ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2024 р. Справа №909/1079/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді І.Б. Малех

І.Ю. Панова,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Жаб`яка Андрія Любомировича б/н від 03.03.2024 року (вх. № 01-05/791/24 від 18.03.2024 року)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.02.2024 року (суддя В.В. Михайлишин; повний текст рішення складено 20.02.2024 року)

у справі № 909/1079/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" (надалі ТзОВ "ФК "Фангарант Груп")

до відповідача: Фізичної особи підприємця Жаб`яка Андрія Любомировича (надалі ФОП Жаб`як А.Л.)

про стягнення заборгованості в сумі 46487,18 грн, з яких: 31204,35 грн основна заборгованість, 15282,83 грн штрафні санкції,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

30.11.2023 року ТзОВ "ФК "Фангарант Груп" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ФОП Жаб`яка А.Л. про стягнення 46487,18 грн, з яких: 31204,35 грн основна заборгованість з оплати вартості отриманого товару, 15282,83 грн штрафні санкції.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 1 від 18.05.2021 року про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 46487,18 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 15.02.2024 року у справі №909/1079/23 задоволено позов ТзОВ "ФК "Фангарант Груп". Стягнуто з ФОП Жаб`яка А.Л. на користь ТзОВ "ФК "Фангарант Груп" 46487,18 грн, з яких: 31204,35 грн основна заборгованість, 15282,83 грн штрафні санкції, а також 2684,00 грн судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 18.05.2021 між ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ", як постачальником, та відповідачем було укладено договір № 1 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™, відповідно до якого постачальник передав відповідачу в оренду на умовах лізингу товар, встановленою вартістю 46806,52 грн. Поряд з тим, наявність договірних відносин між ТзОВ "Фінансова компанія "Факторинг Груп" та ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ", щодо відступлення права вимоги за договором №1 від 18.05.2021 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм, підтверджується договором № від 17.03.2015 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ та копією платіжного доручення № 6716 від 18.05.2021 про сплату коштів на користь постачальника. Суд встановив, що відповідач не виконав зобов`язань, взятих на себе відповідно до Пакету фінансування та пункту 10.4.2 договору № 1 від 18.05.2021 щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару, відповідач не сплатив грошові кошти в повному обсязі, внаслідок чого виник борг перед позивачем за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару в сумі 31204,35 грн., тому суд задовольнив дану позовну вимогу. Також позивач заявив до стягнення з відповідача неустойку у розмірі 15282,83 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що неустойка розрахована відповідно до умов пунктів 12.2, 12.3 договору, не суперечить вимогам діючого законодавства в частині її нарахування та констатував, що розрахунок є арифметично вірним, у зв`язку з чим стягнув з відповідача на користь позивача 15282,83 грн штрафних санкцій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.02.2024 року у справі №909/1079/23. Просить скасувати зазначене судове рішення, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Звертає увагу на те, що умовами договору № від 17.03.2015 року про участь постачальника у системі Плати пізніше, який укладено між позивачем та ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ", не передбачено розміру оплати послуг фактора за надання фінансування клієнту за цим договором. Зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом до нього перейшло право вимоги до відповідача за договором № 1 від 18.05.2022 року про отримання товарів в системі Плати пізніше, укладеного між ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" та ФОП Жаб`яком А.Л., оскільки договір № від 17.03.2015 року не є договором цесії, так як укладений за 7 років до моменту виникнення права вимоги до відповідача. Скаржник зазначає, що не заперечує дійсність договору № від 17.03.2015 року про участь постачальника у системі Плати пізніше, який укладено між позивачем та ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ". Натомість стверджує про те, що в даному випадку у ТзОВ «ФК «Фангарант Груп» відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом про стягнення коштів з ФОП Жаб`яка А.Л., оскільки відповідач має обов`язок по сплаті коштів виключно перед ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ", з яким у відповідача наявні договірні відносини. При цьому, у ФОП Жаб`яка А.Л. не існує жодних правовідносин з ТзОВ «ФК «Фангарант Груп».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає оскаржене рішення суду законним та обгрунтованим. Зазначає, що правовідносини між відповідачем та ТзОВ «Мережа сервісних станцій «ТІДІСІ-Дальнобой» (постачальник), а також між позивачем та постачальником є двома різними видами правовідносин. Договір №1 від 18.05.2021 року про отримання товарів в системі ПлатиПізніше було укладено між постачальником та відповідачем і за своєю юридичною природою такий є договором лізингу, про що безпосередньо зазначено в розділі 4 договору «Умови пакету фінансування». Згідно з п. 8.1 договору №1 від 18.05.2021 року, клієнт (відповідач) отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом Пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТзОВ "ФК" Фангарант Груп"). Зауважує, що відповідач, ознайомившись з умовами договору, оцінивши свій майновий стан, будучи повністю дієздатним, його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі, чітко усвідомлював усі умови даного договору і вважав їх прийнятними для себе та своїм підписом погодився з положеннями договору. Таким чином, п. 8.1 договору №1 від 18.05.2021 року є фактично повідомленням відповідача про відступлення права вимоги постачальником на користь позивача. Тому безпідставними є твердження відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів про те, що станом на момент звернення позивача до суду до нього перейшло право вимоги до відповідача. В свою чергу, правовідносини між позивачем та постачальником виникли на підставі договору № від 17 березня 2015 року про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™, який за своєю юридичною природою є договором факторингу. Право вимоги щодо сплати платежів за договором перейшло до позивача на підставі факторингу як майбутня вимога, що не суперечить вимогам чинного законодавства України. Отже, в момент укладання між постачальником та відповідачем договору № 1 від 18.05.2021 року про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, позивач автоматично набув статусу кредитора, а відповідач статусу боржника до моменту повного виконання зобов`язань за укладеним договором. Покликається на те, що договір № 1 від 18.05.2021 року про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ є чинним та має виконуватися сторонами. Стверджує, що відповідач намагається уникнути відповідальності за невиконання своїх договірних зобов`язань, тим самим ставить під загрозу справедливий захист законних прав та інтересів позивача. Просить залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.02.2024 року у справі №909/1079/23, апеляційну скаргу ФОП Жаб`яка А.Л. без задоволення.

Апеляційне провадження у справі

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2024 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №909/1079/23 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: І.Б. Малех, Панова І.Ю.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 року (головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: І.Б. Малех, Панова І.Ю.) відкрито апеляційне провадження у справі № 909/1079/23 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.02.2024 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З`ясовуючи обставини стосовно ознайомлення позивача та відповідача з порядком розгляду даної справи, суд встановив таке.

Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 року про розгляд справи № 909/1079/23 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 01.04.2024 року доставлено до електронного кабінету позивача та підисанта апеляційної скарги - представника відповідача адвоката Созонник Т.Б, яка діє на підставі ордеру серії АТ № 1052750 від 23.10.2023 року.

Відповідно до частини 7 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

На час винесення даної постанови від сторін у справі не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги ФОП Жаб`яка А.Л. на судове рішення у справі № 909/1079/23, яке є предметом оскарження.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, 18.05.2021 року між ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" (постачальник) та ФОП Жаб`яком А.Л. (клієнт) укладено договір № 1 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ (далі договір) (а.с. 6).

Відповідно до пункту 1 договору товаром є шина автомобільна 315/70 R22.5 HH308A D HF - 4 шт. та шина автомобільна 385/65 R22.5 HH107 T HF - 2 шт.

В пунктах 2, 3 договору встановлено, що розрахункова загальна сума платежів 46806,52 грн., у тому числі платіж при укладенні договору 15602,17 грн.

За умовами пунктів 4, 4.1 договору пакет фінансування: три платежі. Умови пакету фінансування: вид договору: для товарів - прямий лізинг, для послуг - надання послуг з розстроченням платежів. Платіж при укладенні договору (від розрахункової загальної суми): 33,33 %. Кількість місячних платежів (крім першого): 2.

Розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору. Перехід права власності на товари до клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором (п. 5 договору).

Згідно з пунктом 7 договору Процесинг-центр: ТОВ «ФК «Фангарант Груп», код за , Свідоцтво Нацкомфінпослуг ФК №450 від 12.12.2013 року.

В пункті 7.2 договору зазначено одержувача коштів - ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та реквізити для оплати.

У відповідності до пункту 8.1 договору клієнт отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра.

Порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається цим договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 (далі - Правила), що є невід`ємною частиною цього договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті paylater.com.ua (п. 8.2 договору).

В пункті 9.1 договору передбачено, що якщо за умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього договору клієнтом та постачальником. У разі якщо момент підписання договору не співпадає у часі з моментом надання клієнту товарів (послуг), клієнт може отримати товари (послуги) на підставі іншого первинного документа (накладної або акту). При цьому датою отримання клієнтом товарів (послуг) вважається дата підписання клієнтом відповідного первинного документа (накладної або акту). Підпис клієнта на цьому договорі та/або накладній (акті) свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплекції.

Підписами на цьому договорі сторони засвідчують здійснення клієнтом на момент підписання цього договору оплати платежу при укладенні цього договору у повному розмірі, передбаченому пакетом фінансування (п. 9.3 договору).

Відповідно до пункту 10.4.2 договору клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені Пакетом фінансування та цим договором.

Згідно з пунктом 12.1 договору сторони несуть відповідальність, встановлену цим договором, Правилами та чинним законодавством України.

У відповідності до пунктів 12.2, 12.3 договору, у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 (десяти) календарних днів клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не вказано в Пакеті фінансування, цей договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо зобов`язання сторін за цим договором на кінець строку його дії не є погашеним (п. 13.1. договору).

Згідно з пунктом 13.2 цей договір припиняє свою дію в момент повного і належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

В пункті 13.7 договору зазначено, що клієнт ознайомився з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 року, зміст Правил є зрозумілим для клієнта, він погоджується їх дотримуватись та виконувати.

Графік сплати місячних платежів визначений в пункті 14 договору. Сплата за товари (послуги) в системі ПлатиПізніше здійснюється виключно за номером особового рахунку (номером договору) через каси будь-яких банків (за реквізитами, вказаними в договорі), терміналами Приватбанку та Приват24. Дата платежу: до 20.06.2021 - плановий розмір платежу - 15602,18 грн, залишок боргу до сплати - 31204,35 грн; залишок боргу після сплати - 15602,17 грн. Дата платежу: до 20.07.2021 - плановий розмір платежу - 15602,17 грн, залишок боргу до сплати - 15602,17 грн, залишок боргу після сплати - 0,00 грн.

Договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ № 1 від 18.05.2021 року підписаний його сторонами та скріплений печатками без зауважень.

Відповідно до Правил отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше™ (нова редакція), затверджених Наказом директора ТОВ "ФК "Фангарант Груп" № 05/02-18 від 05.02.2018 року, які є невід`ємною частиною договору № 1 від 18.05.2021 року про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™, ці Правила регулюють відносини між Процесинг-центром, постачальниками, клієнтами, які уклали договір на умовах цих Правил. Ці Правила встановлюють порядок та умови отримання клієнтами товарів і послуг у постачальників, розмір та порядок оплати платежів, строки розрахунків, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів, інші умови, за якими сторони повинні дійти згоди для укладення та виконання договору відповідно до чинного законодавства України. Ці Правила є договором приєднання у розумінні статті 634 Цивільного кодексу України. Підписанням договору клієнт приєднується до цих Правил. Ці Правила є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладання (п.п. 1.2-1.4 Правил) (а.с. 12-18).

Участь в системі ПлатиПізніше™ здійснюється на підставі укладеного між постачальником та Процесинг-центром договору (п. 2.1 Правил).

В пункті 2.2 Правил встановлено, що для укладання договору клієнт надає відповідну заявку постачальнику, який є учасником системи ПлатиПізніше™.

Згідно договору процесинг-центр організовує (забезпечує) надання постачальником клієнту товарів (послуг) у відповідності до умов договору, Пакету фінансування та цих Правил. Ці правила є невід`ємною частиною договору. Підпис клієнта на договорі свідчить про те, що клієнт ознайомлений з цими правилами і взяв на себе обов`язок їх дотримуватися (п. 2.3 Правил).

Відповідно до пункту 3.1 Правил пакет фінансування містить істотні умови, за якими товари (послуги) надаються клієнту. Обраний клієнтом Пакет фінансування зазначається в договорі і є його невід`ємною частиною з моменту підписання клієнтом договору.

Вищеописаними умовами договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ № 1 від 18.05.2021 року підтверджується, що ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ", як постачальник передав ФОП Жаб`яку А.Л. в лізинг шини автомобільні у кількості 6 шт.

Поряд з цим, 17.03.2015 року між ТзОВ "ФК "Фангарант Груп" (процесинг-центр) та ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" (постачальник) укладено договір № про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™, відповідно до якого постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених постачальником процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до Правил участі постачальника в системі ПлатиПізніше™, поточна редакція яких діє згідно наказу № 1 від 13.03.2015 року (далі - Правила), які затверджуються процесинг-центром та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 19).

Згідно з пунктом 3.1 договору № від 17.03.2015 року процесинг-центр здійснює оплату постачальнику суми фінансування за товари (послуги) згідно договорів з клієнтами у паперовій формі протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання процесинг-центром вказаних в правилах документів від постачальника.

Відповідно до пункту 6.1 договір № від 17.03.2015 року набуває чинності з моменту його підписання та діє один рік з моменту укладення. Договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила про відмову від пролонгації договору не менш ніж за 30 календарних днів до дня закінчення його дії.

Сторони домовляються про можливість застосування електронного цифрового підпису замість власноручного підпису та печатки при підписанні документів системи ПлатиПізніше™. Порядок застосування електронного цифрового підпису між сторонами визначається правилами та чинним законодавством України (п. 6.4. договору № від 17.03.2015 року).

У відповідності до пункту 6.5 договору № від 17.03.2015 року, підписанням договору постачальник підтверджує, що ознайомився з нормами частини 2 статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Підписанням договору постачальник підтверджує, що ознайомився з правилами участі постачальника в системі ПлатиПізніше™ в редакції згідно Наказу № 1 від 13.03.2015 року, зміст правил є зрозумілим для постачальника, і він бере на себе обов`язок їх дотримуватись.

В пункті 1.4 Правил участі постачальника в системі ПлатиПізніше™, затверджених Наказом директора ТОВ "ФК "Фангарант Груп" № 1 від 13.03.2015, встановлено, що Правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України. Підписанням договору з постачальником постачальник приєднується до Правил. Правила є невід`ємною частиною кожного договору з постачальником з моменту його укладення (а.с.74-78).

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 450 від 12.12.2013 та Розпорядження Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 455 від 02.03.2017 року, ТзОВ "ФК "Фангарант Груп" має право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме надання послуг з факторингу (а.с. 72-73).

Згідно платіжного доручення № 6716 від 18.05.2021 платник - ТзОВ "ФК "Фангарант Груп" перерахував отримувачу - ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" 27459,83 грн. Призначення платежу: фінансування за особовим рахунком ФОП Жаб`як А.Л. № НОМЕР_1 (а.с. 7).

Як вбачається з матеріалів справи, також наданого позивачем розрахунку заборгованості згідно договору № 1 від 18.05.2021 року, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару, виникла заборгованість в сумі 46487,18 грн., в т.ч. 31204,35 грн. - основна заборгованість, 15282,83 грн. - штрафні санкції (неустойка) (а.с. 5, 41-47, 61-66).

Підставою звернення позивача до суду першої інстанції з даним позовом слугувало те, що відповідач не сплатив вказану заборгованість за отриманий товар.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Порядок заміни кредитора у зобов`язанні передбачений статтями 512-519 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги.

В статті 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Банк має право укласти договір факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким він передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а друга сторона відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої особи. Загальні умови та порядок здійснення факторингових операцій визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також нормативно-правовими актами Національного банку України (ст. 350 Господарського кодексу України).

Згідно з статтею 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (стаття 1079 Цивільного кодексу України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги.

Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження №12-1гс21, пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

Як уже зазначалося раніше, відповідно до абзацу 1 частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України договір факторингу передбачає, зокрема, те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника).

Звідси, за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону про фінансові послуги), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту в розпорядження і клієнт має сплатити фактору за відповідну послугу з фінансування (надання позики або кредиту).

При цьому, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 61), така плата за надану фактором послугу може бути встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу (позику чи кредит).

Натомість грошова вимога, яку клієнт передає фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем останньому (частина перша статті 1084 Цивільного кодексу України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом частини другої статті 1084 Цивільного кодексу України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника.

Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між ТзОВ "Фінансова компанія "Факторинг Груп" та ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" наявні договірні відносини щодо відступлення права вимоги за договором № 1 від 18.05.2021 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм, що підтверджується договором № від 17.03.2015 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ та копією платіжного доручення № 6716 від 18.05.2021 про сплату позивачем коштів на користь постачальника ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ".

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" відступило грошові вимоги до боржника в обмін на грошові кошти, які ТзОВ "Фінансова компанія "Факторинг Груп" сплатило ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ", тобто відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу.

Договір № 1 від 18.05.2021 року про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм укладено між постачальником ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ" та відповідачем, який за своєю юридичною природою є договором лізингу, про що зазначено в розділі 4 договору.

Відповідач, ознайомився з умовами договору та своїм підписом підтвердив, що погоджується із змістом пункту 8.1 договору про відступлення постачальником всіх існуючих та майбутніх прав за договором на користь позивача.

Частинами першою, сьомою статті 292 Господарського кодексу України визначено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

За приписами частин першої-третьої статі 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

13.06.2021 набрав чинності Закон України Про фінансовий лізинг від 04.02.2021 №1201-ІХ в пункті 2 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого зазначено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після дня набрання чинності цим Законом. Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом, регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що 18.05.2021 укладено договір № 1, який за своєю юридичною природою є договором лізингу, суд застосовує Закон України Про фінансовий лізинг № 723/97-ВР від 16.12.1997 в редакції, яка діяла до набрання чинності новим законом. Також суд застосовує і правові норми щодо лізингу, встановлені Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України у редакції, що діяла станом на 20.03.2020, оскільки зміни до зазначених кодексів щодо лізингу внесено саме Законом від 04.02.2021 № 1201-ІХ, який не застосовується у цьому випадку до відносин сторін.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 534 Цивільного кодексу України передбачено, що, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до пункту 6.6 Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™ (нова редакція), грошові кошти, що надійшли від клієнта на рахунок процесинг-центра, в першу чергу зараховуються в рахунок погашення нарахованої неустойки (штрафів, пені) та витрат обслуговування заборгованості клієнта, а в другу чергу - на погашення основної суми заборгованості за товари (послуги).

Вище встановлено, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару виник борг перед позивачем за основним зобов`язанням в сумі 31204,35 грн., що не спростовано відповідачем.

Враховуючи, що відповідач не сплатив вказану заборгованість, суд першої інстанції обгрунтовано та правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 31204,35 грн. боргу за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

В статті 549 Цивільного кодексу України унормовано, що Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до пунктів 12.2, 12.3 договору № 1 від 18.05.2021 року про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм, у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 (десяти) календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів, клієнт сплачує неустойку у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення.

Враховуючи те, що відповідач порушив свої зобов`язання з оплати вартості отриманого товару, позивач нарахував неустойку в розмірі 15282,83 грн за період з 20.07.2021 року по 24.11.2023 року.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок неустойки, суд першої інстанції встановив, що такий є обґрунтованим та арифметично вірними та правомірно задовольнив цю позовну вимогу, стягнувши з відповідача на користь позивача 15282,83 грн. штрафних санкцій.

Колегія суддів критично оцінює твердження відповідача про відсутність у позивача правових підстав для звернення до суду з даним позовом та наявність у ФОП Жаб`яка А.Л. обов`язку по сплаті коштів виключно перед ТзОВ "Мережа сервісних станцій "ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ", оскільки відповідач добровільно сплачував на користь позивача грошові кошти згідно з виставленими рахунками, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними документами.

Водночас, аналізуючи зміст пункту 7 договору про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм №1 від 18.05.2021, стороною якого є відповідач, суд встановив, що Процесинг-центром за цим договором є ТОВ «ФК «Фангарант Груп» (позивач у даній справі). В пункті 7.2 договору наведено реквізити для оплати та одержувача коштів - ТОВ «ФК «Фангарант Груп».

Доводи скаржника (відповідача) про те, що рішення суду першої інстанції ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та не спростовують висновків по суті спору, наведених в рішенні господарського суду Івано-Франківської області від 15.02.2024 року у справі №909/1079/23.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 8, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Жаб`яка Андрія Любомировича б/н від 03.03.2024 року (вх. № 01-05/791/24 від 18.03.2024 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.02.2024 року у справі №909/1079/23 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя І.Б. Малех

Суддя І.Ю. Панова