ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2024 р. Справа№ 910/16378/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Компанії Max Merlin s.r.o.

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.03.2024 про повернення позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами - Компанії Max Merlin s.r.o., яку було подано у справі № 910/16378/23 до Міністерства оборони України та Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" про визнання недійсним державного контракту

у справі № 910/16378/23 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Міністерства оборони України

до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Компанії Max Merlin s.r.o.

про стягнення неустойки у загальному розмірі 47 282 418,00 грн

В С Т А Н О В И В :

Рух справи

У жовтні 2023 року Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" про стягнення неустойки у загальному розмірі 47 282 418,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог Міністерство оборони України зазначило, що Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" було прострочено виконання своїх зобов`язань з поставки товару за Державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення №403/1/22/177 від 25.05.2022, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 24 512 964,00 грн та пені у розмірі 22 769 454,00 грн, яка нарахована з 21.11.2022 по 03.05.2023 (до дати укладення додаткової угоди №8 від 04.05.2023 про розірвання Державного контракту №403/1/22/177 від 25.05.2022).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2023 відкрито провадження у справі №910/16378/23 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; встановлено сторонам строки на подання заяв по суті спору; призначено у справі підготовче засідання на 23.11.2023.

05.03.2024 Компанією Max Merlin s.r.o. черех ситсему «Електронний суд» подано до суду позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами та заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

В обґрунтування своєї заяви про поновлення процесуального строку Компанія Max Merlin s.r.o. вказує, що дізналась про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/16378/23 лише 21.02.2024, тобто після закриття підготовчого провадження, в той час як Компанія Max Merlin s.r.o. є нерезидентом та зареєстрована за законодавством Чеської Республіки і не має в Україні представництва, а також кабінету в ЄСІТС, тому просить поновити пропущений процесуального строку на вступ у справу в якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

У позовній заяві Компанія Max Merlin s.r.o. просить суд визнати недійсним укладений Міністерством оборони України та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" Державний контракт на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення №403/1/22/177 від 25.05.2022.

Заперечення інших учасників справи щодо позову третьої особи - Компанії Max Merlin s.r.o.

08.03.2024 Міністерство оборони України подало через систему "Електронний суд" заперечення щодо поданого третьою особою позову та зазначив, що:

- настання форс-мажорних обставин в іноземного постачальника не є тією обставиною, яка може звільнити відповідача від відповідальності за порушення умов контракту;

- позов, який подано Компанією Max Merlin s.r.o., заявлено всупереч приписам ст.ст. 42, 49, 50 ГПК України не щодо предмета спору та не до сторін цього спору;

- цей позов містить вимогу, задоволення якої може унеможливити задоволення первісного позову;

- позов Компанії Max Merlin s.r.o. фактично є зустрічним позовом за обставин, коли зустрічний позов у цій справі відповідач не ініціював і процес розгляду судом спору щодо такого предмета не розпочинався.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2024 відмовлено у прийнятті позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору - Компанії Max Merlin s.r.o. до Міністерства оборони України та Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" про визнання недійсним державного контракту та повернуто її заявнику.

Ухвала обґрунтовано тим, що подана Компанією Max Merlin s.r.o. позовна заява є самостійним позовом в розумінні Господарського процесуального кодексу України з відмінним ніж у справі №910/16378/23 предметом спору, а тому у розумінні ст. 49 ГПК України не може бути прийнята в якості позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Суд виходив з того, що на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі. Оскільки Компанія Max Merlin s.r.o. у поданому позові просить суд розглянути позовні вимоги, які не стосуються предмету позову Міністерства оборони України, то цей позов підлягає поверненню позивачу на підставі ч. 1 ст. 49, ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

16.03.2024, не погоджуючись з цією ухвалою, заявник - Компанія Max Merlin s.r.o. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушення вимог матеріального та процесуального права, а саме порушив вимоги ст.ст. 11, 49, 236 ГПК України.

Зокрема, апелянт посилається на те, що:

- судом не враховано, що позовні вимоги третьої особи відносяться до предмета спору, оскільки на думку апелянта, у разі визнання Державного контракту недійсним, відпадуть правові та фактичні підстави для стягнення суми штрафу;

- суд не застосував ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і відповідно практику Європейського Суду з прав людини;

- даний позов, зазначає апелянт, є актуальним для третьої особи виключно з метою отримання додаткової підстави для відмови у задоволенні первісного позову;

- суд, повернувши позовну заяву, порушив норму ч. 1 ст. 49 ГПК України, якою передбачено право особи заявити самостійні вимоги на предмет спору шляхом подання відповідного позову, чим необґрунтовано позбавив третю особу права на вступ у справу заявивши самостійні вимоги на предмет спору;

- суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.02.2020 у справі №923/1945/15 щодо застосування принципу процесуальної економії.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2024 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/16378/23. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

Після надходження матеріалів справи, Північний апеляційний господарський суд визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії Max Merlin s.r.o. на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.03.2024 у справі №910/16378/23. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників процесу про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 10.05.2024. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 10.05.2024.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржену ухвалу залишити без змін, як таку, що прийнята у відповідності до положень процесуального закону, оскільки:

- позов третьої особи хоч і є взаємопов`язаною із первісним позовом однак предмети спору є відмінними;

- за первісним позовом уже прийнято судове рішення, яким частково задоволено вимоги первісного позову та стягнуто з відповідача 5 416 088,8 грн пені та 4 937 200,80 грн штрафу, а в іншій частині позову відмовлено.

Міністерство оборони України отримав в «Електронному кабінеті» копію ухвали суду про відкриття апеляційного провадження від 19.04.2024, однак не скористалось своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надало суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 256 ГПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи те, що предметом апеляційного перегляду наразі є ухвала про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України), яка входить до визначеного у ч. 2 ст. 271 ГПК України переліку та з огляду на відсутність обставин справи, що зумовлюють необхідність розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У жовтні 2023 року Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" про стягнення неустойки у загальному розмірі 47 282 418,00 грн.

05.03.2024 Компанією Max Merlin s.r.o. через систему «Електронний суд» подано до суду позовну заяву про визнання недійсним укладений Міністерством оборони України та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" Державний контракт на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення №403/1/22/177 від 25.05.2022. Також заявником подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Обґрунтовуючи поданий позов, Компанія Max Merlin s.r.o. зазначила, що Державний контракт на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення №403/1/22/177 від 25.05.2022 підписано з боку Міністерства оборони України не уповноваженою особою. Також третя особа зазначила, що разі визнання цього контракту недійсним, відпадуть правові та фактичні підстави для настання господарської відповідальності відповідача, що нівелює можливість стягнення із Компанії Max Merlin s.r.o. відшкодування збитків за симетричним контрактом, оскільки несвоєчасне виконання своїх зобов`язань за спірним Державним контрактом відповідач головним чином обґрунтовує невиконанням третьою особою своїх зобов`язань за аналогічним контрактом.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2024 постановлено повернутися до розгляду справи №910/16378/23 у підготовчому провадженні; вирішено визначити дату наступного засідання та вирішити питання прийняття позовної заяви третьої особи в порядку письмового провадження.

Міністерство оборони України у письмових запереченнях від 08.03.2024 заперечило щодо цього позову, оскільки на його думку, позов Компанієї Max Merlin s.r.o., заявлено всупереч приписам ст.ст. 42, 49, 50 ГПК України не щодо предмета спору та не до сторін цього спору; цей позов містить вимогу, задоволення якої може унеможливити задоволення первісного позову. Тобто позов Компанії Max Merlin s.r.o. фактично є зустрічним позовом за обставин, коли зустрічний позов у цій справі відповідач не ініціював і процес розгляду судом спору щодо такого предмета не розпочинався.

Суд першої інстанції повернув позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Компанії Max Merlin s.r.o. на підставі ч. 1 ст. 49, ч. 6 ст. 180 ГПК України, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги, які не стосуються предмету позову Міністерства оборони України, предмети спору за вказаними позовами є відмінними.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Предметом апеляційного перегляду у цій справі є ухвала суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Компанії Max Merlin s.r.o.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, статті 4 ГПК України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

У процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем інша особа (третя особа) з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

Порядок та умови вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, у справу, зокрема врегульовано нормами статті 49 ГПК України.

Зміст частини першої статті 49 ГПК України свідчить, що необхідною умовою набуття іншою особою статусу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є дотримання таких критеріїв як:

1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору);

2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам);

3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Дотримання цих критеріїв підлягає оцінці та з`ясуванню під час прийняття рішення щодо вступу у справу третьої особи з самостійними вимогами (аналогічний висновок наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2019 у справі № 910/12463/18, від 27.09.2019 у справі № 904/323/19, від 05.12.2019 у справі №911/3132/17, від 11.11.2020 у справі № 912/2751/16).

Відповідно до частини п`ятої статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів відзначає, що за приписами статті 49 ГПК України позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини п`ятої статті 49 та частини 4 статті 180 ГПК України та відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17 та від 12.06.2019 у справі № 916/542/18.

Отже, право на пред`явлення позовної заяви третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору не є абсолютним, подаючи позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ГПК України щодо форми, змісту, строку подання, а також порядку її подання.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду із первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися із вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом за ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може мати прояв у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких 7 випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Передбачене ст. 49 ГПК України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним. Таке право можна реалізувати лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

Позовна заява третьої особи відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме на предмет спору у справі. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Таким чином, вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем і відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 916/542/18.

Тобто господарський суд, установивши, що позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не відповідає вимогам ст. 49 ГПК України, не пов`язана з первісним позовом, не містить самостійних вимог на предмет спору, що розглядається у межах справи, повертає таку позовну заяву без розгляду. (Постанова КГС ВС від 15.07.2019 у справі №904/1337/17).

Таким чином, позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2021 у справі №910/19506/20).

Відтак, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем, третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України, позовна заява третьої особи має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом первісно поданої позовної заяви Міністерства оборони України є стягнення неустойки за прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань з поставки товару за Державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення №403/1/22/177 від 25.05.2022.

Водночас, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Компанія Max Merlin s.r.o. звернулась з позовом до суду про визнання недійсним Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення №403/1/22/177 від 25.05.2022.

З наведеного вбачається, що вимоги третьої особи про визнання недійсним зазначеного Державного контракту, за порушення умов якого Міністерство оборони України просить стягнути неустойку не є самостійними вимогами щодо цього предмета спору, а саме щодо стягнення неустойки за Державним контрактом. Третя особа фактично звернулась із окремою вимогою, яка не відноситься до правового конфлікту між позивачем і відповідачем.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що Компанія Max Merlin s.r.o. у своєму позові просить суд розглянути позовні вимоги, які не стосуються предмету позову Міністерства оборони України, оскільки його вимоги хоч і пов`язані із позовними вимогами Міністерства оборони України, проте предмети спору за вказаними позовами є відмінними.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги третьої особи відносяться до предмета спору, оскільки, на його думку, у разі визнання Державного контракту недійсним, відпадуть правові та фактичні підстави для стягнення суми штрафу зводяться до незгоди з судовим рішенням, а тому колегія їх відхиляє.

Також, не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що суд не застосував ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і відповідно практику Європейського Суду з прав людини та повернувши позовну заяву, порушив норму ч. 1 ст. 49 ГПК України, якою передбачено право особи заявити самостійні вимоги на предмет спору шляхом подання відповідного позову, чим необґрунтовано позбавив третю особу права на вступ у справу заявивши самостійні вимоги на предмет спору.

Відповідно до вимог ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

До того ж, згідно ч. 5 ст. 236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки.

Відтак, посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.02.2020 у справі №923/1945/15 щодо застосування принципу процесуальної економії, колегія суддів вважає недоречними.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржену ухвалу - без змін.

Судові витрати

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладається на скаржника.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.03.2024 у справі № 910/16378/23 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова