ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 травня 2024 року Справа № 903/261/24

за позовом: Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство фінансів України, м. Київ

до відповідачів: Фермерського господарства Меденцев Агро, с. Седлище, Ковельський р-н., Волинська обл.;

- ОСОБА_1 , м. Чернігів

про стягнення 646 058 грн 42 коп

Суддя Кравчук А.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15.03.2024 через електронний суд надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерство фінансів України до Фермерського господарства Меденцев Агро, ОСОБА_1 (з урахуванням додаткових пояснень) про стягнення 125 921 грн 70 коп заборгованості за тілом кредиту згідно кредитного договору №42490172-КД-1 від 20.01.2022, 16 449 грн 90 коп заборгованості за процентами, 503 686 грн 82 коп заборгованості перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією та судових витрат по справі.

Ухвалою суду від 18.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерство фінансів України. Запропоновано відповідачам подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти календарних днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, третій особі, докази чого подати суду. У разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачам подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 календарних днів з дня вручення даної ухвали, позивачу - протягом 5 календарних днів з дня отримання відзиву.

Відповідачі ухвалу суду отримали 27.03.2024 (а.с .125-126).

Строк для подання відзивів по 11.04.2024.

Відзиви відповідачів на адресу суду не надходили.

20.03.2024 надійшли пояснення третьої особи, згідно яких позовні вимоги підтримує з підстав, аналогічних викладеним у позовній заяві.

15.04.2024 надійшло клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.04.2024 клопотання акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк про розгляду справи в порядку загального позовного провадження повернуто заявнику без розгляду.

23.04.2024 надійшло клопотання позивача про долучення доказів погашення ФГ «Меденцев Агро» 08.04.2024 заборгованості в сумі 150 000 грн, яку розподілено позивачем на погашення заборгованості перед бюджетом в сумі 120 000 грн 00 коп та 30 000 грн перед банком, у зв`язку з чим заборгованість перед банком становить 112 371 грн 60 коп, з яких: 95 921 грн 70 коп - за кредитом, 16 449 грн 90 коп прострочені проценти та 383 686 грн 82 коп перед державою.

Згідно підп. 2 п. 39 договору про надання державної гарантії з метою реалізації зворотної вимоги (регресу) гаранта позичальника та на виконання ст. 17 БК України, вимог, передбачених п.п. 38 і 40 цього договору, банк-кредитор виступаючи на підставі Порядку та цього договору, зобов`язується здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (крім, зокрема підпису заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищевикладене, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

20.04.2022 між АТ КБ «Приватбанк» (банк) та ФГ «Меденцев Агро» (позичальник) укладено кредитний договір №42490172-КД-1 (том 1, а.с. 11-16).

Договором передбачено вид кредиту - строковий кредит. Ліміт договору складає 740 000 грн, на такі цілі: посів сільськогосподарських культур, купівля сільськогосподарської продукції (сільськогосподарських товарів), що підпадає під визначення груп 1-24 УКТЗЕД, а також добрив, засобів захисту рослин, пестицидів та агрохімікатів, паливно-мастильних матеріалів, запасних частин, основних засобів та нематеріальних активів, оплату праці, оренду нерухомого та рухомого майна, інших товарів (робіт, послуг), що використовуються суб`єктами господарювання - сільськогосподарськими товаровиробниками під час провадження операційної діяльності (п.п. А.1, А.2). Кінцевий термін повернення кредиту - 01.10.2022 включно (п. А.3). Рахунок для обслуговування кредиту - 7094, отримувач - АТ КБ "Приватбанк" (А.4). Зобов`язання позичальника забезпечуються договором поруки, укладеним з ОСОБА_1 (п. А.5). За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 13,64 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом (п. А.6.1). У випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, банк за користування кредитом встановлює позичальнику проценти у розмірі 16,94% річних від суми непогашеної заборгованості за кредитом. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору та дати початку нарахування підвищених процентів, без внесення змін до цього договору. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі, зазначеному в п. А.6.1 цього договору. При цьому банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі, зазначеному в п. А.6.1 цього договору та дати початку її нарахування (п. А.6.2). Проценти нараховуються та сплачуються щомісячно, датою сплати процентів є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п. 7.2 цього договору. У випадку несплати процентів вони вважаються простроченими (п. А.8). Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни (п. 1.1). Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами, та діє до терміну, що зазначений в п. А.3 цього договору, або до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором, в залежності від того, яка подія настане раніше (п. 6.1).

20.04.2022 сторонами підписано додаткову угоду №1 до кредитного договору (а.с. 18-19), якою визначили, що протягом строку кредиту, визначеного в п. А.3 договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку, Програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки (підп. а, п. 1). За користування кредитом на умовах та в порядку, визначених цією додатковою угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана та становить на дату укладання цієї додаткової угоди 13,64 % річних (п. 2.1). У випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і/або процентів в розмірі, зазначеному в пунктах 2.3, 2.7 цієї додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в порядку та розмірі:

- в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення;

- в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість, до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно з п. 2.1 цієї додаткової угоди + 5% річних;

- в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати (п. 2.2).

12.09.2022 сторонами підписано договір про внесення змін до кредитного договору від 20.04.2022, відповідно до якого сторони дійшли згоди внести зміни до умов кредитування позичальника перед банком за договором на таких умовах:

1) позичальник підтверджує свої зобов`язання перед банком щодо суми неповернутого кредиту за договором у сумі 740 000 грн, при цьому подальше надання банком кредиту (траншів кредиту) за договором позичальнику не здійснюється. Повернення позичальником кредиту за договором (погашення заборгованості за кредитом), здійснюється в строки/терміни встановлені в графіку погашення заборгованості за кредитом, що наведений в додатку №1 до цього договору про внесення змін. 2) Викласти пункт А.3. договору в такій редакції: "А.3. Кінцевий термін повернення кредиту 01.04.2023 (включно)" (а.с. 26).

У додатку №1 до договору про внесення змін сторони погодили графік погашення заборгованості, згідно якого кредит підлягає погашенню у строк до 01.03.2023 в сумі 370 000 грн та у строк до 01.04.2023 в сумі 370 000 грн (а.с. 27).

20.04.2022 між АТ КБ "Приватбанк" (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки №42490172-ДП-1/1 (а.с. 23-25), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ФГ «Меденцев Агро» (боржник) зобов`язань за кредитним договором №42490172-КД-1 від 20.04.2022 (п. 1.1). Сторони погодили, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.5).

01.06.2023 між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін до договору поруки №42490172-ДП-1/1 від 20.04.2022 (а.с. 31), відповідно до якого укладенням цього договору поручитель надає свою згоду на внесення змін до кредитного договору №42490172-КД-1 від 20.04.2022 та підтверджує надану поручителем поруку (солідарну в повному обсязі) згідно з договором поруки №42490172-ДП-1/1 від 20.04.2022, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед кредитором за кредитним договором, з урахуванням зміни його умов, в тому числі згідно з договором про внесення змін від 01.06.2023 до кредитного договору (п. 1).

01.06.2023 між АТ КБ "Приватбанк" та ФГ «Меденцев Агро» укладено договір про внесення змін до кредитного договору №42490172-КД-1 від 20.04.2022, яким визначили, що термін повернення кредиту 01.09.2023 (включно). Додатком №1 визначено новий графік погашення заборгованості 100 000 до 01.08.2023, 640 000 01.09.2023 (том 1, а.с. 96-97).

Договори та додаткова угода підписані з використанням кваліфікованих електронних підписів, що підтверджується протоколами створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Окрім того, підпунктом "в" пункту 1 додаткової угоди передбачено, що позичальник обізнаний про те, що його грошові зобов`язання перед банком зі сплати основної суми кредиту частково забезпечені гарантією відповідно до Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №723 зі змінами.

05.04.2022 між Міністром фінансів України, який діє від імені держави за дорученням Кабінету Міністрів України (гарант) та АТ КБ "Приватбанк" (банк-кредитор) укладено договір про надання державної гарантії на портфельній основі №13110-05/55 (договір гарантії, том 2, а.с. 85-85), відповідно до умов пункту 6 якого, гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь банку-кредитора безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання позичальниками частини своїх грошових зобов`язань перед банком-кредитором за кредитними договорами, включеними до портфеля. У разі настання гарантійного випадку банк-кредитор надсилає гаранту вимогу, а агенту - копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати гарантом, та підтверджувальними документами (лист із зазначенням переліку кредитів, за якими виникла прострочена заборгованість), не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виник гарантійний випадок (п. 31). Гарант на підставі вимог, отриманих від банку-кредитора, з урахуванням інформації агента щодо перевірки вимог сплачує на рахунок банку-кредитора суму сплати за гарантією згідно з вимогою раз на місяць (але не пізніше 30 календарних днів після отримання відповідної вимоги) за умови, що гарант отримав вимогу, яка подана відповідно до умов цього договору та на момент отримання вимоги не закінчився строк дії гарантії (п. 35). У разі здійснення гарантом виплати суми сплати за гарантією з будь-яким проблемним кредитом банк-кредитор зобов`язується відобразити в обліку (позабалансовий рахунок 9819) виникнення заборгованості позичальника перед бюджетом на суму здійсненої гарантом виплати сум сплати за гарантією та застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за таким проблемним кредитом. Таке звернення стягнення повинно бути здійснено банком-кредитором у найкоротші строки (п. 38). З метою реалізації зворотної вимоги (регресу) гаранта до позичальника та на виконання статті 17 Бюджетного кодексу України і вимог, передбачених пунктами 38 і 40 цього договору, банк - кредитор, виступаючи на підставі Порядку та цього договору, зобов`язується, серед іншого, здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу в судах (п. 39).

Договори не були предметом судового розгляду, докази про їх розірвання чи зміну умов в матеріалах справи відсутні, отже є чинними на день розгляду справи.

На виконання умов кредитного договору позивачем на рахунок відповідача 20.04.2022 перераховано грошові кошти в сумі 740 000 грн 00 коп, що підтверджується випискою по рахунку за період з 20.04.2022 по 05.02.2024 (том, а.с. 37-250, том 2, а.с. 1-80).

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів виконав частково з порушенням графіку платежів.

Згідно розрахунку позивача зоборгованість за тілом кредиту на день звернення до суду складала 125 921 грн 70 коп, по відсотках 16 449 грн 90 коп, перед державою 503 686 грн 82 коп, а всього 646 058 грн 42 коп (том 1, а.с. 41-42).

Відповідно до підпункту "г" п. 2.3.2. Кредитного договору при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору, банк має право згідно зі ст. 651 ЦК України, ст. 188 ГК України здійснити одностороннє розірвання договору з відправленням позичальнику повідомлення. У зазначену у повідомленні дату цей договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим договором. Одностороння відмова від цього договору не звільняє позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань за цим договором.

05.01.2024 позивачем направлена до Міністерства фінансів України (гарант) та АТ "Укрексімбанк" (агент) вимога на сплату за гарантією №207 від 05.01.2024 за договором гарантії на суму 503 686 грн 82 грн (а.с. 81).

Крім того 08.01.2024 позивачем направлено повідомлення до відповідача 1 про надсилання вимоги гаранту №207 від 05.01.2024 (том 2, а.с. 82-84).

05.02.2024 Міністерством фінансів України перерахована сума сплати за гарантією 503 686 грн 82 грн, що підтверджується випискою по рахунку, меморіальним ордером (том 2, а.с. 160 на звороті).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 ЦК України.

Статтею 193 ГК України та ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 546 ЦК України унормовано, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 547 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1-2 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки.

Згідно зі ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 1 ст. 563 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

За приписами ч. 1 ст. 569 ЦК України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Відповідно до ст. 17 Бюджетного кодексу України державні гарантії можуть надаватися виключно у межах і за напрямами, що визначені законом про Державний бюджет України, на підставі: рішення Кабінету Міністрів України - для забезпечення виконання боргових зобов`язань суб`єктів господарювання - резидентів України, у тому числі для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів, що надаються суб`єктам господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва - резидентам України, у розмірі, що не перевищує 80 відсотків загальної суми таких боргових зобов`язань за портфелем кредитів та 80 відсотків - за кожним окремим кредитом (далі - державні гарантії на портфельній основі). Порядок відбору банків-кредиторів, умови надання державних гарантій на портфельній основі, плата за надання таких гарантій, а також розмір та вид забезпечення, що надається відповідними суб`єктами господарювання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Правочин щодо надання державної гарантії на портфельній основі оформляється в письмовій формі та має визначати: предмет гарантії; повне найменування та місцезнаходження кредитора; обсяг гарантійних зобов`язань та порядок їх виконання; права, обов`язки та відповідальність гаранта і кредитора; умови настання гарантійного випадку; строк здійснення виплат у разі настання гарантійного випадку; розмір та порядок сплати до державного бюджету плати за надання гарантії; порядок погашення заборгованості перед державою за виконання гарантійних зобов`язань; строк дії гарантії.

Прострочена заборгованість суб`єктів господарювання перед державою та перед банком-кредитором за кредитами, залученими під державну гарантію на портфельній основі, стягується з таких суб`єктів господарювання банком-кредитором у порядку, встановленому законодавством щодо управління проблемними активами в банках України та відповідним правочином щодо надання державної гарантії на портфельній основі, з подальшим перерахуванням пропорційної частки в рахунок погашення заборгованості перед державою.

Механізм відбору банків-кредиторів, умови надання державних гарантій для забезпечення часткового виконання боргових зобов`язань за портфелем кредитів банків-кредиторів, що надаються суб`єктам господарювання мікропідприємництва, малого та/або середнього підприємництва - резидентам України (далі - державні гарантії на портфельній основі), що визначені у додатку, розмір та вид забезпечення, що надається такими суб`єктами господарювання, процедуру виконання гарантом гарантійних зобов`язань, а також врегулювання простроченої заборгованості позичальника за кредитом, за яким гарантом здійснено виплати на вимогу банку - кредитора визначає Порядок надання державних гарантій на портфельній основі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №723 від 14.07.2021.

08.04.2024 ФГ «Меденцев Агро» сплатило 150 000 грн 00 коп, які позивачем розподілено на погашення заборгованості перед бюджетом в сумі 120 000 грн 00 коп та 30 000 грн 00 коп перед банком, у зв`язку з чим заборгованість перед банком становить 112 371 грн 60 коп, з яких: 95 921 грн 70 коп - за кредитом, 16 449 грн 90 коп прострочені проценти та 383 686 грн 82 коп перед державою.

Згідно ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, часткову сплату відповідачем 1 заборгованості, провадження у справі в частині стягнення 150 000 грн 00 коп підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Станом на день розгляду справи заборгованість складає 496 058 грн 42 коп.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, суд дійшов висновку, що нарахована позивачем заборгованість відповідача в сумі 496 058 грн 42 коп, з яких: 95 921 грн 70 коп заборгованість за кредитом, 16 449 грн 90 коп заборгованість за простроченими процентами, 383 686 грн 82 коп заборгованість перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією підтверджена матеріалами справи, відповідачами не спростована, підставна і підлягає до стягнення з відповідачів солідарно, оскільки в силу ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

При прийнятті рішення суд виходив з вірогідності наявних у матеріалах справи доказів, керуючись ст. 79 ГПК України, відповідно до якої наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідачів, то витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог в сумі 5 952 грн 70 коп (496 058 грн 42 коп/100 х 1,5 х 0,8%) слід віднести на них солідарно.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 86, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення 150 000 грн 00 коп закрити.

3. Стягнути солідарно з Фермерського господарства «Меденцев Агро» (вул. Незалежності, буд. 23, с. Седлище, Ковельський р-н, Волинська обл., ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ) 95 921 грн 70 коп заборгованості за наданим кредитом, 16 449 грн 90 коп прострочених процентів, 383 686 грн 82 коп заборгованості перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією, 5 952 грн 70 коп витрат по сплаті судового збору, а всього: 502 011 грн 12 коп (п`ятсот дві тисячі одинадцять грн 12 коп).

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук