ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року

м. Київ

cправа № 924/797/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.

секретаря судового засідання - Дерлі І.І.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - Сліпченко О.В. (адвокат), Єрмола А.П. (адвокат)

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 (у складі колегії суддів: Петухов М.Г. (головуючий), Гудак А.В., Мельник О.В.)

та рішення Господарського суду Хмельницької області від 31.10.2023 (суддя Гладій С.В.)

за позовом Фермерського господарства "Фортуна-Агро Д"

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра"

про стягнення 4 571 272 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та підстави позовних вимог

1.1. 30.07.2021 Фермерське господарство "Фортуна-Агро Д" (далі - ФГ "Фортуна-Агро Д", Позивач") звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра" (далі - СТОВ "Довіра", Відповідач, Скаржник) про стягнення 4 571 272 грн штрафу.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ФГ "Фортуна-Агро Д" та СТОВ "Довіра" укладено договір про співпрацю від 07.04.2017 (далі - Договір про співпрацю), предметом якого є відносини сторін з підтримання та розвитку територіальної громади села Якимівці Гриценківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області з метою впровадження високих стандартів життя через ефективне використання земельних ділянок, що знаходяться в масиві села Якимівці та у переважній більшості знаходяться у власності жителів села та перебувають у користуванні (оренді) Відповідача.

1.3. За вказаним правочином Відповідач зобов`язався, зокрема, передати Позивачу у суборенду земельні ділянки, зазначені у додатках до Договору про співпрацю, загальною площею 989,9 га, та, до закінчення терміну дії цього Договору, не вчиняти дії, що призводять чи можуть призвести до дострокового розірвання договорів оренди земельних ділянок, що передаються у суборенду за окремими договорами.

Також сторони погодили розмір штрафу в разі дострокового припинення договорів суборенди земельних ділянок з вини Відповідача в сумі 12 500 грн за один гектар земельної ділянки за кожен рік зменшення строку користування.

1.4. На виконання вищевказаного зобов`язання 07.04.2017 сторони уклали договори суборенди земельних ділянок.

1.5. Оскільки СТОВ "Довіра" в порушення взятих на себе зобов`язань здійснило розірвання договорів оренди з власниками, внаслідок чого ФГ "Фортуна-Агро Д" втратило право користування земельними ділянками загальною площею 77,2271 га, останнє звернулося до суду про стягнення штрафу в розмірі 4 571 272 грн.

2. Короткий зміст рішень господарських судів попередніх інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 31.10.2023, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024, позов задоволено, стягнуто з СТОВ "Довіра" на користь ФГ "Фортуна-Агро Д" 4 571 272 грн штрафу.

2.2. При ухваленні вказаних рішень суди виходили з того, що внаслідок дострокового припинення договорів оренди земельних ділянок Відповідач порушив зобов`язання, взяті на себе за Договором про співпрацю.

2.3. При цьому суди, дослідивши надані докази, відхилили посилання Відповідача на відмінність копії Договору про співпрацю, який доданий Позивачем до позовної заяви, від оригіналу, який був наданий суду в підготовчому засіданні.

2.4. Також суди критично оцінили твердження Відповідача щодо підписання Договору про співпрацю директором СТОВ "Довіра" з перевищенням повноважень. Додатково, з огляду на часткове виконання договору сторонами, суди вказали на безпідставність доводів Відповідача про те, що договір є неукладеним.

2.5. Суди також дійшли висновку, що позов заявлено в межах строку позовної давності, оскільки сторонами Договору про співпрацю такий строк визначений у три роки.

2.6. Не погодившись з такими рішеннями, СТОВ "Довіра" оскаржило їх у касаційному порядку.

3. Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

3.1. Касаційне провадження відкрито Верховним Судом 18.03.2024 на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.2. У касаційній скарзі Відповідач просить (з урахуванням доповнень та змін до касаційної скарги, поданих до Верховного Суду в межах строку на касаційне оскарження) скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 31.10.2023, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, а також стягнути з Позивача судовий збір за подання касаційної скарги, за подання апеляційної скарги та інші судові витрати.

3.3. Касаційну скаргу СТОВ "Довіра" обґрунтовує неврахуванням судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 20.04.2023 у справі № 916/599/18 (про обов`язок Позивача довести застосування саме такої редакції договору при наявності дефекту волі та форми договору), від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 (щодо наслідків різного тлумачення сторонами моменту укладення договору).

3.4. Також Скаржник посилається на встановлення судами обставин справи на підставі недопустимих доказів (заяви свідка без зазначення місця його роботи).

3.5. У відзиві на касаційну скаргу Позивач доводить її необґрунтованість та безпідставність, просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

3.6. Відповідач скористався правом надати Суду відповідь на відзив на касаційну скаргу, у якому навів окремі доводи своєї касаційної скарги.

3.7. Крім того 15.05.2024 до Верховного Суду надійшли письмові пояснення СТОВ "Довіра", які за своїм змістом фактично є доповненням до касаційної скарги.

З огляду на зміст поданих пояснень, зважаючи на вимоги частини п`ятої статті 161, статей 167, 288, 298 Господарського процесуального кодексу України Суд залишив їх без розгляду.

4. Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

4.1. Як вбачається з матеріалів справи, 07.04.2017 між ФГ "Фортуна-Агро Д" та СТОВ "Довіра" укладено Договір про співпрацю, згідно пункту 1.1 якого предметом договору є відносини сторін з підтримання та розвитку територіальної громади села Якимівці Гриценківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області з метою впровадження високих стандартів життя через ефективне використання земельних ділянок, що знаходяться в масиві села Якимівці та у переважній більшості знаходяться у власності жителів села та перебувають у користуванні (оренді) СТОВ "Довіра".

Відповідно до пункту 1.2 Договору про співпрацю його предметом є також взаємовідносини сторін стосовно унеможливлення антиконкурентних дій у Красилівському районі між сторонами в частині використання орендованих земель.

4.2. Пунктом 2.1.1 Договору про співпрацю передбачено, що Відповідач зобов`язується передати Позивачу у суборенду земельні ділянки, що зазначені у додатках до цього Договору на підставі укладених та належним чином зареєстрованих в реєстрі речових прав на нерухоме майно договорів суборенди земельних ділянок загальною площею не менше 989,9 га.

4.3. Відповідно до умов Договору про співпрацю Відповідач зобов`язався здійснювати облік договорів оренди та суборенди земельних ділянок та нарахування суборендної плати для Позивача з таким розрахунком, щоб розмір орендної плати не перевищував розміру орендної плати, збільшеної на розмір ПДВ, а також надавати рахунки на оплату суборендної плати.

4.4. Крім того, Відповідач зобов`язувався до закінчення терміну дії цього договору та/або договору оренди земельної ділянки, переданої в суборенду, не вчиняти дії, що призводять чи можуть призвести до дострокового розірвання договорів оренди земельних ділянок, що передаються у суборенду та передбачені у додатках до цього Договору.

4.5. При цьому Позивач має право використовувати земельні ділянки на умовах, визначених договорами суборенди земельних ділянок та має право на відшкодування збитків, спричинених Відповідачем, на умовах та в розмірі, передбачених у цьому договорі (пункти 2.4.1, 2.4.2 Договору про співпрацю).

4.6. Згідно пункту 5.2.1 Договору про співпрацю у випадку дострокового припинення договорів оренди земельних ділянок з вини Відповідача останній сплачує на користь Позивача неустойку, а саме штраф від дострокового припинення договору суборенди.

Водночас сторони договору погодили, що дострокове розірвання договору оренди вважається таким, що відбулося з вини Відповідача, у випадках:

- дострокового розірвання договору оренди без згоди Позивача за домовленістю сторін договору оренди, що призвело до втрати Позивачем права користування земельною ділянкою внаслідок припинення відповідного договору суборенди земельної ділянки;

- систематичної несплати Відповідачем орендної плати, що призвела до дострокового розірвання договору оренди;

- порушення Відповідачем інших умов договору оренди, що призвело до дострокового розірвання договору оренди (пункт 5.2.2).

4.7. Пунктом 5.2.3 Договору про співпрацю враховано, що дострокове припинення договорів суборенди земельних ділянок спричиняють Позивачу невиправданих збитків, тому Відповідач відшкодовує такі збитки, а саме неодержані прибутки (втрачену вигоду) від втрати права користування земельними ділянками.

4.8. Також сторони у Договорі про співпрацю погодили, що Відповідач сплачує Позивачу штраф за дострокове припинення договорів суборенди земельних ділянок з вини Відповідача у розмірі 12 500 грн за один гектар площі земельної ділянки, переданої в користування за цим Договором, за один рік зменшення строку користування порівняно зі строком, встановленим у договорі суборенди (пункт 5.2.4 договору).

4.9. Відповідно до п. 6.1 Договору про співпрацю договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2025.

4.10. Пунктом 9.3 Договору про співпрацю передбачено, що у відповідності до статті 259 Цивільного кодексу України сторони погодили застосування до правовідносин, що виникають з цього договору, загального строку позовної давності три роки. Сторони встановили такий самий строк позовної давності і до вимог про стягнення неустойки, визначеної в Розділі 5 цього договору.

4.11. Згідно пункту 9.5 Договору про співпрацю цей договір укладений сторонами на основі вільного волевиявлення, регулює майнові відносини Сторін, носить зобов`язальний характер та не є протоколом про наміри чи попереднім договором.

4.12. Договір про співпрацю підписаний сторонами та скріплений печатками. Від СТОВ "Довіра" договір підписано ОСОБА_1 , з боку ФГ "Фортуна-Агро Д" - Оцалюком А.В.

4.13. Також 07.04.2017 між сторонами укладено Додаток №1 до Договору про співпрацю, згідно якого Сторони встановили перелік земельних ділянок, що підлягають передачі за Договором про співпрацю загальною площею 760,4909 га.

4.14. У той же день, 07.04.2017, між СТОВ "Довіра" (Орендар) та ФГ "Фортуна-Агро Д" (Суборендар) укладено Договір суборенди земельних ділянок, згідно якого Орендар передає, а Суборендар приймає в довгострокове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зазначені у Додатку №1 до Договору, які знаходяться на території Гриценківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

Згідно пункту 1.2 Договору суборенди земельних ділянок об`єкт суборенди орендований орендарем на підставі договорів оренди землі.

Відповідно до пункту 2.1 Договору суборенди в суборенду передаються земельні ділянки загальною площею 989,9 га.

4.15. Пунктом 3.1 Договору суборенди визначено, що його дія закінчується в разі закінчення або припинення строку дії усіх основних договорів оренди.

4.16. Відповідно до пункту 7.1 Договору суборенди земельних ділянок після припинення його дії Суборендар повертає Орендарю земельні ділянки в стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав їх у суборенду, протягом п`яти календарних днів

4.17. Договір був підписаний сторонами та скріплений відтисками печаток.

4.18. Додатком №1 до Договору суборенди земельних ділянок є список земельних ділянок, які передаються в суборенду.

4.19. Крім вказаного Договору суборенди земельних ділянок, між Відповідачем (Орендарем) та Позивачем (Суборендарем) 07.04.2017 укладено ряд інших договорів суборенди земельних ділянок, предметом яких є окремі земельні ділянки, що перебувають у оренді Відповідача та є власністю громадян.

4.20. Вказані договори мають різний строк дії - від травня 2023 року до серпня 2026 року.

Суди визнали встановленим той факт, що договори суборенди від 07.04.2017 укладалися на підставі Договору про співпрацю від 07.04.2017

4.21. Оскільки у червні 2020 року договори оренди, укладені між СТОВ "Довіра" та фізичними особами (власниками землі), було розірвано шляхом укладення угод про розірвання договорів оренди землі за взаємною згодою сторін, судами виснувано про порушення СТОВ "Довіра" взятих на себе зобов`язань.

4.22. Судами відхилено посилання Відповідача на те, що штрафні санкції нараховано і за період після 31.12.2025, оскільки терміни дії окремих договорів суборенди визначено сторонами до 2026 року, а Договором про співпрацю від 07.04.2017 сторони чітко узгодили, що штраф нараховується за зменшення строку користування порівняно зі строком, встановленим у договорі суборенди земельних ділянок. Тому суд визнав правомірним нарахування Позивачем заявленого до стягнення з Відповідача штрафу у сумі 4 571 272 грн.

4.23. Згідно нотаріально посвідченої 24.09.2021 заяви свідка ОСОБА_1 , який очолював СТОВ "Довіра" до 2020 року, ним підписувався Договір про співпрацю з метою підтримання та розвитку територіальної громади села Якимівці Гриценківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, та унеможливлення антиконкурентних дій у Красилівському районі. Підпис, проставлений у нижній частині кожного аркуша та у графі 10 "Юридичні адреси, банківські та податкові реквізити Сторін" на місці підпису від Сторони 1 (СТОВ "Довіра"), відповідає його власноручному.

4.24. Судом першої інстанції у справі призначалася судово-технічна експертиза документів, за висновками якої від 06.06.2023:

"1. Досліджувані відтиски печатки СТОВ "Довіра" на аркушах Договору про співпрацю, датованого 07.04.2017, та Додатку № 1, датованого 07.04.2017, до Договору про співпрацю від 07.04.2017, нанесені одним і тим же кліше печатки, але не тим, яким нанесені відтиски печатки у Договорах суборенди земельних ділянок від 07.04.2017, які укладені між СТОВ "Довіра" та "Фортуна-Агро Д" та не тим кліше, відтиски якого надані у якості вільних зразків.

2. Текст наданих на дослідження: Договору про співпрацю, датованого 07.04.2017, та Додатку № 1, датованого 07.04.2017, до Договору про співпрацю від 07.04.2017, відповідно з обох сторін кожного їх аркушу, виконаний за допомогою одного і того ж знакосинтезуючого пристрою із лазерною технологією друку в один період часу.

Встановити, в який саме час (період часу) були надруковані тексти у Договорі про співпрацю, датованому 07.04.2017, та Додатку № 1, датованому 07.04.2017, до Договору про співпрацю від 07.04.2017, не виявилось можливим з причини значного зменшення тонеру у знаках текстів, що були надані у якості вільних зразків, що не дає можливість прослідкувати окремі ознаки, які характеризували друкуючий пристрій.

3. Встановити час (період часу) нанесення відтисків печатки від імені СТОВ "Довіра" на аркушах Договору про співпрацю, датованого 07.04.2017, та Додатку № 1, датованого 07.04.2017, до Договору про співпрацю від 07.04.2017, даті 07.04.2017, не є можливим з причини того, що відтиски печатки, які надані у якості вільних зразків, нанесені іншим кліше печатки ніж відтиски від імені СТОВ "Довіра" на аркушах Договору про співпрацю, датованого 07.04.2017, та Додатку № 1, датованого 07.04.2017, до Договору про співпрацю, від 07.04.2017, даті 07.04.2017.

Відтиски печатки ФГ "Фортуна-Агро Д" у Договорі про співпрацю, датованого 07.04.2017, та Додатку № 1, датованого 07.04.2017, до Договору про співпрацю, від 07.04.2017, нанесені в один період часу, але не 31.01.2017 та не 07.04.2017, яким датовані Договір про надання послуг №31/01 від 31.01.2017 та договори суборенди земельних ділянок від 07.04.2017р., що укладені між СТОВ "Довіра" та ФГ "Фортуна-Агро Д", які надані в якості документів, що містять вільні зразки відтисків печатки.

Встановити час (період часу) нанесення відтисків ФГ "Фортуна-Агро Д" в документах не виявляється можливим з причини того, що крім документів, датованих 31.01.2017 та 07.04.2017, відсутній порівняльний матеріал за інший період часу.

4. На всіх аркушах Договору про співпрацю, датованого 07.04.2017, спочатку був виконаний текст документу, поверх якого виконані підписи від імені ОСОБА_1 , Оцалюка Анатолія Васильовича і нанесені відтиски печаток від імені СТОВ "Довіра" та ФГ "Фортуна-Агро Д".

На всіх аркушах Додатку № 1, датованого 07.04.2017, до Договору про співпрацю від 07.04.2017 спочатку був виконаний текст документу, поверх якого виконані підписи від імені ОСОБА_1 , Оцалюка Анатолія Васильовича і нанесені відтиски печаток від імені СТОВ "Довіра" та ФГ "Фортуна-Агро Д".

Встановити, в якій послідовності були виконані у документах: підписи від імені ОСОБА_1 по відношенню до відтисків печатки від імені СТОВ "Довіра" та підписи від імені Оцалюка Анатолія Васильовича по відношенню до відтисків печатки від імені ФГ "Фортуна-Агро Д", не виявляється можливим з причини того, що на всі аркуші обох документів здійснювався вплив сторонніх зовнішніх факторів (таких, як зволоження), не властивих для звичайних умов зберігання документів, що призвело до певної зміни властивостей їх реквізитів (взаємне проникнення барвних речовин підписів і відтисків за рахунок дифузії).

5. Відповісти на питання ухвали "Встановити дату (період) виконання підпису кожної із сторін (від СТОВ "Довіра" ОСОБА_1 та від ФГ "Фортуна-Агро Д" Оцалюком Анатолієм Васильовичем ) на договорі про співпрацю від 07.04.2017 та Додатку № 1 від 07.04.2017 до договору про співпрацю від 07.04.2017" не видається можливим у зв`язку з відсутністю у експертів впроваджених у судово-експертну практику України методик встановлення абсолютного часу нанесення штрихів рукописних записів та підписів, виконаних чорнилами для пишучих приладів.

6. Договір про співпрацю, датований 07.04.2017, та Додаток №1, датований 07.04.2017, до договору про співпрацю від 07.04.2017, виготовлені не в дату, що вказана в них - не 07.04.2017. Встановити, в який саме час (період часу) були виконані надані на дослідження Договір про співпрацю, датованій: 07.04.2017, та Додаток № 1, датований 07.04.2017, до Договору про співпрацю від 07.04.2017, не виявляється можливим з причини того, що відсутній порівняльний матеріал за певний період часу, окрім документів за 31.01.2017 та 07.04.2017 - Договору про надання послуг № 31/01 від 31.01.2017 та Договорів суборенди земельної ділянки від 07.04.2017 року, а також через виконання підписів у досліджуваних документах від імені представників кожної із сторін (від СТОВ "Довіра" ОСОБА_1 та від ФГ "Фортуна-Агро Д" Оцалюка Анатолія Васильовича) в Договорі про співпрацю, датованому 07.04.2017 та Додатку № 1, датованому 07.04.2017, до Договору про співпрацю від 07.04.2017 чорнилом".

4.25. За таких обставин суди дійшли висновку, що Договір про співпрацю підписаний уповноваженими представниками сторін, доказів його недійсності Відповідачем не надано.

4.26. При цьому суди врахували суперечливу позицію Відповідача під час розгляду справи, який одночасно стверджував і про неукладеність Договору про співпрацю, і про відсутність повноважень керівника на його укладення, і про його фраудаторний характер, і про неузгодженість різних редакцій вказаного договору, і про неправильність обрахування періоду, за який стягуються кошти тощо.

Водночас суди наголосили, що Договір про співпрацю є чинним, адже ні законом, ні судом не встановлено його недійсність.

4.27. Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовили у задоволенні клопотання Відповідача про застосування строку позовної давності з огляду на те, що сторонами Договору про співпрацю було погоджено (з посиланням на статтю 259 Цивільного кодексу України) такий строку у три роки (пункт 9.3. вказаного договору).

4.28. З урахуванням всіх вищенаведених обставин у їх сукупності, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, суди дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог ФГ "Фортуна-Агро Д" та задовольнили позов про стягнення з СТОВ "Довіра" 4 571 272 грн штрафу.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, представників Скаржника, дослідивши наведені у касаційній скарзі (з урахуванням доповнень та змін, відповіді на відзив) та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

5.2. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій з порушенням статті 236 Господарського процесуального кодексу України застосували положення статей 203, 628, 639 Цивільного кодексу України без урахування висновків про застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20.04.2023 у справі № 916/599/18 та від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

5.3. Стаття 6 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

5.4. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

5.5. Згідно з статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

5.6. За приписами частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

5.7. Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

5.8. Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

5.9. Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

5.10. Стаття 639 Цивільного кодексу України регламентує, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

5.11. Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами.

5.12. Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

5.13. За приписами частини першою статті 15, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

5.14. Відповідно до статей 256, 259 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

5.15. В такий спосіб висновки судів попередніх інстанцій як щодо правової природи договору, так і можливості його укладення, а також змісту його окремих положень відповідають наведеним приписам законодавства, та, як наслідок, положення цього договору є обов`язковими для виконання сторонами в силу їх волевиявлення.

5.16. Пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. Оскарження судових рішень з підстав, зазначених у пункті 1 частини другої цієї статті, можливе за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.17. У пункті 39 постанови від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на предмет подібності слід оцінити саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін у справі та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність необхідно також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

5.18. Процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт. Самі по собі предмет позову та сторони справи можуть не допомогти встановити подібність правовідносин за жодним із критеріїв. Не завжди обраний позивачем спосіб захисту є належним й ефективним. За таких обставин формулювання предмета позову може не вказати на зміст і об`єкт спірних правовідносин. Крім того, сторонами справи не завжди є сторони спору (наприклад, коли позивач або відповідач неналежний). Тому порівняння сторін справи не обов`язково дозволить оцінити подібність правовідносин за суб`єктами спірних правовідносин.

Такий правовий висновок викладено у пунктах 96- 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

5.19. Дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд зазначає, що обставини, які стали підставами для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у цьому випадку не можуть слугувати підставами для скасування оскаржуваних судових рішень господарських судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

5.20. Скаржник посилається на неврахування судами попередніх інстанцій при вирішенні спору висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20.04.2023 у справі № 916/599/18.

5.21. Колегія суддів зазначає, що вищевказана постанова у справі № 916/599/18 ухвалена у справі за позовом комерційного банку до товариства з обмеженою відповідальністю (як позичальника) про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з неналежним виконанням останнім зобов`язання за кредитним договором, та за зустрічним позовом про одностороннє розірвання кредитного договору.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з встановленими судами розбіжностями у примірниках договорів, наявних у кожної сторони. Зокрема у договорі, наданому суду банком, передбачено право останнього змінювати умови цього договору, у той час як редакція договору позичальника (товариства) таких положень не містила. Також у примірниках договорів сторін різнилася дата виникнення зобов`язання позичальника повернути різницю між сумою заборгованості та сумою встановленого поточного ліміту.

За таких обставин товариством було подано зустрічний позов про розірвання кредитного договору, що дало підстави суду досліджувати його законність.

За результатами розгляду справи № 916/599/18 Верховний Суд виснував, що за наявності існування різних редакцій договорів, які наявні у банка, саме позивач (банк) повинен довести ту обставину, що спірні правовідносини регулюються наданим договором у відповідній редакції.

Водночас у даній справі Відповідач не заявляв вимоги про визнання Договору про співпрацю недійсним чи про його розірвання, а лише доводив суду свою незгоду з Договором та вказував на різні редакції пунктів, що передбачають відповідальність за його порушення/невиконання, однак суди попередніх інстанцій зазначене спростували.

Отже, предмет, підстави, зміст спірних правовідносин, їх матеріально-правове регулювання у справі № 916/599/18 є неподібними зі справою № 924/797/21.

5.22. У справі № 917/1307/18 судом вирішувався позов приватного акціонерного товариства до товариства з обмеженою відповідальністю про зобов`язання здійснити поставку товару та стягнення неустойки.

При цьому спір стосувався різного тлумачення сторонами дати укладення договору поставки, з якою безпосередньо пов`язаний момент виникнення зобов`язання щодо поставки товару.

За результатами розгляду справи Верховний Суд прийшов до висновку, що обставини справи не дозволяють встановити точну дату підписання договору з боку позивача, тому саме останній несе ризик настання пов`язаного з цим процесуального наслідку у вигляді відмови в позові.

Проте у даній справі дата укладення Договору про співпрацю не є вирішальною, оскільки штрафні санкції нараховані Позивачем за період від дати розірвання Відповідачем договорів оренди земельних ділянок до дати закінчення цих договорів.

За таких обставин підстави та зміст спірних правовідносин у вищевказаній справі № 917/1307/18 не є релевантними до обставин даної справи № 924/797/21.

5.23. Таким чином висновки щодо застосування норм права, на які посилається Відповідач у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними із правовідносинами у справі № 924/797/21, що розглядається.

5.24. Також підставою касаційного оскарження судових рішень СТОВ "Довіра" зазначає пункт 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України з огляду на встановлення судами обставин справи на підставі недопустимих доказів.

5.25. Так Скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи враховано нотаріально засвідчену заяву свідка ОСОБА_1 , проте у заяві не вказано місце роботи останнього та номери його засобів зв`язку, що, на думку Відповідача, є порушенням частини другої статті 88 Господарського процесуального кодексу України та унеможливлює врахування такої заяви як допустимого доказу у справі.

5.26. Щодо аргументів Скаржника про те, що рішення у справі прийняті на підставі недопустимих доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частина друга статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів" обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Допустимість доказів означає, що у певних випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування.

Натомість за змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належність доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Тобто з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність (як змістовна характеристика) та допустимість (як характеристика форми) є властивостями доказів, оскільки вони притаманні кожному доказу окремо і без їх одночасної наявності жоден доказ не може бути прийнятий судом.

5.27. При цьому згідно з положеннями пункту 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України до повноважень суду касаційної інстанції належить вирішення питання тільки щодо допустимості доказу. Установлення цього дефекту доказу є питанням права в тому значенні, що висновок про недопустимість доказу можна зробити виключно із застосуванням норми права, яка містить пряму заборону використання відповідного засобу доказування на підтвердження певної фактичної обставини справи.

Такі висновки Верховного Суду викладено у постановах від 13.09.2023 у справі № 925/1567/20, від 28.09.2023 у справі № 910/19472/21, від 10.04.2023 у справі № 927/330/23.

5.28. Водночас у даній справі Скаржником взагалі не зазначено наявності передбачених чинним законодавством обставин, які б зумовлювали визнання оцінених судами доказів недопустимими. Доводи касаційної скарги у цій частині зводяться до необхідності вирішення питання щодо належності доказів, тобто переоцінки змісту заяви свідка у справі, що виходить за межі визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України повноважень суду касаційної інстанції.

5.29. Відповідно до пункт 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України.

5.30. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього кодексу.

5.31. За таких обставин недостатніми є доводи Скаржника про безпідставне, на його думку, врахування судами заяви свідка за умови не підтвердження підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.32. Крім того, саме тільки посилання Відповідача на незазначення у заяві свідка місця його роботи та засобів зв`язку без належного обґрунтування не може ставити під сумнів цього доказу.

5.33. Доводи касаційної скарги щодо допуску до участі у справі неуповноваженого представника Судом відхиляються виходячи з наступного.

5.34. Відповідно до вимог статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: довіреністю, ордером, дорученням.

5.35. Стаття 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги та відносить до таких: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

5.36. Ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках та порядку, встановлених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Ордер видається адвокатом, який здійснює індивідуальну діяльність; адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Типову форму ордера, а також єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань та бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів затверджує Рада адвокатів України.

Ордер встановленої форми є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями для підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

5.37. Під час розгляду даної справи суди встановили повноваження представника Позивача на підставі ордеру на надання правничої допомоги та договору про надання правової допомоги. Також з матеріалів справи вбачається, що адвокат Ткач В.В. забезпечував участь у судовому засіданні згідно ордеру як представник Позивача.

5.38. Зазначене спростовує доводи касаційної скарги щодо участі у розгляді справи неуповноваженого представника ФГ "Фортуна-Агро Д".

5.39. Отже доводи Скаржника фактично зводяться до спонукання Суду до переоцінки доказів, які вже були дослідження судами попередніх інстанцій та встановлення на їх підставі інших обставин справи, аніж були встановлені судами попередніх інстанцій, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України.

5.40. Зважаючи на викладене, наведені у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1 та 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, що в сукупності виключає можливість задоволення касаційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваних судових рішень.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Пунктом 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

6.2. З огляду на викладене, враховуючи, що підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися, касаційне провадження за касаційною скаргою СТОВ "Довіра" у цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України.

6.3. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

6.4. Статтею 309 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.5. Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про закриття касаційного провадження, відкритого на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а в решті - про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції - без змін.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Судові витрати за подання касаційної скарги та за розгляд справи Верховним Судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра", відкрите на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Довіра" в іншій частині залишити без задоволення.

3. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 31.10.2023 у справі № 924/797/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко