СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Харків Справа № 922/4342/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А. , суддя Медуниця О.Є.

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Є.В.

за участю представників сторін

від позивача: адвокат Жданова В.П., довіреність б/н від 17.11.2023

від відповідача: адвокат Смирний О.С., ордер серія АЕ №1267514 від 01.03.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Готель "Мир" (вх. №577 Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 31.01.2024 (повний текст підписано 12.02.2024 у місті Харкові) у справі №922/4342/23 суддя Пономаренко Т.О.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго - Сервісна компанія "Еско - Північ", м. Київ
до Акціонерного товариства "Готель "Мир", м. Харків
про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:

11.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Готель "Мир", в якій просило суд стягнути з Акціонерного товариства "Готель "Мир" суму заборгованості (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) у розмірі 992 052,50 грн, суму пені у розмірі 864 393,37 грн, суму індексу інфляції у розмірі 179 516,08 грн, суму 3% річних від простроченої суми у розмірі 57 164,25 грн, суму штрафних санкцій у розмірі 249 719,85 грн, а також стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 35 142,69 грн (т.1, а.с.1-37).

В обґрунтування позову позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 16.12.2019 №ПГ08-12-16 у період з січня по серпень 2022 року в частині повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.10.2023, зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 31.01.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-Сервісна компанія "Еско-Північ" до Акціонерного товариства "Готель "Мир" про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Готель "Мир" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго - Сервісна компанія "Еско - Північ" суму заборгованості у розмірі 992 052, 50 грн, суму пені у розмірі 543974, 09 грн, суму індексу інфляції у розмірі 179 516, 08 грн, суму 3% річних від простроченої суми у розмірі 57 164,25 грн, суму штрафних санкцій у розмірі 10% від вартості обсягу газу у розмірі 249719, 85 грн, а також судовий збір у розмірі 30 336, 40 грн (т.2, а.с.14-34)..

Рішення господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем за спожитий природний газ у період з січня по серпень 2022 року у розмірі 992 052,50 грн, а заборгованість відповідача за спожитий природний газ за договором постачання природного газу від 16.12.2019 №ПГ08-12-16 за період з січня по серпень 2022 року у розмірі 992 052,50 грн позивачем належним чином доведена, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач, Акціонерне товариство Готель Мир звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд відстрочити сплату судового збору. Скасувати рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/4342/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у справі № 922/4342/23 (т.2, а.с.58-65).

Апеляційна скарга мотивована наступним.

16 грудня 2019 року між позивачем та відповідачем було підписано Договір №ПГ08-12-16 між ТОВ "Енерго Сервісна компанія "Еско-Північ" та ТОВ "Готель "Мир".

У відповідності до п. 2.1 Договору вартість газу що поставляється відповідачу по справі визначається у додаткових угодах до договору.

Скаржник зазначає, що між відповідачем та позивачем було підписано лише Додаткову угоду № 1 від 21.12.2021 року та додаткову угоду №2 від 20.01.2022 року, а додаткові угоди №3-8 не підписані (Додаткова угода №3 від 18 лютого 2022 року; Додаткова угода №4 від 18 березня 2022 року; Додаткова угода №5 від 18 квітня 2022 року; Додаткова угода №6 від 20 травня 2022 року; Додаткова угода №7 від 20 червня 2022 року; Додаткова угоду №8 від 29 липня 2022 року).

Крім того, апелянт звертає увагу на той факт, що до позовної заяви додані акти приймання-передачі природного газу по договору, які не підписані сторонами, що суперечить п. 3.6. договору.

Скаржник стверджує, що позивач проводив нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/ спожитого Споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС на підставі та у спосіб передбачений договором. А сторони не визначили основне у договорі - його вартість. З викладеного вбачається, що виключно за такими відомостями проводиться нарахування та відповідно до цього сплата за спожитий газ.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2024 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2024, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Готель "Мир" на рішення Господарського суду Харківської області від 31.01.2024 у справі №922/4342/23. Встановлено позивачу строк до 03.04.2024 року включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу. Запропоновано учасникам справи в строк до 03.04.2024 включно надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів іншим учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 Господарського процесуального кодексу України. Призначено справу до розгляду на "15" травня 2024 р. о 10:15 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 131 .

02.04.2024 до Східного апеляційного господарського суду у строк встановлений судом через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу АТ «Готель «Мир» без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 31.01.2024 без змін (т.2, а.с.87).

Відзив розглянутий судом апеляційної інстанції та долучений до матеріалів справи.

02.04.2024 до Східного апеляційного господарського суду від представника позивача, ТОВ "Енерго-сервісна компанія «Еско-Північ» адвоката Жданової Валентини Петрівни надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке задоволено ухвалою апеляційного господарського суду від 06.05.2024.

26.04.2024 до Східного апеляційного господарського суду від представника відповідача, АТ «Готель «Мир» адвоката Смирного Олександра Сергійовича надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке задоволено ухвалою апеляційного господарського суду від 06.05.2024.

Апелянт у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи, викладені в апеляційні скарзі, просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 ГПК України судом під час розгляду даної справи було здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи 16.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго - Сервісна компанія "Еско - Північ" (постачальник) та Акціонерним товариством "Готель "Мир" (споживач) було укладено договір №ПГ08-12-16 постачання природного газу (надалі Договір) (т.1, а.с.7-9).

Відповідно до п.1.1. Договору, постачальник зобов`язується передати у власність споживача, а споживач - оплатити і прийняти на умовах цього Договору природний газ, надалі - Газ.

За розрахункову одиницю газу приймається один метр кубічний, приведений до стандартних УМОВ (Т-20град.С.Р.=101.325Кпа/760мм.рт.ст.) (п.1.2.Договору).

Передача Газу здійснюється в місці приєднання споживача у відповідності до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункт призначення) (п.1.3.Договору).

Обсяги та місяць(ці) поставок газу зазначаються в Додаткових угодах до даного Договору (п.1.5.Договору).

Відносини сторін, які є предметом нього Договору, але не врегульовані ним, регулюються Законом України Про ринок природного газу, Правилами постачання природного газу, Кодексом газотранспортної системи (ГТС), затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2493, Кодексом газорозподільних систем (ГРС), затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494, та іншими законодавчими актами України (п.1.6.Договору).

Ціна, загальна вартість газу, строки та порядок розрахунків за газ визначаються сторонами в Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною даного Договору (п.2.1.Договору).

При зміні урядових рішень щодо розміру ціни на газ, бази для нарахування ПДВ, а також інших змін в податковому законодавстві, постачальник має право змінити ціну на газ, а споживач зобов`язується прийняти до виконання вказані зміни на момент вступу в дію даних нормативних документів, у відповідності до чинного законодавства України. У випадку зміни ціни на газ або порядку розрахунку, сторонами підписується відповідна Додаткова угода до даного Договору (п.2.2.Договору).

Згідно п.2.3. Договору розрахунки за газ здійснюються споживачем шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України (гривнях) на поточний рахунок постачальника, зазначеного у розділі 11 Договору, або на будь-якій інший поточний рахунок в Україні, про реквізити якого постачальник зобов`язаний заздалегідь повідомити споживача письмово (листом або описом платежу у рахунку-фактурі).

Обсяги постачання/споживання газу визначаються за розрахунковий період, який становить один календарний місяць (п.3.2.Договору).

Обсяг споживання газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг газу (п.3.3.Договору).

Режим постачання та споживання підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду здійснюється рівномірно, виходячи з місячної норми (п.3.4.Договору).

Облік обсягів переданого газу визначається в пунктах постачання природного газу. Для визначення фактично переданого обсягу газу приймаються облікові дані комерційного вузла обліку газу газоспоживного об`єкту та/або дані Реєстру обсягів газу газотранспортного підприємства (п.3.5.Договору).

На підставі результатів (показників) вимірювання вузлів обліку складаються Акти приймання - передачі газу за розрахунковий період, підписані сторонами (п.3.6.Договору).

Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та Споживачем відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРС (п.3.6.1.Договору).

На підставі даних Акту, складеного Оператором ГРМ/ГТС та споживачем та/або даних Оператора ГТС, постачальник протягом двох робочих днів готує та надає споживачу два примірники Акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані постачальником (п.3.6.2.Договору).

Споживач протягом двох робочих днів після отримання Акту приймання-передачі природного газу зобов`язаний повернути постачальнику один примірник оригіналу Акту приймання-передачі природного газу, підписаного споживачем, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (п.3.6.3.Договору).

У разі відмови споживача від підписання Акту приймання-передачі газу або ненадання такої відмови у строк для підписання Акту, обсяг фактично переданого/спожитого газу визначається на підставі Реєстру ГТС/ГРС підприємства, за даними якого постачальник має право в односторонньому порядку скласти Акт приймання передачі (п.3.6.4.Договору).

Постачальник зобов`язався здійснювати поставку газу споживачу в пункті призначення у обсягах та в строки, визначені Додатковими угодами до Договору (п.4.1.1.Договору).

Споживач зобов`язався прийняти газ в пункті призначення в обсягах та на умовах, передбачених Додатковими угодами до даного Договору; розрахуватись із постачальником за газ, що передається, на умовах, визначених Розділом 2 цього Договору; по закінченню місяця передачі газу, підписати з постачальником оригінали Актів приймання-передачі, що підтверджують фактично отриманий обсяг газу (п.п.4.2.1.,4.2.2.,4.2.5.Договору).

Пунктом 5.2. Договору сторони погодили, що за порушення строків розрахунків, передбачених Розділом 2 Договору, споживач сплачує на користь постачальника суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який вона сплачується, від суми простроченого платежу. У разі прострочення платежу на строк понад 10 календарних днів - додатково сплатити штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від вартості обсягу газу, який передається у відповідному місяці поставки.

Згідно п.10.1. Договору, цей Договір складений в двох примірниках, вступає в юридичну силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до додаткової угоди №01 від 21.12.2021 до Договору постачальник зобов`язується передати, а споживач в порядку, визначеному Договором оплачує та зобов`язується прийняти природний газ видобутку січня місяця 2022 року в обсязі 30.000 тис.м куб по ціні 48 200,00 грн. з ПДВ за 1 тис.м.куб. на загальну суму 1 446 000,12 грн. (надалі Додаткова угода №01).

Згідно п.2. Додаткової угоди №01 оплата вартості природного газу, що передається, проводиться на поточний рахунок постачальника у наступному порядку:

1) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 10 числа місяця поставки газу;

2) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 20 числа місяця поставки газу;

3) 40 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 30 числа місяця поставки газу.

Відповідно до додаткової угоди №02 від 22.01.2022 постачальник зобов`язується передати, а споживач в порядку, визначеному Договором оплачує та зобов`язується прийняти природний газ видобутку лютого місяця 2022 року в обсязі 30.000 тис.м куб по ціні 35 200,00 грн. з ПДВ за 1 тис.м.куб. на загальну суму 1 055 999,88 грн. (надалі Додаткова угода №02).

Згідно п.2. Додаткової угоди №02 оплата вартості природного газу, що передається, проводиться на поточний рахунок постачальника у наступному порядку:

1) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 10 числа місяця поставки газу;

2) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 20 числа місяця поставки газу;

3) 40 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 30 числа місяця поставки газу.

Відповідно до додаткової угоди №03 від 18.02.2022 постачальник зобов`язується передати, а споживач в порядку, визначеному Договором оплачує та зобов`язується прийняти природний газ видобутку березня місяця 2022 року в обсязі 15,00000 тис.м.куб по ціні 36 000,00 грн. з ПДВ за 1 тис.м куб. на загальну вартість 540 000,00 грн. (надалі Додаткова угода №03).

Згідно п.2. Додаткової угоди №03 оплата вартості природного газу, що передається, проводиться на поточний рахунок постачальника у наступному порядку:

1) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 10 числа місяця поставки газу;

2) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 20 числа місяця поставки газу;

3) 40 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 30 числа місяця поставки газу.

Відповідно до додаткової угоди №04 від 18.03.2022 постачальник зобов`язується передати, а споживач в порядку, визначеному Договором оплачує та зобов`язується прийняти природний газ видобутку квітня місяця 2022 року в обсязі 2.00000 тис.м.куб. по ціні 30 000,00 грн. з ПДВ за 1 тис.м куб. на загальну суму 60 000,00 грн. . (надалі Додаткова угода №04).

Згідно п.2. Додаткової угоди №04 оплата вартості природного газу, що передається, проводиться на поточний рахунок постачальника у наступному порядку:

1) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 10 числа місяця поставки газу;

2) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 20 числа місяця поставки газу;

3) 40 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 30 числа місяця поставки газу.

Відповідно до додаткової угоди №05 від 18.04.2022 постачальник зобов`язується передати, а споживач в порядку, визначеному Договором оплачує та зобов`язується прийняти природний газ видобутку травня місяця 2022 року в обсязі 2.00000 тис.м.куб. по ціні 30 000,00 грн. з ПДВ за 1 тис.м куб. на загальну суму 60 000,00 грн. (надалі Додаткова угода №05).

Згідно п.2. Додаткової угоди №05 оплата вартості природного газу, що передається, проводиться на поточний рахунок постачальника у наступному порядку:

1) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 10 числа місяця поставки газу;

2) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 20 числа місяця поставки газу;

3) 40 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 30 числа місяця поставки газу.

Відповідно до додаткової угоди №06 від 20.05.2022 постачальник зобов`язується передати, а споживач в порядку, визначеному Договором оплачує та зобов`язується прийняти природний газ видобутку червня місяця 2022 року в обсязі 2,00000 тис.м.куб. по ціні 31 500,00 грн. з ПДВ за 1 тис.м куб. на загальну суму 63 000,00 грн. (надалі Додаткова угода №06).

Згідно п.2. Додаткової угоди №06 оплата вартості природного газу, що передається, проводиться на поточний рахунок постачальника у наступному порядку:

1) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 10 числа місяця поставки газу;

2) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 20 числа місяця поставки газу;

3) 40 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 30 числа місяця поставки газу.

Відповідно до додаткової угоди №07 від 20.06.2022 постачальник зобов`язується передати, а споживач в порядку, визначеному Договором оплачує та зобов`язується прийняти природний газ видобутку липня місяця 2022 року в обсязі 1,00000 тис.м.куб. по ціні 29 500,00 грн. з ПДВ за 1 тис.м куб. на загальну суму 29 500,00 грн. (надалі Додаткова угода №07).

Згідно п.2. Додаткової угоди №07 оплата вартості природного газу, що передається, проводиться на поточний рахунок постачальника у наступному порядку:

1) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 10 числа місяця поставки газу;

2) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 20 числа місяця поставки газу;

3) 40 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 30 числа місяця поставки газу.

Відповідно до додаткової угоди №08 від 29.07.2022 постачальник зобов`язується передати, а споживач в порядку, визначеному Договором оплачує та зобов`язується прийняти природний газ видобутку серпня місяця 2022 року в обсязі 1,00000 тис.м.куб. по ціні 39 000,00 грн. з ПДВ за 1 тис.м куб. на загальну суму 39 000,00 грн. (надалі Додаткова угода №03).

Згідно п.2. Додаткової угоди №08 оплата вартості природного газу, що передається, проводиться на поточний рахунок постачальника у наступному порядку:

1) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 10 числа місяця поставки газу;

2) 30 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 20 числа місяця поставки газу;

3) 40 % вартості природного газу, що передається, споживач сплачує постачальнику до 30 числа місяця поставки газу.

Додаткові угоди №№3-8 споживачем не підписані.

Згідно Акту прийому передачі природного газу від 31.01.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 24 148,64 м.куб. на суму 1 163 964,54 грн. з ПДВ.

Згідно Акту прийому передачі природного газу від 28.02.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 16 763,38 м.куб. на суму 590 070,91 грн. з ПДВ.

Згідно Акту прийому передачі природного газу від 31.03.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 14 848,54 м.куб. на суму 534 547,44 грн. з ПДВ.

Згідно Акту прийому передачі природного газу від 30.04.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 1 993,55 м.куб. на суму 59 806,50 грн. з ПДВ.

Згідно Акту прийому передачі природного газу від 31.05.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 2 051,14 м.куб. на суму 61 534,20 грн. з ПДВ.

Згідно Акту прийому передачі природного газу від 30.06.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 1 800,85 м.куб. на суму 56 726,77 грн. з ПДВ.

Згідно Акту прийому передачі природного газу від 31.07.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 1 032,04 м.куб. на суму 30 445,18 грн. з ПДВ.

Згідно Акту прийому передачі природного газу від 31.08.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 2,64 м.куб. на суму 102,96 грн. з ПДВ.

Згідно наведених Актів прийому-передачі газу, позивач передав відповідачу газ у період з 01.01.2022 по 31.08.2022 обсягом 62,64078 тис.м.куб. на загальну суму 2 497 198,50 грн. з ПДВ.

Вищезазначені Акти споживачем не підписані.

Як стверджував позивач, відповідач не повернув підписані Додаткові угоди №№3-8 за період березень-серпень 2022 року та акти приймання-передачі природного газу за період січень-серпень 2022 року, але природний газ щомісяця отримував.

Фактичний обсяг розподіленого та отриманого споживачем природного газу у період з січня по серпень 2022 року з ресурсу постачальника підтверджується актами приймання-передачі природного газу №ХГТ 0078990 від 31.01.2022, №ХГТ 0079634 від 28.02.2022, №ХГТ 0083414 від 31.03.2022, №ХГТ 0085953 від 30.04.2022, №ХГТ 0085953 від 31.05.2022, №ХГТ 0089313 від 30.06.2022, №ХГТ 0091010 від 31.07.2022, №ХГТ 0092707 від 31.08.2022, №ХГТ 0079634 від 28.02.2022 в Газотранспортній системі, наданими АТ Харківміськгаз на адвокатський запит адвоката Жданової В.П. від 11.08.2023, які засвідчують факт отримання відповідачем 62,64078 тис.м.куб. природного газу.

Як стверджував позивач, відповідач не розрахувався у повному обсязі за природний газ, а розрахунки здійснював з порушенням строків розрахунків.

Зокрема, згідно платіжної інструкції №3750 від 06.01.2022 на суму 642 000,00 грн, 06.01.2022 відповідач перерахував позивачу 346,00 грн. (часткова оплата за вказаний період).

Згідно платіжної інструкції №3816 від 08.02.2022, 08.02.2022 відповідач перерахував позивачу 250 000,00 грн.

Згідно платіжної інструкції №3839 від 21.02.2022, 21.02.2022 відповідач перерахував позивачу 606 800,00 грн.

Згідно платіжної інструкції №3841 від 21.02.2022, 21.02.2022 відповідач перерахував позивачу 300 000,00 грн.

Згідно платіжної інструкції №ПН6392 від 24.05.2023, 24.05.2023 відповідач перерахував позивачу 150 000,00 грн.

Згідно платіжної інструкції №ПН14223 від 08.06.2023, 08.06.2023 відповідач перерахував позивачу 198 000,00 грн.

Всього споживачем було сплачено постачальнику 1 505 146,00 грн.

В матеріалах справи міститься гарантійний лист Акціонерного товариства "Готель "Мир" №6 від 18.04.2023, згідно якого у Акціонерного товариства "Готель "Мир" існує заборгованість за поставлений природний газ у сумі 1 341 578,87 грн. (т.1, а.с.25)

З метою врегулювання погашення існуючої заборгованості відповідач пропонував позивачу наступний графік погашення заборгованості:

квітень 2023 року 450 000,00 грн.

травень 2023 року 300 000,00 грн.

червень 2023 року 300 000,00 грн.

липень 2023 року 291 578,87 грн.

21.06.2023 позивач звернувся до відповідача з претензією від 20.06.2023 щодо сплати заборгованості за Договором у сумі 1 190 052,50 грн та попередив, що у разі не виконання з вимоги даної претензії або залишення претензії без відповіді позивач буде змушений звернутися до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та суми штрафних санкцій.

Як стверджував позивач, вище вказану претензію відповідачем залишено поза увагою. Заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий природний газ у період з січня по серпень 2022 року складає 992 052,50 грн, що і стало підставою для звернення з цим позовом до господарського суду.

Разом з цим, позивач нарахував відповідачу пеню, суму індексу інфляції, 3% річних та штраф.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні з огляду на наступне.

Предметом позову в цій справі є стягнення заборгованості за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 16.12.2019 №ПГ08-12-16 у період з січня по серпень 2022 року в частині повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Правове регулювання правовідносин, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Оператори ГРМ) операторами газотранспортної системи (Оператори ГТС), регулюються, зокрема, Законом України "Про ринок природного газу" та Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015.

Пунктом 28 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачання природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Згідно п.3 розділу І Правил постачання природного газу, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Статтями 6, 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вірно встановлено господарським судом, 16.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго - Сервісна компанія "Еско - Північ" (постачальником) та Акціонерним товариством "Готель "Мир" (споживачем) було укладено договір №ПГ08-12-16 постачання природного газу, відповідно до п.1.1. якого, постачальник зобов`язується передати у власність споживача, а споживач - оплатити і прийняти на умовах цього Договору природний газ.

Спірний договір постачання природного газу №ПГ08-12-16 від 16.12.2019 за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 статті 172 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 172 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно п.1.5. Договору обсяги та місяць(ці) поставок газу зазначаються в Додаткових угодах до даного Договору.

Ціна, загальна вартість газу, строки та порядок розрахунків за газ визначаються сторонами в Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною даного Договору (п.2.1.Договору).

Додатковими угодами №№1-8 до Договору визначено період, обсяг, ціну та строки оплати природного газу.

Однак, Додаткові угоди №№3-8 відповідачем підписані не були.

Господарським судом встановлено, що на підставі Додаткової угоди №1 згідно Акту прийому передачі природного газу від 31.01.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 24 148,64 м.куб. на суму 1 163 964,54 грн. з ПДВ.

На підставі Додаткової угоди №2 згідно Акту прийому передачі природного газу від 28.02.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 16 763,38 м.куб. на суму 590 070,91 грн. з ПДВ.

На підставі Додаткової угоди №3 згідно Акту прийому передачі природного газу від 31.03.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 14 848,54 м.куб. на суму 534 547,44 грн. з ПДВ.

На підставі Додаткової угоди №4 згідно Акту прийому передачі природного газу від 30.04.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 1 993,55 м.куб. на суму 59 806,50 грн. з ПДВ.

На підставі Додаткової угоди №5 згідно Акту прийому передачі природного газу від 31.05.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 2 051,14 м.куб. на суму 61 534,20 грн. з ПДВ.

На підставі Додаткової угоди №6 згідно Акту прийому передачі природного газу від 30.06.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 1 800,85 м.куб. на суму 56 726,77 грн. з ПДВ.

На підставі Додаткової угоди №7 згідно Акту прийому передачі природного газу від 31.07.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 1 032,04 м.куб. на суму 30 445,18 грн. з ПДВ.

На підставі Додаткової угоди №8 згідно Акту прийому передачі природного газу від 31.08.2022 позивач передав відповідачу газ у кількості 2,64 м.куб. на суму 102,96 грн. з ПДВ.

Вищезазначені Акти прийому передачі природного газу відповідачем також не підписані.

Згідно вище наведених Актів прийому-передачі газу, позивач передав відповідачу газ у період з 01.01.2022 по 31.08.2022 обсягом 62,64078 тис.м.куб., що не заперечується відповідачем.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що крім іншого, фактичний обсяг розподіленого та отриманого споживачем природного газу у період з січня по серпень 2022 року з ресурсу позивача підтверджується актами приймання-передачі природного газу №ХГТ 0078990 від 31.01.2022, №ХГТ 0079634 від 28.02.2022, №ХГТ 0083414 від 31.03.2022, №ХГТ 0085953 від 30.04.2022, №ХГТ 0085953 від 31.05.2022, №ХГТ 0089313 від 30.06.2022, №ХГТ 0091010 від 31.07.2022, №ХГТ 0092707 від 31.08.2022, №ХГТ 0079634 від 28.02.2022 в Газотранспортній системі, наданими АТ Харківміськгаз на адвокатський запит адвоката Жданової В.П. від 11.08.2023, які засвідчують факт отримання відповідачем 62,64078 тис.м.куб. природного газу у спірний період.

Однак, скаржник в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі стверджує, що сторони Додатковими угодами №№3-8 не погодили ціни природного газу у спірний період, а відтак у позивача відсутнє право вимоги, на що суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до абз.4 п.1 розділу ІІ Порядку постачання природного газу споживачам однією з підстав для постачання природного газу споживачу є наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний період для потреб споживача.

Відповідно до п.3.2 Договору сторони визначили, що обсяги постачання/споживання газу визначається за розрахунковий період, який становить один календарний місяць.

Пунктом 2.2. Договору сторони на власний розсуд погодили при зміні урядових рішень щодо розміру ціни на газ, бази для нарахування ПДВ, а також інших змін в податковому законодавстві, право постачальника змінити ціну на газ та обов`язок споживача прийняти до виконання вказані зміни на момент вступу в дію даних нормативних документів, у відповідності до чинного законодавства України. У випадку зміни ціни на газ або порядку розрахунку, сторонами підписується відповідна Додаткова угода до даного Договору.

В свою чергу, скаржник у період з січня по серпень 2022 року, не підписуючи Додаткові угоди №№3-8 та Акти прийому-передачі газу у відповідний період, продовжував споживати природний газ, не вчинивши жодних дій для припинення споживання природного газу з ресурсу позивача в обсягах, підтверджених актами приймання-передачі природного газу в Газотранспортній системі, наданих АТ Харківміськгаз, який засвідчив факт отримання відповідачем 62,64078 тис.м.куб. природного газу.

При цьому, господарським судом вірно зауважено, що не погоджуючись з цінами за природний газ, визначеними Додатковими угодами №№3-8 на період з березня по серпень 2022 року, відповідач не звернувся до позивача з пропозиціями щодо врегулювання таких цін за газ у спірний період та/або не оскаржив в судовому порядку, зокрема ціни, визначені Додатковими угодами №№3-8, на підставі яких відповідач у період з січня по серпень 2022 року споживав природний газ з ресурсу позивача.

Навпаки, відповідач надав позивачу гарантійний лист №6 від 18.04.2023, згідно якого Акціонерне товариство "Готель "Мир" визнало заборгованість за поставлений природний газ у сумі 1341578,87 грн та з метою врегулювання погашення існуючої заборгованості пропонувало позивачу графік погашення такої заборгованості.

Як пояснив позивач в суді першої інстанції, станом на 18.04.2023 сума заборгованості відповідача становила 1 340 053,50 грн. (в гарантійному листі сума 1 341 578,87грн.- це сума боргу, яка = 1 340 053,50 грн. + 1 525,37 грн. - це компенсація витрат на оплату за розподіл потужності постачальника, яка не була заявлену у позовних вимогах).

24.05.2023 відповідач оплатив 150 000,00 грн та 08.06.2023 відповідач оплатив 198 000,00 грн заборгованості, копії платіжних інструкцій наявні у матеріалах справи (т.1, а.с.23-24).

Доказів того, що вказаний гарантійний лист стосується інших правовідносин сторін аніж ті, що виникли на підставі спірного Договору постачання природного газу від 16.12.2019 №ПГ08-12-16, чи доказів існування у відповідача перед позивачем іншої заборгованості аніж тієї, що є предметом цього спору, відповідач до суду не надав.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок господарського суду, що виявляючи свою волю в частині прийняття природного газу з ресурсу позивача у спірний період, фактично своїми конклюдентними діями погодив постачання йому природного газу за ціною, встановленою позивачем в додаткових угодах №№3-8.

Пунктом 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Отже, доказів сплати відповідачем заборгованості за спожитий природний газ у період з січня по серпень 2022 року у розмірі 992 052,50 грн матеріали справи не містять.

Враховуючи вказані обставини та те, що скаржник не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем за спожитий природний газ у період з січня по серпень 2022 року у розмірі 992052,50 грн, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заборгованість відповідача за спожитий природний газ за договором постачання природного газу від 16.12.2019 №ПГ08-12-16 за період з січня по серпень 2022 року у розмірі 992052,50 грн позивачем належним чином доведена, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з цим, позивач просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 543 974,09 грн та штраф у розмірі 10% - 249 719,85 грн.

Частина 1 статті 217 Господарського кодексу України визначає, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Частина 2 зазначеної статті визначає такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Застосування штрафних санкцій спрямовано перш за все на покарання за допущене правопорушення.

Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 Цивільного кодексу України).

Згідно зі частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів від 29.05.2013 №10 даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Господарським судом вірно встановлено, що відповідальність у вигляді пені та штрафу передбачена пунктом 5.2. Договору.

Відповідно до пункту 5.2. Договору сторони погодили, що за порушення строків розрахунків, передбачених Розділом 2 Договору, споживач сплачує на користь постачальника, зокрема, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який вона сплачується, від суми простроченого платежу. У разі прострочення платежу на строк понад 10 календарних днів - додатково сплатити штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від вартості обсягу газу, який передається у відповідному місяці поставки.

В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Верховний Суд у постанові по справі №917/194/18 від 02.04.2019 вказав, що одночасне стягнення зі сторони, яка порушила господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції, оскільки вони є формами неустойки та видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Наведена правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17.

Перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки штрафу та пені, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідні розрахунки позивачем здійснено арифметично вірно та відповідно до умов Договору і вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволені правомірно.

Також, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 179 516,08 грн та суму 3% річних від простроченої суми у розмірі 57 164,25 грн.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Пунктом 5.2. Договору сторони погодили, що за порушення строків розрахунків, передбачених Розділом 2 Договору, споживач сплачує на користь постачальника суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дані розрахунки є арифметично вірними та здійснені відповідно до умов Договору і вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволені судом першої інстанції правомірно.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи апеляційної скарги не спростовують викладеного, а отже, й не можуть бути підставою для задоволення її вимог.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги АТ «Готель «Мир» та залишенні рішення Господарського суду Харківської області від 31.01.2024 року у справі №922/4342/23 без змін.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки за наслідками розгляду апеляційної скарги результат розгляду спору не змінився, а позов залишився задоволеним, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Готель "Мир" на рішення Господарського суду Харківської області від 31.01.2024 у справі №922/4342/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 31.01.2024 року у справі №922/4342/23 залишити - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20.05.2024.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.Є. Медуниця