РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024Справа № 910/3231/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія

"Укренерго"

про стягнення 1 599 490 786,87 грн.

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична

компанія "Укренерго"

до Акціонерного Товариства "ДТЕК Західенерго"

про стягнення 71 115 301,43 грн

Представники:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустр. позовом): Лозовицький М.С.

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустр. позовом): Драчова М.С.

ОБСТАВИНИ ВСПРАВИ:

Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення 1 599 490 786,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Типового договору про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 №0424-04013 у частині здійснення оплати за електричну енергію за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року, з огляду на що позивач просить суд стягнути 1 599 490 786,87 грн, з яких: 1 562 356 480,85 грн основного боргу, 13 957 409,58 грн 3% річних та 23 176 896,44 грн інфляційних втрат.

За змістом ст. 176 ГПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 23.04.2024.

08.04.2024 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

08.04.2024 через відділ діловодства суду надійшла зустрічна позовна заява.

Зустрічні позовні вимоги ПрАТ «НЕК «Укренерго» обґрунтовані неналежним виконанням АТ «ДТЕК Західенерго» умов Типового договору про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 №0424-04013 у частині виконання зобов`язань щодо оплати виставлених рахунків, з огляду на що позивач просить суд стягнути 71 115 301,43 грн, з яких: 70 674 325,34 грн основного боргу, 198 637,88 грн 3% річних та 242 338,21 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2024 зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишено без руху.

15.04.2024 через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» надійшла заява про усунення недоліків зустрічного позову.

Відповідно до ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 суд ухвалив: прийняти для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Акціонерного Товариства «ДТЕК Західенерго» про стягнення 71 115 301,43 грн; вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом.

23.04.2024 через відділ діловодства суду від відповідача за первісним позовом надійшла заява про не приймання доказів, заперечення на відповідь на відзив та клопотання про долучення контррозрахунку.

У підготовче засідання 23.04.2024 прибули представники сторін.

Відповідно до ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 23.04.2024 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 03.05.2024.

29.04.2024 через відділ діловодства суду від позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічний позов.

03.05.2024 через відділ діловодства суду від відповідача за первісним позовом надійшла заява про зупинення провадження у справі та відповідь на відзив на зустрічний позов.

У підготовче засідання 03.05.2024 прибули представники сторін.

Представник відповідача підтримав заяву про зупинення провадження.

Представник позивача за первісним позовом заперечив проти задоволення заяви про зупинення провадження.

Так, у заяві відповідач за первісним позовом просить суд зупинити провадження у справі №910/3231/24 до набрання законної сили рішення у справі №910/3910/24 за позовом АТ «ДТЕК Західенерго» до ПрАТ «НЕК «Укренерго» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості балансуючої енергії по договору про участь у балансуючому ринку від 10.04.2019 № 0422-01012.

Відповідач за первісним позовом зазначає, що позовні вимоги АТ «ДТЕК Західенерго» у справі №910/3910/24 стосуються договору про участь у балансуючому ринку від 10.04.2019 № 0422-01012 та періоду з грудня 2023 року по березень 2024 року та ґрунтуються на одних і тих самих обставинах, що і заперечення на зустрічний позов у справі 910/3231/24.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Так, суд зазначає, що зібрані в межах справи № 910/3231/24 докази дозволяють встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, натомість викладені відповідачем за первісним позовом доводи не є обґрунтованими підставами вважати, що розгляд даної справи неможливий до розгляду іншої, пов`язаної справи, оскільки сама по собі пов`язаність справ не є достатньою умовою для зупинення провадження у справі.

З огляду на викладене, у підготовчому засіданні 03.05.2024 судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви відповідача за первісним позовом про зупинення провадження у справі.

У підготовчому засіданні 03.05.2024 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 ГПК України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За наслідками підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 09.05.2024.

06.05.2024 через відділ діловодства суду від відповідача за первісним позовом надійшла заява про відвід, розглянувши яку суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого ПрАТ «НЕК «Укренерго» відводу судді Картавцевій Ю.В. від розгляду справи № 910/3231/24.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Ухвалою суду від 07.05.2024 визнано необґрунтованою заяву Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про відвід судді Картавцевої Ю.В. від розгляду справи № 910/3231/24, заяву Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про відвід судді Картавцевої Ю.В. від розгляду справи № 910/3231/24 передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/3231/24 передано судді Івченко А.М. для розгляду зави про відвід.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2024 у справі № 910/3231/24 (суддя Івченко А.М.) в задоволенні заяви ПрАТ «НЕК «Укренерго» про відвід судді від розгляду справи № 910/3231/24 відмовлено.

08.05.2024 через відділ діловодства суду від відповідача за первісним позовом надійшла заява про відстрочення виконання рішення.

09.05.2024 через відділ діловодства суду від відповідача за первісним позовом надійшла заява про зменшення розміру 3% річних, а також додаткові пояснення.

09.05.2024 через відділ діловодства суду від позивача за первісним позовом надійшли заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення.

У судове засідання 09.05.2024 прибули представники сторін.

Представник позивача підтримав первісні позовні вимоги та заперечив проти зустрічного позову, представник відповідача заперечив проти первісного позову та підтримав зустрічний позов.

У судовому засіданні 09.05.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" (постачальник послуг балансування/ППБ) є виробником електричної енергії на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Приватне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" є оператором системи передачі (ОСП), на якого, зокрема, покладені функції адміністратора розрахунків (АР).

27.05.2019 Державне підприємство "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО" (яке у подальшому змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ "УКРЕНЕРГО") підтвердило приєднання Акціонерне товариство "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО" (акцептування пропозиції) до умов договору про участь у балансуючому ринку та долучення до реєстру постачальників послуг з балансування.

Відповідно до п.1.1. Типового договору про участь у балансуючому ринку (надалі - договір) цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому.

Згідно із п. 1.2 договору за цим договором ППБ зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення ОСП балансування об`єднаної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього договору та Правил ринку.

У відповідності до п.2.1. договору загальна вартість договору складається із суми всіх платежів, здійснених ОСП на користь ППБ та ППБ на користь ОСП протягом дії цього договору за придбані і продані обсяги електричної енергії на балансуючому ринку відповідно до умов цього договору.

За підсумками місяця визначається індикативна величина - середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, яка розраховується шляхом ділення загальної вартості балансуючої електричної енергії на загальний обсяг балансуючої електричної енергії.

Пунктом 2.2 договору визначено, що розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається відповідно до Правил ринку.

Згідно з п.4.1 договору виставлення рахунків та оплата платежів здійснюються відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку.

Відповідно до п.4.2, 4.3, 4.4 договору подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку. Якщо ППБ має заперечення до інформації, що міститься у платіжному документі, то він повинен повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП. ОСП формує та направляє Акт купівлі-продажу (Акт) до ППБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим. Підписання акта відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з наданням КЕП (за винятком випадків, коли використання електронного цифрового підпису прямо заборонено законом), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами та розміщений у мережі Інтернет або у паперовій формі шляхом підписання уповноваженою особою Акта (у разі неможливості підпису в електронній формі). Протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до ППБ Акт ППБ розглядає та повертає один примірник Акта, підписаного зі своєї сторони. Акт повинен бути підписаний сторонами в один і той же спосіб. У разі незгоди з розрахунками ОСП відповідно до Акта ППБ протягом двох робочих днів надсилає ОСП обгрунтовані зауваження щодо цього Акта та ініціює спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається даними, що зазначені в Акті.

Відповідно до п.5.4. договору на ОСП покладено обов`язок здійснювати вчасно та в повному обсязі оплату проданої ППБ балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та цим договором.

Цей договір набирає чинності з моменту акцептування ОСП заяви-приєднання ПДП, про що ОСП повідомляє ПДП, і є чинним до 31 грудня поточного року включно, у якому була надана заява-приєднання. Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (п.п.9.1, 9.2 договору).

Відповідно до рахунків позивача за первісним позовом, що виставлялись відповідачу за первісним позовом, вартість електричної енергії для балансування складала: за вересень 2023 (рах. № 247) - 56 973 433,66 грн. за вересень 2023 (рах. № 284) - 61 187 902,90 грн., за вересень 2023 (рах. №024) - 60 997 085,42 грн., за жовтень 2023 (рах. № 026) - 157 094 668, 43 грн., за жовтень 2023 (рах. № 257) - 139 007 649,73 грн., за листопад 2023 (рах. № 261) - 155 553 896, 66 грн., за листопад 2023 (рах. № 017) - 197 570 868,58 грн., за листопад 2023 (рах. № 015) - 251 181 484,26 грн., за грудень 2023 (рах. № 253) - 153 580 964,65 грн., за грудень 2023 (рах. № 253) - 31 060 504,84 грн., за січень 2024 (рах. № 028) - 19 463 959,24 грн., за січень 2024 (рах. № 260) - 121 103 194,39 грн., за лютий 2024 (рах. № 272) - 31 599 323,63 грн.

Судом встановлено, що на виконання умов договору між представниками сторін електронно-цифровим підписом було підписано акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії від 30.09.2023 №БР/23/09-0424 (балансуюча е/е, отримана ППБ, на суму 29068521,47 грн., балансуюча е/е, отримана ОСП, на суму 208226943,44 грн.), від 31.10.2023 №БР/23/10-0424 (балансуюча е/е, отримана ППБ, на суму 8989143,78 грн., балансуюча е/е, отримана ОСП, на суму 431073006,40 грн.), від 30.11.2023 №БР/23/11-0424 (балансуюча е/е, отримана ППБ, на суму 36294808,16 грн., балансуюча е/е, отримана ОСП, на суму 640601057,66 грн.).

Судом встановлено, що відповідачем за первісним позовом складено та підписано акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії від 31.12.2023 №БР/23/12-0424 (балансуюча е/е, отримана ППБ, на суму 264125441,14 грн., балансуюча е/е, отримана ОСП, на суму 285544192,73 грн.), від 31.01.2024 №БР/24/01-0424 (балансуюча е/е, отримана ППБ, на суму 155153564,82 грн., балансуюча е/е, отримана ОСП, на суму 293993563,58 грн.), від 29.02.2024 №БР/24/02-0424 (балансуюча е/е, отримана ППБ, на суму 200314953,11 грн., балансуюча е/е, отримана ОСП, на суму 161239951,40 грн.).

Вказані акти за грудень 2023 - лютий 2024 не підписані позивачем за первісним позовом, при цьому, відповідно до зауважень до актів №БР/23/12-0424, №БР/24/01-0424, №БР/24/02-0424, які наявні в матеріалах справи, позивач за первісним позовом заперечував проти їх підписання з тих підстав, що ОСП порушив Правила ринку щодо акцепту пропозиції на електричну енергію, відтак, у годинах, коли ціна акцепту пропозицій на розвантаження задля врегулювання системних обмежень формується на рівні ціни РДН, не може бути прийнята до розрахунку, а тому зазначена в актах загальна вартість балансуючої енергії відображена некоректно.

В обґрунтування первісних позовних вимог позивач зазначає, що в межах виконання договірних зобов`язань, позивач протягом вересня 2023 року - лютого 2024 року здійснив продаж відповідачу балансуючої енергії загальною вартістю ,85 грн., проте, відповідач оплату заборгованості не здійснив, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути заборгованість у вказаному розмірі, а також, посилаючись на порушення умов договору позивачем нараховані 3% річних у сумі 13957409,58 грн та інфляційні втрати у сумі 23176896,44 грн.

Відповідач, заперечуючи проти первісного позову, зазначає про відсутність вини відповідача, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування відповідальності за невчасну оплату коштів за договором; позивач не довів факт направлення відповідачу рахунків-фактур, які долучені до позову; відповідач не користується коштами, які надходять на рахунок зі спеціальним режимом використання, відтак, відсутні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до зустрічної позовної заяви позивач за зустрічним позовом вказує на те, що АТ «ДТЕК Західенерго» має заборгованість перед позивачем за зустрічним позовом за першу та другу декади лютого 2024 за актом від 29.02.2024 №БР/24/02-0424 у розмірі 70674325,34 грн., з огляду на що позивачем за зустрічним позовом заявлено до стягнення вказану заборгованість, а також пеню у розмірі 242338,21 грн. та у розмірі 198637,88 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частина 1 статті 691 Цивільного кодексу України визначає, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, обсяг балансуючої електричної енергії та її вартість погоджені сторонами за період вересень 2023 - листопад 2023, зокрема, шляхом підписання актів купівлі-продажу балансуючої електричної енергії.

В той же час, акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії за грудень 2023 - лютий 2024 не підписані позивачем за первісним позовом.

Таким чином спір щодо обсягів та вартості балансуючої електроенергії існує щодо періоду грудень 2023 - лютий 2024 (первісний позов) та щодо лютого 2024 року (зустрічний позов).

Щодо вимог первісного позову.

Як встановлено судом, відповідно до п.4.2, 4.3, 4.4 типового договору подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку. Якщо ППБ має заперечення до інформації, що міститься у платіжному документі, то він повинен повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП. ОСП формує та направляє Акт купівлі-продажу (Акт) до ППБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим. Підписання акта відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з наданням КЕП (за винятком випадків, коли використання електронного цифрового підпису прямо заборонено законом), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами та розміщений у мережі Інтернет або у паперовій формі шляхом підписання уповноваженою особою Акта (у разі неможливості підпису в електронній формі). Протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до ППБ Акт ППБ розглядає та повертає один примірник Акта, підписаного зі своєї сторони. Акт повинен бути підписаний сторонами в один і той же спосіб. У разі незгоди з розрахунками ОСП відповідно до Акта ППБ протягом двох робочих днів надсилає ОСП обгрунтовані зауваження щодо цього Акта та ініціює спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається даними, що зазначені в Акті.

Як встановлено судом, позивачем за первісним позовом були складені зауваження до актів №БР/23/12-0424, №БР/24/01-0424, №БР/24/02-0424, які наявні в матеріалах справи, відповідно до яких позивач заперечував проти їх підписання з тих підстав, що ОСП порушив Правила ринку щодо акцепту пропозиції на електричну енергію, відтак, у годинах, коли ціна акцепту пропозицій на розвантаження задля врегулювання системних обмежень формується на рівні ціни РДН, не може бути прийнята до розрахунку, а тому зазначена в актах загальна вартість балансуючої енергії відображена некоректно.

Як встановлено судом, відповідно до рахунків позивача за первісним позовом, що виставлялись відповідачу за первісним позовом, вартість електричної енергії для балансування складала: за вересень 2023 (рах. № 247) - 56 973 433,66 грн. за вересень 2023 (рах. № 284) - 61 187 902,90 грн., за вересень 2023 (рах. №024) - 60 997 085,42 грн., за жовтень 2023 (рах. № 026) - 157 094 668, 43 грн., за жовтень 2023 (рах. № 257) - 139 007 649,73 грн., за листопад 2023 (рах. № 261) - 155 553 896, 66 грн., за листопад 2023 (рах. № 017) - 197 570 868,58 грн., за листопад 2023 (рах. № 015) - 251 181 484,26 грн., за грудень 2023 (рах. № 253) - 153 580 964,65 грн., за грудень 2023 (рах. № 253) - 31 060 504,84 грн., за січень 2024 (рах. № 028) - 19 463 959,24 грн., за січень 2024 (рах. № 260) - 121 103 194,39 грн., за лютий 2024 (рах. № 272) - 31 599 323,63 грн.

Як вже зазначалося судом, у відповідності до п.4.2. договору подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

Відповідно до пункту 7.2.1 глави 7.2 розділу VII Правил ринку, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою від 14.03.2018 №307, адміністратор розрахунків (АР) на щодекадній основі надсилає через СУР платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії. АР щомісяця надсилає ППБ через СУР окремий платіжний документ із зазначенням суми плати за невідповідність, що має бути сплачена ППБ за повний місяць. ППБ щодекадно надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, що повинна бути сплачена АР за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії.

У пункті 7.7.4. Правил ринку визначено, що оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Позивачем за первісним позовом було виставлено відповідачу рахунки на оплату на електронну пошту відповідача ( та nес).

На підтвердження направлення рахунків на оплату позивачем надані у матеріали роздруківки електронної пошти та знімків екранів комп`ютера направлення рахунків на електронну пошту відповідача.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за ст.7 ЦК (постанови Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №914/2505/17, від 13.10.2021 у справі №923/1379/20).

Лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо. У випадку, якщо позивач подає позов у паперовій формі, то електронний лист може бути наданий суду у вигляді відповідної роздруківки. Така роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу.

Аналогічні висновки містилися у постанові Верховного Суду від 13.10.2021 у справі №923/1379/20.

Представлені позивачем за первісним позовом роздруківки знімків екранів комп`ютера підтверджують факт направлення відповідачу рахунків на оплату за спірний період.

Наведене спростовує доводи відповідача за первісним позовом, що позивач за первісним позовом не довів факт направлення рахунків відповідачу.

Судом встановлено, що будь-яких заперечень щодо рахунків, які були виставлені позивачем за первісним позовом за спірний період, відповідач за зустрічним позовом не направляв, доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

В той же час, суд зазначає, що в порядку, передбаченому договором та Правилами ринку, позивачем були складені відповідні зауваження щодо виставлених відповідачем актів №БР/23/12-0424, №БР/24/01-0424, №БР/24/02-0424 з підстав порушення відповідачем п. 4.19.1 Правил ринку.

Так, позивач за первісним позовом вказує на те, що він не був повідомлений, що диспетчерські команди на розвантаження акцептовані з поміткою, у зв`язку з чим ціна акцепту пропозицій на розвантаження, сформована ОСП на рівні ціни РДН (ринок «на добу наперед»), є необґрунтованою, оскільки сформована ОСП в момент акцепту команд на розвантаження, які відбувались без помітки «врегулювання системних обмежень».

Зокрема, відповідно до п. 4.19.1 Правил ринку, у разі акцепту пропозиції на балансуючу електричну енергію з метою врегулювання небалансу електричної енергії, спричиненого системними обмеженнями або обмеженнями на перетинах, що виникли після подання остаточних повідомлень імпорту/експорту, або іншими обмеженнями по режиму роботи, ОСП маркує такий акцепт (акцепт з поміткою) та повідомляє відповідного ППБ про таку помітку. Пропозиції, що акцептовані з поміткою, не використовуються в розрахунках маржинальної ціни балансуючої електричної енергії.

Таким чином, позивач за первісним позовом вказує, що про надання команд на розвантаження задля врегулювання системних обмежень йому не було відомо в момент таких команд, бо ОСП не поінформував в жодний спосіб, що диспетчерські команди на розвантаження акцептовані з поміткою, а вказані обставини сталі відомі позивачу за первісним позовом вже після формування рахунків-фактур за спірний період.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Так, оскільки ціна акцепту для врегулювання системних обмежень з поміткою, зокрема на рівні ціни РДН «ринок на добу наперед», різниться від розрахунку маржинальної ціни балансуючої електричної енергії, та Правилами ринку на ОСП покладено обов`язок повідомляти ППБ про таку помітку, яка, власне, впливає на ціну, то за відсутності відповідного повідомлення про помітку, наявні підстави вважати, що в момент отримання диспетчерської команди на розвантаження, ППБ акцептувало її як таку, що не маркована поміткою, за цінами погодженими для балансуючої електричної енергії без поміток.

При цьому, визначення відповідачем за первісним позовом ціни балансуючої електричної енергії на рівні ціни РДН, за відсутності повідомлення про акцепт з поміткою, фактично зводиться до зміни ціни договору після виконання зобов`язань по наданні балансуючої електричної енергії, що не допускається.

Так, власне, відповідач за первісним позовом не спростував у належний спосіб викладені доводи позивача за первісним позовом.

Натомість відповідач за первісним позовом зазначає, що законом встановлено спеціальний алгоритм розрахунків між ОСП та ППБ, який передбачає наявність в ОСП поточного рахунку із спеціальним режимом використання виключно з якого здійснюються розрахунки за послуги з ППБ/СВБ, та розрахунки за послуги з ППБ/СВБ здійснюються в межах наявних на рахунку коштів, що надійшли від учасників ринку балансування.

Суд вважає наведені заперечення відповідача необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, частиною другою статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що виробники зобов`язані надавати послуги з балансування в обсягах та випадках, визначених цим Законом та правилами ринку. Надавати послуги з балансування мають право також споживачі у порядку, визначеному правилами ринку.

Згідно із ч.3 ст.68 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.

Відповідно до ч.7 ст.68 Закону України "Про ринок електричної енергії" за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.

Розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку. (ч.1 ст.75 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Частиною четвертою статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках. Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на: 1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників; 2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників; 3) поточний рахунок оператора системи передачі. З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

З наведеної статті закону вбачається, що її зміст не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач (боржник) не позбавлений можливості здійснити перерахування на такий рахунок коштів з інших рахунків, зокрема з поточного рахунку, задля належного виконання своїх зобов`язань. Ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором.

Зазначені висновки щодо застосування ст.75 Закону України "Про ринок електричної енергії" викладені у постанові Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №910/18611/21.

Відтак, відповідні заперечення відповідача за первісним позовом не спростовують обов`язку з оплати вартості балансуючої електричної енергії за період вересень 2023 року - лютий 2024 року з урахуванням тих обсягів та вартості, які зазначені в погоджених актах за вересень-листопад 2023 та в рахунках позивача, тобто 179 158 421,98 грн. за вересень 2023 року, 422 083 862,62 грн. за жовтень 2023 року, 604 306 249, 50 грн. за листопад 2023 року, 184 641 469,49 грн. за грудень 2023 року, 140 567 153, 63 грн. за січень 2024 року, 31 599 323, 63 грн. за лютий 2024 року.

Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом заборгованість відповідача за первісним позовом за поставлену у вересні 2023 року - лютому 2024 року балансуючу електричну енергію становить 1 562 356 480,85 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, враховуючи умови типового договору, норми законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, суд вважає первісні позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 1 562 356 480,85 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач за первісним позовом також нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 13957409,58 грн та інфляційні втрати в розмірі 23 176 896,44 грн.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10.07.2019 у справі № 910/21564/16.

Перевіривши наведений позивачем у первісній позовній заяві розрахунок 3% річних, судом встановлено, що періоди розрахунку є частково неправильними, в той же час, відповідачем за первісним позовом надано контррозрахунок 3% річних, із визначеними обґрунтованими періодами нарахування, який, однак є арифметично неправильним, у зв`язку з чим, здійснивши власний перерахунок 3% річних з урахуванням періодів, викладених в контррозрахунку, суд зазначає, що стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають 3% річних у розмірі 13 843 917,68 грн., а отже первісний позов в цій частині підлягає задоволенню частково.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що позивач за первісним позовом нараховує інфляційні втрати, включаючи в період нарахування в тому числі неповні місяці, відтак, здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд зазначає, що стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають інфляційні втрати у розмірі 17 127 530, 59 грн., а отже первісний позов в цій частині підлягає задоволенню частково.

Відповідач за первісним позовом 09.05.2024 подав заяву про зменшення розміру 3% річних на 90%, за наслідками розгляду якої суд зазначає таке.

Вказана заява мотивована тим, що ОСП міг сплачувати ППБ вартість придбаної балансуючої електричної енергії виключно поточного рахунку із спеціальним режимом використання та за наявності на рахунку коштів, що надійшли від учасників ринку балансування.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд зазначає, що сплата трьох процентів від простроченої суми не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, на яку посилається відповідач за первісним позовом, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Так, аналізуючи критерії для змешення відповідальності, Велика Палата зокрема зазначила, що господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відтак, Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 902/417/18, на яку посилається відповідач за первісним позовом, дійшла висновку, що мала місце очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

Разом з тим, в даному випадку відсутні обставини, які мали місце у справі №902/417/18, зокрема, за висновками суду, відсутні нерозумні чи несправедливі наслідки у вигляді явно надмірного тягаря відповідальності ОСП та існування ситуації, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Так, розмір несплаченого відповідачем за первісним позовом основного боргу перевищує півтора мільярда гривень, тоді-як розмір 3% річних та інфляційних втрат, що підлягають стягненню, складає 13 843 917,68 грн. та 17 127 530, 59 грн., відповідно, що, за висновками суду є повністю співмірно та справедливо.

Більше того, суд вже надав оцінку обґрунтованості доводів відповідача за первісним позовом щодо того, що ОСП міг сплачувати ППБ вартість придбаної балансуючої електричної енергії виключно поточного рахунку із спеціальним режимом використання та дійшов висновку, що такі доводи не є обґрунтованими.

З огляду на викладене, заява ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО" про зменшення 3% річних не підлягає задоволенню, а тому в її задоволенні відмовлено.

В той же час, розглянувши клопотання ПрАТ "НЕК "Укренерго" про відстрочення виконання рішення у справі №910/3231/24, суд дійшов висновку про наступне.

У відповідності до ч.1 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

В обґрунтування свого клопотання заявник посилається на такі обставини: ПрАТ "НЕК "Укренерго" позбавлене можливості спрямувати на розрахунки з позивачем кошти, для яких Регулятор в структурі тарифу визначив інші напрямки витрат; невідкладне стягнення з ПрАТ "НЕК "Укренерго" витрат, джерела покриття яких не передбачені, дестабілізує його фінансовий стан, негативно впливає на роботу енергетичної інфраструктури України; спір виник незалежно від дій відповідача за первісним позовом та за відсутності його вини; численні пошкодження об`єктів ОЕС України внаслідок бойових дій та терористичних актів країни-агресора вимагає додаткових витрат ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО" для аварійних ремонтних робіт і відновлення енергопостачання.

З урахуванням наведених обставин, заявник просить суд відстрочити виконання рішення у справі №910/3231/24 на один рік.

Згідно із статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У відповідності до ч.3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.07.2020 у справі №908/1884/19.

Враховуючи зазначене вище, оцінивши обґрунтування заявника, враховуючи заперечення позивача за первісним позовом, суд дійшов висновку, що наведені заявником доводи не підтверджують наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання у розумінні частини 2 статті 331 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 ЦК України та статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд зауважує, що між сторонами виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, зокрема, у питаннях відповідальності за порушення зобов`язань.

У відповідності до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Суд зазначає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Отже, посилання заявника на відсутність необхідних коштів не є виключними обставинами. При цьому фінансові ускладнення не є винятковою і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Такий стан справ боржника є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Відсутність грошових коштів не є виключною обставиною та має негативний вплив на фінансовий стан не лише заявника, а й стягувача у справі та здійснювану ним господарську діяльність.

Окрім того, нормами статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" не містять імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Натомість, зазначеними положеннями Закону передбачено можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач (боржник) не позбавлений можливості здійснити перерахування на такий рахунок коштів з інших рахунків, зокрема з поточного рахунку, задля належного виконання своїх зобов`язань. Ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не може бути відкладальною обставиною для невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати за договором. Зазначені висновки щодо застосування ст.75 Закону України "Про ринок електричної енергії" викладені у постановах Верховного Суду від 02.03.2023 у справі №910/18611/21.

В постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 лютого 2023 у справі №910/9374/21 зазначено, що твердження ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО" про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло не з його вини, є неспроможними, оскільки ця обставина не впливає на обсяг його зобов`язань як боржника, що прострочив грошове зобов`язання, а наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права.

Судом серед іншого також враховано відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження наявності обставин, які ускладнюють чи унеможливлюють виконання рішення.

З огляду на викладене, заява ПрАТ НЕК "УКРЕНЕРГО" про відстрочення виконання рішення не підлягає задоволенню, а тому в її задоволенні судом відмовлено.

Щодо вимог зустрічного позову зокрема, щодо стягнення основного боргу за лютий 2024 року, суд зазначає, що з огляду на те, що суд дійшов висновку про обґрунтованість обсягів та вартості балансуючої електричної енергії за даними, які навів позивач за первісним позовом, відсутні підстави вважати вартість балансуючої електричної енергії, яку просить стягнути позивач за зустрічним позовом, обґрунтованою. За наведених обставин, зустрічний позов в цій частині не підлягає задоволенню.

За відсутності підстав для стягнення основного боргу за вимогами зустрічного позову, відсутні підстави для нарахування 3% річних та пені за прострочення сплати основного боргу, які, по суті, є похідними вимогами зустрічного позову. За заведених обставин, зустрічний позов в цій частині також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати позивача за первісним позовом по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судові витрати позивача за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом з огляду на відмову в зустрічному позові.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ідентифікаційний код: 00100227) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15; ідентифікаційний код: 23269555) основний борг у розмірі 1 562 356 480 (один мільярд п`ятсот шістдесят два мільйони триста п`ятдесят шість тисяч чотириста вісімдесят) грн. 85 коп., інфляційні втрати у розмірі 17 127 530 (сімнадцять мільйонів сто двадцять сім тисяч п`ятсот тридцять) грн. 59 коп., 3% річних у розмірі 13 843 917 (тринадцять мільйонів вісімсот сорок три тисячі дев`ятсот сімнадцять) грн. 68 коп. та судовий збір у розмірі 844 573 (вісімсот сорок чотири тисячі п`ятсот сімдесят три) грн. 26 коп.

3. В іншій частині первісного позову відмовити.

4. У зустрічному позові відмовити повністю.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.05.2024

Суддя Ю.В. Картавцева