УХВАЛА

м. Київ

17.05.2024Справа № 910/5897/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (вул. Борисоглібська, 15-В, офіс 8, м. Київ, 04070; ідентифікаційний код 05763599)

до СП ООО «Toshkent Metallurgiya Zavodi» (100097, Республіка Узбекистан, м.Ташкент, Чіланзарський район, пр. Бунедкор, д.42/1 кімната 205; ідентифікаційний код 207254472)

про стягнення 5 033 740,75 грн.,

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з СП ООО «Toshkent Metallurgiya Zavodi» заборгованість за поставлену продукцію по контракту № 28/77-20 від 18.12.2020 р. по Специфікаціям № 2 та № 3 у сумі 106 359,80 ЄВРО, пеню у розмірі 9841,67 ЄВРО, три відсотка річних у розмірі 1 368,64, загалом: 117 570,11 ЄВРО.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч. 2 ст. 174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.162, 164 ГПК України.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України визначено позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Статтею 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 14.12.1999 у справі № 10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації, тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина 5 статті 10 Конституції України).

Відповідно до ст. 10 ГПК України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про судоустрій та статус судів" судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Частиною восьмою ст. 91 ГПК визначено, що іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат".

Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17.

Як вбачається із наданих до позовної заяви додатків, а саме: контракту № 28/77-20 від 18.12.2020 та складених на його виконання специфікацій, листів, технічних умов поставки, додаткових угод, рахунки-фактури, листів, адресованих СП ООО «Toshkent Metallurgiya Zavodi», останні складені російською мовою та надані суду без перекладу на українську мову, що порушує приписи ч. 2 ст. 164 ГПК України.

Відтак, відсутність належним чином засвідченого перекладу на українську мову документу, складеного іноземною мовою, унеможливлює встановлення судом змісту такого документу, дії, яка вчинена на підставі вказаного документу, особи, якою вона була вчинена, на користь кого тощо.

Таким чином, оскільки документ, який є предметом (підставою) позову, не перекладений з російської мови на українську мову та не засвідчений належним чином в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат», не може вважатися належними документом, оскільки не оформлений в установленому законом порядку. В свою чергу, суд позбавлений можливості дослідити такі документ, надати їм оцінку, що унеможливлює вирішення спору по суті.

При цьому суд відзначає, що відповідно до ч. 4 ст. 10 ГПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Водночас письмові процесуальні документи (заяви, клопотання тощо) та докази повинні бути складені державною (українською) мовою або перекладені на українську мову.

Відтак позивач не позбавлений права звернутися до перекладача з метою приведення усіх доказів доданих до позовної заяви у відповідність до вимог закону.

Отже, позивачу слід подати суду належним чином засвідчені переклади на українську мову листування сторін, що складене іноземною мовою - російською (копію контракту № 28/77-20 від 18.12.2020 та складені на його виконання документи).

Також, суд звертає увагу, що позивачем, на виконання вимог ч. 2 ст. 164 ГПК, до позовної заяви додано копію (ксерокопію) товарно-транспортної накладної СМR № 10-230060 від 31.07.2023, яка виготовлена поганої якості, що позбавляє суд можливості встановити обставини на які посилається позивач.

Вказуючи на належність копії, суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено.

Отже, позивачу слід подати суду належну копію (ксерокопію) товарно-транспортної накладної СМR № 10-230060 від 31.07.2023.

Враховуючи викладене, позовна заява Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» підлягає залишенню без руху.

При цьому суд звертає увагу, що заява про усунення недоліків також має бути направлена на адресу відповідача.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 162, 164, 174, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» залишити без руху.

2. Встановити Приватному акціонерному товариству «Новокраматорський машинобудівний завод» строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА