, передбаченому ч.ч.4, 5 ст.122 Господарського процесуального кодексу України,

відкладено підготовче засідання у справі на 04.03.2024.

04.03.2024 відповідач звернувся до суду з клопотанням (вх. №5820) в якому просить суд об`єднати в одне провадження справу №922/3921/21 (922/1371/22) (922/4632/23) за позовом ТК ТОВ ФІРМА «ХАРКІВ-МОСКВА» до ТОВ «МЕТІНКОМ», третя особа - громадянин російської федерації ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою з 28.12.2021, справу №922/3921/21 (922/1371/22) (922/4023/23) за позовом ТК ТОВ ФІРМА «ХАРКІВ-МОСКВА» до ТОВ «МЕТІНКОМ», третя особа - громадянин російської федерації ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою з 22.01.2020, а також справу №922/3921/21 (922/4727/21) за позовом ТК ТОВ ФІРМА «ХАРКІВ-МОСКВА» до ТОВ «МЕТІНКОМ», третя особа - громадянин російської федерації ОСОБА_1 про визнання недійсним договору уступки вимоги (цесії) від 02.02.2012.

Подальший розгляд зазначених справ проводити спільно в одному провадженні.

Протокольною ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 04.03.2024 було відкладено підготовче засідання на 11.03.2024.

08.03.2024 до суду надійшли заперечення позивача на клопотання про об`єднання справ.

Ухвалою суду від 11.03.2024 було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про об`єднання справ.

Ухвалою суду від 11.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 10 квітня 2024 року.

Протокольною ухвалою, постановленою в судовому засіданні 10.04.2024, було задоволено клопотання відповідача та відкладено розгляд справи по суті на 24.04.2024.

24.04.2024 відповідач звернувся до суду з клопотанням вх. №10845 про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю участі його представника.

Протокольною ухвалою, постановленою в судовому засіданні 24.04.2024, було задоволено клопотання відповідача та відкладено розгляд справи по суті на 06.05.2024.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував.

Третя особа - правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомила. Пояснень щодо обставин справи не надала. Про розгляд справи третю особу повідомлялося шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України відповідного оголошення.

В судовому засіданні 06.05.2024 на стадії судових дебатів було оголошено перерву до 13.05.2024.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами по суті.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

13.05.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом, після виходу з нарадчої кімнати, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив зазначає наступне.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Згідно з ст. 77 (допустимість доказів) ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За змістом ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Визначений ст. 79 ГПК України стандарт доказування підкреслює необхідність зіставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто з уведенням у дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньої кількості доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами, тлумачення змісту ст. 79 ГПК України свідчить, що на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним, ніж протилежний.

02.11.2023 Торгівельно-комерційне товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма ХАРКІВ-МОСКВА (як поручитель за договором позики) звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТІНКОМ (як до нового кредитора за договором уступки права вимоги) в якому просить визнати припиненою з 28.12.2021 поруку Торгівельно-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма ХАРКІВ-МОСКВА за Договором поруки, укладеним між громадянином російської федерації ОСОБА_1 (первісним кредитором) та Торгівельно-комерційним товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма ХАРКІВ-МОСКВА від 26 вересня 2011 року.

В обґрунтування своїх вимог ТК ТОВ Фірма ХАРКІВ-МОСКВА зазначає, що відповідно до Договору безвідсоткової позики від 26 вересня 2011 року сторони за цим Договором нібито домовились про те, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше протягом одного місяця з моменту введення об`єкта (за ч. 1 Договору об`єкт багатофункціональний громадсько-торгівельний центр за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 2) в експлуатацію або з моменту відкриття відносно поручителя згідно Договору поруки від 26.09.2011 ТК ТОВ Фірма «ХАРКІВ-МОСКВА» справи про банкрутство.

Відповідно до п. 2.2. Договору поруки встановлено, що строк основного договору наступає не пізніше протягом одного місяця з моменту введення об`єкта за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 2 в експлуатацію або з моменту визнання майнового поручителя за цим договором банкрутом. Відповідно до п.3.1. Договору поруки Поручитель зобов`язаний у разі порушення Боржником обов`язку за основним Договором, що передбачений п.1 цього Договору, самостійно виконати зазначений обов`язок Боржника перед кредитором в строк один місяць з моменту закінчення основного Договору шляхом повернення суми позики.

Позивач вказує, що відповідно до офіційної інформації, розміщеної на офіційному сайті Реєстр дозвільних документів вбачається, що об`єкт - багатофункціональний комплекс по вул. Пушкінська, 2 в м. Харкові введено в експлуатацію 28.04.2021 року. Позивач наголошує, що згідно умов Договору безвідсоткової позики та Договору поруки строк основного зобов`язання настав 28 травня 2021 року, строк виконання зобов`язання поруки настав 28.06.2021, строк звернення із вимогами до поручителя закінчився 28.12.2021 року.

На думку позивача, дане свідчить про те, що строк пред`явлення вимоги з боку ТОВ «МЕТІНКОМ» до ТК ТОВ Фірма «ХАРКІВ-МОСКВА» за Договором позики від 26 вересня 2011 року та Договором поруки від 26 вересня 2011 року втратив дію 28.12.2021, що тягнене за собою визнання поруки припиненою з 28.12.2021 року.

Так, згідно фактичних обставин справи, судом було встановлено, що, 26 вересня 2011 року між громадянином Ізраєля Дукер Шмуєлем (Позивачальник) та громадянином російської федерації ОСОБА_1 (Позикодавцем) укладено договір безвідсоткової позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковоською Я.Л.

Згідно умов договору безвідсоткової позики від 26.09.2011 року, який тому числі нотаріально посвідчений, позичальник громадянин Ізраїлю Дукер Шмуєл отримав, а позикодавець - громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 передав у власність позичальникові грошві кошти у сумі 8 000 000 (вісім мільйонів) доларів США за цільовим призначенням на будівництво багатофункціонального громадсько-торгівельного центру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно пункту 2 договору безвідсоткової позики розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше одного місяця з моменту введення об`єкта в експлуатацію, або відкриття відносно майнового поручителя за договором поруки від 26.09.2011 року Торгівельно-комерційного Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма "Харків-Москва" справи про банкрутство. А згідно пункту 4 договору позики у разі неповернення суми позики своєчасно позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбаченому чинним законодавством України .

Відповідно до договору поруки від 26 вересня 2011 року укладеного між громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та торгівельно-комерційним товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма "Харків - Москва" товариство виступило поручителем за виконання умов основного договору під яким розуміють договір безпроцентної позики від 26 вересня 2011 року на суму 8 000 000 (вісім мільйонів) доларів США, який укладено між громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 та Боржником громадянином Ізраїлю Дукер Шмуєл.

Пунктом 1.1. Договору поруки визначено, що у відповідності до цього Договору Поручитель поручається перед Кредитором за виконання обов`язку громадянина Ізраїлю Дукер Шмуєл, щодо повернення позики за Договором, передбаченим п.2 цього Договору.

Відповідно до п.2.1. Договору поруки Під основним договором в цьому Договорі розуміються Договір безпроцентної позики від 26 вересня 2011 року у розмірі 8 000 000,00 доларів США укладений між Кредитором та Боржником.

Пунктом 2.2. Договору поруки визначено, що строк основного договору наступає не пізніше протягом одного місяця з моменту введення об`єкта за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 2 в експлуатацію, або з моменту визнання майнового поручителя за цим договором банкрутом.

В той же час, відповідно до пункту 5.1. Договору поруки Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін і діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 Цивільно кодексу України.

Пунктом 3.1. Договору поруки визначено, що поручитель зобов`язаний у разі порушення Боржником обов`язку за основним договором, що передбачений п.1 цього Договору, самостійно виконати зазначений обов`язок Боржника перед Кредитором в строк один місяць з моменту закінчення основного договору, шляхом повного повернення суми позики.

Відповідно до пункту 8.1. Договору поруки поручитель надає свою згоду на відступлення Кредитором прав вимоги за зобов`язаннями які виникають з Договору безвідсоткової позики від 26 вересня 2011 року у випадку смерті Боржника за наявності у Боржника правонаступників, а також укладання Кредитором договору про відступлення прав вимоги за Договором безвідсоткової позики від 26 вересня 2011 року з будь-якою юридичною або фізичною особою.

Вищезазначений Договір позики підписаний сторонами громадянином російської федерації ОСОБА_1 та Генеральним директором ТК ТОВ Фірма Харків-Москва Дукер Шмуєл.

02 лютого 2012 року між громадянином російської федерації ОСОБА_1 та ТОВ МЕТІНКОМ укладено Договір уступки вимоги (цесії) за Договором безвідсоткової позики від 26 вересня 2011 року.

Того ж дня між громадянином російської федерації ОСОБА_1 та ТОВ МЕТІНКОМ укладено Договір уступки права вимоги по Договору поруки від 26 вересня 2011 року.

Відповідно до п. 1 вищезазначеного Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги, належне Первісному кредитору і стає кредитором за Договором поруки від 26 вересня 2011 року укладеного між Первісним кредитором і Поручителем.

Пунктом 2 Договору уступки права вимоги по Договору поруки від 26 вересня 2011 року визначено, що з дати підписання цього Договору Новий кредитор набуває право вимагати від Поручителя належного виконання зобов`язання за Договором позики у разі порушення Боржником сплати боргу за Договором позики за вирахуванням повернутих сум зазначених в акті повернення грошових коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Частиною 1 статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Приписами частини 2 статті 554 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини 1-4 статті 559 Цивільного кодексу України (в редакції, що діяла на момент складання та підписання договору поруки):

1. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

2. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

3. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

4. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Статтею 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право обов`язковість договору.

Відповідно до приписів частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, частиною 1 статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Частиною 1 статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з приписами ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Так, позивач вважає, що прововідносини між сторонами припинили свою дію 28.12.2021 (останній день звернення із вимогою до поручителя).

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «МЕТІНКОМ» зверталося до позивача з вимогою. Так, 04 листопада 2021 року ТОВ «МЕТІНКОМ» направило на адресу ТК ТОВ Фірма «ХАРКІВ-МОСКВА» вимогу про сплату заборгованості у розмірі 214 159 200,00 грн (а.с.133-134).

На підтвердження направлення вимоги, відповідачем до відзиву долучено, як саму вимогу від 04 листопада 2021 року так і докази її направлення на адресу ТК ТОВ Фірма «ХАРКІВ-МОСКВА» (зворотній бік а.с.138).

Таким чином, відповідачем дотримано строк на направлення вимоги, який на думку позивача є пропущеним, а позивач помилково вважає, що Договір поруки припинив свою дію.

Сукупність вищезазначеного дає підстави вважати, що законних та обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог ТК ТОВ Фірма ХАРКІВ-МОСКВА, щодо визнання поруки припиненою з 28.12.2021 не вбачається, доводи на які посилається позивач до спірних правовідносин не можуть бути застосовані.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Інших судових витрат заявлено не було.

Також суд зазначає, що Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який триває на теперішній час.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", повноваження судів не можуть бути припинені.

Статтею 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Згідно з рекомендаціями Верховного Суду від 04.03.2022 щодо особливостей здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, процесуальні строки, зокрема, проведення підготовчого провадження, розгляду справи по суті в умовах воєнного чи надзвичайного стану, визначено як розумні.

Суд зазначає, що поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, у тому числі в м. Харкові та Харківській області, а також особливого (дистанційного) режиму роботи господарського суду, обмеження доступу та відвідування працівниками та суддями будівлі господарського суду з міркувань безпеки, та постійними повітряними тривогами, розгляд даної справи здійснений судом у межах розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене та керуючись статтями статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 5, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, ст. ст. 236-239 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Учасники справи:

Позивач - Торгівельно-комерційне товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма "Харків-Москва" (63030, Харківська область, Валківський район, село Шарівка, ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінком" (49000, м. Дніпро, вул. Муромська, буд. 67, ).

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Повне рішення складено "23" травня 2024 р.

Суддя С.А. Прохоров