ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024 Справа № 917/501/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Михатило А.В. розглянувши справу № 917/501/24

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Електрик", вул. Квітки Цісик, 15Е, м. Полтава, 36039

до Підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло", вул. Героїв АТО, 73 А, м. Полтава, 36023

про стягнення 166 201,30 грн,

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області 26.03.2024 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Електрик" до Підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" про стягнення заборгованості за договором №199 про виконання робіт від 13.04.200 року у розмірі 166 201,30 грн, з яких: 107 736,20 грн - основна заборгованість, 7 438, 23 грн - пеня, 40 832,02 - інфляційні втрати, 10 194,86 грн - 3 % річних (вх. № 535/24).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не провів оплату за виконані роботи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 01.04.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

03.04.2024 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 4485, а. с. 40 - 43), де зазначено про заперечення проти позову, посилаючись на те, що:

- позивач взяв на себе зобов`язання виконати роботи, що обумовлені умовами договору та зазначені в Кошторисній документації, на суму 159 790,74 грн. Позивач надав до суду акт приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в лише на суму 107 736,20 грн, що спростовує твердження позивача про виконання ним у повному обсязі зобов`язань. Позивач не надав документів на підтвердження зменшення ціни договору;

- на супровідному листі від 25.12.2020 № 25/12.1, за яким позивач передав відповідачу пакет документів, зокрема по спірному об`єкту будівництва, стоїть підпис, датований 25.12.2020 року, без зазначення посади особи, що отримала даний лист та без штемпеля ПЕЗО «Міськсвітло» про отримання вхідної кореспонденції. Цей лист та вказані у ньому документи у відповідача відсутні;

- відповідач у відповіді №02.1-13/34 від 05.12.02023 року на лист-претензію запропонував позивачу надати підтверджувальні документи, які обґрунтовують заявлені вимоги. Оскільки позивач не надав вказаних документів, у відповідача відсутні підстави щодо перерахування коштів за договором;

- враховуючи ненадання позивачем документів про виконання договору підряду, строк виконання зобов`язань щодо проведення розрахунків за виконанні роботи не настав, тому нарахування індексу інфляції та трьох відсотків річних є необґрунтованими та передчасними;

- оскільки договором №199 від 13.04.2020 року сторонами не були передбачені санкції за порушення строків розрахунків, зокрема пені, то вимоги позивача про стягнення пені є необґрунтованою.

Також 03.04.2024 року до суду через систему "Електронний суд" відповідач надіслав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (вх. №4486, а. с. 59 - 61), у якому стверджував, що дана справа не є складною, а витрати ТОВ "Смарт Лайт Електрик" на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їх розміру, оскільки позивач подав до суду 30 позовних заяв схожих за змістом та формою, тому підготовка цієї позовної заяви не вимагала значного обсягу юридичної роботи. У зв`язку з цим відповідач просив зменшити вказані витрати до 2 000,00 грн.

08.04.2024 року до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №4731, а. с. 84 - 86), в якій викладені заперечення проти доводів відповідача, вважає такими, що не заслуговують на увагу посилання відповідача на відсутність у нього документації, так як керівник відповідача підписав довідку про вартість виконаних робіт та акт приймання виконаних робіт; відсутність документації не є підставою для непроведення розрахунку за прийняту роботу.

08.04.2024 року до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката (вх. № 4730, а. с. 90 - 93), де зазначено, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували надмірність розміру витрат порівняно з обсягом виконаних адвокатом робіт, та не надано власного розрахунку суми витрат, яка, на його погляд, є розумною.

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Електрик" (далі - позивач, підрядник, ТОВ "Смарт Лайт Електрик") та Підприємством електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" (далі - відповідач, замовник, ПЕЗО "Міськсвітло") укладений договір № 199 про виконання робіт від 13.04.2020 (далі - договір, а. с. 9), в якому сторони домовилися про наступне:

- п. 1.1 підрядник зобов`язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку виконати роботи (надалі - "роботи"): "Капітальний ремонт (установлення) додаткового освітлення на пішохідних переходах за адресою: вул. Сковороди - вул. Театральна - вул. Незалежності у місті Полтава", а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи;

- п. 3.1 - ціна цього договору становить: 256 535,50 грн без ПДВ;

- п. 4.1 розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу коштів замовником на розрахунковий рахунок підрядника протягом 15 календарних днів, після пред`явлення підрядником рахунка на оплату робіт та акту приймання-передачі виконаних робіт;

- підп. 6.1.1 та 6.1.2 п. 6.1 - замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи з урахуванням п. 4.1 договору та приймати виконані роботи згідно актів прийому-передачі виконаних робіт;

- підп. 6.2.1 п. 6.2 - замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань підрядником, повідомивши про це його у строк до десяти календарних днів;

- п. 7.1 у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України;

- п. 10.1 договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2020 року, а у частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань по цьому договору.

Замовник звернувся до підрядника із листом від 21.04.2020 за вих. № 12.1-13/3658 (а. с. 10 - 11), в якому прохав розпочати з 27.04.2020 року виконання робіт за договором та встановив строк закінчення виконання робіт не пізніше 31.12.2020 року.

Додатковою угодою № 1 від 27.04.2020 року (а. с. 11, зворот) сторони внесли зміни до п. 3.1 договору та встановили ціну договору в сумі 159 790,74 грн.

Додатковими угодами до договору № 2 від 30.12.2020, № 3 від 31.03.2021, № 4 від 31.08.2021, № 5 від 23.12.2021, № 6 від 29.04.2022, № 7 від 29.12.2022 (а. с. 19 - 21(зворот)) сторони продовжували дію договору до 31.12.2023 року, а в частині розрахунку до повного виконання зобов`язань по договору.

Позивач у позовній заяві вказує, що 25.12.2020 директор ТОВ «Смарт Лайт Електрик» Чамара С.О. за супровідним листом № 25/12-01 передала наручно директору ПЕЗО «Міськсвітло» Кикотю Р.О. пакет документів, зокрема по об`єкту будівництва "Капітальний ремонт (установлення) додаткового освітлення на пішохідних переходах за адресою: вул. Сковороди - вул. Театральна - вул. Незалежності у місті Полтава", а саме: довідку про вартість виконання будівельних робіт та витрат (форма КБ 3) за грудень 2020 року, акт приймання виконання будівельних робіт (форма КБ 2в) та рахунок на оплату № СЛЕ00000154 від 25.12.2020 року (а. с. 15 - 18).

В підтвердження факту виконання робіт та прийняття їх відповідачем, позивач надав до суду двостороннє підписаний акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року, складений 25.12.2020 (форма КБ-2в), в якому вказано, що позивач виконав передбачені в договорі роботи загальною вартістю 107 736,19 грн. Виконані позивачем роботи відповідач прийняв без зауважень (а. с. 15 (зворот) - 18).

Також позивач та відповідач підписали довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2020 року, складену 25.12.2020 (форма КБ-3), в якій встановлена загальна вартість виконаних будівельних робіт в сумі 107 736,19 грн (а. с. 15).

Позивач направив відповідачу лист-претензію від 10.11.2023 за вих. № 36 із вимогою оплатити заборгованість з оплати виконаної роботи по договору (а. с. 22, 23).

Відповідач вимоги позивача не задовольнив, тому позивач звернувся з цим позовом до суду.

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов договору за виконану роботу не розрахувався, з огляду на що заявив до стягнення з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» 166 201,30 грн., з яких 107 736,20 грн - заборгованість за договором про виконання робіт № 199 від 13.04.2020 р., 7 438,23 грн - пеня, 40 832,02 грн - втрати від інфляції, 10 194,86 грн - 3 % річних.

Суд звертає увагу, що позивачем у прохальній частині позову помилково вказано розмір основного боргу 107 736,20 грн, адже по тексту позову та відповідно до наданих доказів основний борг становить - 107 736,19 грн. До того ж, при сумуванні судом 107 736,19 грн із сумами господарських санкцій отримано загальний розмір заборгованості 166 201,30 грн, як і вказує позивач у позові.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 193 Господарського кодексу встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 виклав правові висновки про те, що наведений у статтях 2, 13 ГПК України принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами був підписаний та скріплений печатками Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року на суму 107 736,19 грн, який підписаний замовником та підрядником 25.12.2020 року та посвідчений печатками сторін. В акті зазначено:

- підприємство, організація ТОВ «Смарт Лайт Електрик»;

- замовник - Підприємство електромереж зовнішнього освітлення Міськсвітло;

- генпідрядник - ТОВ «Смарт Лайт Електрик»;

- договір № 199 від 13 квітня 2020 року;

- найменування будови та її адреса - Капітальний ремонт (установлення) додаткового освітлення на пішохідних переходах за адресою: вул. Сковороди - вул. Театральна - вул. Незалежності;

- найменування об`єкта - Капітальний ремонт (установлення) додаткового освітлення на пішохідних переходах за адресою: вул. Сковороди - вул. Театральна - вул. Незалежності;

- всього за актом виконано робіт (витрати) - 107 736,19 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідач не надав суду доказів того, що він, як замовник, заявляв підряднику про наявні відступи від умов договору або про недоліки робіт.

Замовник - Підприємство електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" - підписав акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року без зауважень та посвідчив його печаткою.

Отже, замовник прийняв роботи без зауважень.

Таким чином, згідно з положеннями ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник втрачає право у подальшому посилатися на відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч. 2 ст. 853 ЦК України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Згідно з ч.3 ст. 853 ЦК України якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Відповідач не надав суду доказів направлення позивачу повідомлення про недоліки робіт після їх прийняття.

Згідно із статтею 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідач не надав суду доказів звернення до позивача з вимогою виправити недоліки на підставі ст. 852 ЦК України.

В ч. 1 та ч. 2 ст. 849 ЦК України вказано, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

В підп. 6.2.1 п. 6.2 договору вказано, що замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов`язань підрядником, повідомивши про це його у строк до десяти календарних днів.

Відповідач не надав суду доказів дострокового розірвання договору у порядку ч. 2 ст. 849 ЦК України в зв`язку з невиконанням роботи позивачем чи на підставі підп. 3. 6.2.1 п. 6.2 договору.

Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що у нього відсутні підтверджуючі документи, які обґрунтовують позовні вимоги.

В п. 4.1 договору вказано, що розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу коштів замовником на розрахунковий рахунок підрядника протягом 15 календарних днів, після пред`явлення підрядником рахунка на оплату робіт та акту приймання-передачі виконаних робіт.

За п. 6.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи з урахуванням п. 4.1 договору та приймати виконані роботи згідно актів прийому-передачі виконаних робіт.

Замовник - Підприємство електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" - підписав акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2020 року без зауважень.

Посилання відповідача на те, що у нього відсутній акт приймання робіт, після його підписання, не є підставою для не проведення розрахунку за прийняту роботу.

Неналежна робота відповідача з документами чи щодо їх зберігання не є підставою для несплати вартості прийнятих ним робіт.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що, хоча в договорі й зазначено, що оплата виконаних робіт здійснюється «після пред`явлення Підрядником рахунка на оплату робіт», однак обов`язок відповідача оплатити вартість робіт виникає в силу закону (ч. 1 ст. 854 ЦК України) та не залежить від факту виставлення позивачем рахунку на оплату.

Крім того, за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за поставлений товар, надані послуги чи виконані роботи, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити вартість виконаних робіт.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.04.2020 р. у справі № 915/641/19.

Відповідач у відзиві також посилається на те, що позивачем на надано документів на підтвердження зменшення ціни договору, в зв`язку з виконанням робіт на меншу суму, ніж було узгоджено.

Відповідач у відзиві не конкретизує свої заперечення щодо вказаної в акті вартості робіт, не вказує з чим саме він не погоджується, не вказує на невідповідність обсягів виконаних робіт, чи вартість була зменшена внаслідок зменшення розцінок на роботи.

Позивач при виконанні робіт не перевищив ціну роботи, узгоджену у договорі № 199 від 13.04.2020 р., договірній ціні на будівництво.

У статті 845 Цивільного кодексу України вказано, що підрядник має право на ощадливе ведення робіт за умови забезпечення належної їх якості. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи. Сторони можуть домовитися про розподіл між ними заощадження, отриманого підрядником.

Отже, законодавством передбачено можливість виконання роботи у меншій вартості, ніж було встановлено у договорі.

У підписаних представниками обох сторін акті приймання виконаних будівельних робіт (за формою КБ-2в) та у довідці про вартість виконаних будівельних робіт і витрат (за формою КБ-3) сторони фактично узгодили кінцеву ціну виконаних будівельних робіт.

Відповідач не надав доказів того, що замовник заявляв підряднику про наявні відступи від умов договору або про недоліки робіт. Натомість, у Акті приймання виконання будівельних робіт КБ 2в за грудень 2020 року замовник підтвердив виконання позивачем робіт, ці роботи прийняті замовником, а відтак сторони узгодили вартість робіт у сумі 107 736,19грн.

Замовник - Підприємство з електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" підписав Акті приймання виконання будівельних робіт КБ-2в за грудень 2020 року за договором без зауважень та посвідчив його гербовою печаткою. Жодних зауважень щодо недостатності поданої документації замовник у акті не відобразив. Таким чином, замовник прийняв роботи без зауважень.

Крім того, суд звертає увагу, що умовами договору № 199 від 13.04.2020 р. не заборонено проведення розрахунків за частину виконаних робіт. А підставою для проведення оплати є акт приймання-передачі виконаних робіт.

Таким чином, заперечення відповідача щодо відсутності підстав для оплати робіт, які були фактично виконані позивачем, визнаються судом необґрунтованими.

Відповідач не довів належними доказами свої заперечення, не спростував факту підписання відповідачем акту приймання виконання будівельних робіт за грудень 2020 року, за яким він прийняв роботи.

Згідно зі ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідач не надав суду доказів оплати прийнятих ним робіт.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 107 736,19 грн заборгованості за договором про виконання робіт № 199 від 13.04.2020 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" пені за порушення строків сплати вказаної заборгованості суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Позивач заявив вимоги про стягнення 7 438,23 грн пені, нарахованої за період з 12.01.2021 по 14.07.2021 (розрахунок пені - а. с. 25).

В п. 7.1 договору зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Таким чином, законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення за договором за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Разом з тим, частиною шостою статті 231 ГК України, визначено можливість встановлення у відсотках до облікової ставки НБУ розміру санкцій за порушення грошових зобов`язань, як одиницю вимірювання такої санкції. Однак, саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони вправі і не передбачати будь-яких санкцій за порушення строків розрахунку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, положення Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" не встановлюють розмір пені, а лише обмежують її розмір, встановлений за згодою сторін.

За ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Частиною першою ст. 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Стосовно спірних правовідносин законом розмір штрафних санкцій не встановлено, отже необхідною умовою їх нарахування та стягнення є визначення підстав сплати та розміру санкцій в договорі, укладеному між сторонами.

Отже, якщо сторони не передбачили в умовах договору за порушення строків виконання зобов`язань можливість сплати пені та не визначали її розмір, відсутні підстави для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не передбаченому законом.

Відповідна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 908/1501/18.

Враховуючи те, що у договорі сторони не встановили розмір та підстави нарахування пені, суд визнає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та відхиляє їх.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цієї норми позивач заявив вимоги про стягнення 10 194,86 грн - 3% річних, нарахованих за період з 12.01.2021 по 12.03.2024 та 40 832,02 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з лютого 2021 по лютий 2024 року (розрахунок штрафних санкцій - а. с. 24).

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За розрахунком суду інфляційні втрати за період з лютого 2021 року по лютий 2024 року складають 49 018,54 грн, тоді як позивач просить стягнути 40 832,02 грн, а 3% річних з 12.01.2021 року по 12.03.2024 року складають 10 234,67 грн, тоді як позивач просить стягнути 10 194,86 грн.

Відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи вказане, а також те, що позивачем розраховано та заявлено до стягнення у вказаних вище періодах інфляційні втрати та 3% річних, розмір яких є менший ніж розрахований судом, суд, у відповідності до положень частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що саме такий їх розмір (40 832,02 грн - інфляційні втрати, 10 194,86 грн грн - 3 % річних) підлягає стягненню з відповідача.

Перевірка правильності розрахунку 3% річних та втрат від інфляції здійснена за допомогою програми Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга: закон", розрахунок залучений до матеріалів справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача 107 736,19 грн основного боргу за договором про виконання робіт № 199 від 13.04.2020 року; 40 832,02 грн втрат від інфляції та 10 194,86 грн 3% річних.

Позовні вимоги про стягнення 7438,23 грн пені суд відхиляє в зв`язку з їх безпідставністю.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі, до яких включає витрати на оплату судового збору у сумі 2422,40 грн та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

За ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд встановив, що при подачі позову позивач сплатив 2422,40 грн судового збору за платіжною інструкцією № 736 від 13.03.2024 (а. с. 7). Надходження цього судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 13.03.2024 (а. с. 34).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 313,99 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як було зазначено вище, позивач просить стягнути з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Електрик" витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн.

У позовній заяві ТОВ "Смарт Лайт Електрик" у даній справі міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Відповідно до договору № 68 від 16.01.2024 про надання правової допомоги, укладеного між позивачем (клієнтом) та адвокатом Александровою Дар`єю Станіславівною (а. с. 25 (зворот)), сторони домовилися про наступне:

- адвокат приймає доручення клієнта на бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів, представництва та захист інтересів клієнта (п. 1.1. договору);

- розмір гонорару , який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін (п. 3.1 договору).

Додатковою угодою № 38 договору про надання правової допомоги № 68 від 16.01.2024 (а. с. 26 (зворот)) сторони визначили порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокату за надання правової допомоги у суді першої інстанції за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Електрик" до Підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" про стягнення грошових коштів за договором № 199 про виконання робіт від 13.04.2020, зокрема:

- вартість послуги з підготовки позовної заяви до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Підприємства електромереж зовнішнього освітлення Міськсвітло грошових сум за договором № 199 про виконання робіт від 13.04.2020 складає 5 000,00 год (5 годин), (п. 1 додаткової угоди № 38);

- оплата за отримані послуги здійснюється в повному обсязі протягом трьох днів після отримання рахунку на оплату послуг (п. 2.1 додаткової угоди №38);

- сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок адвоката (п. 3 додаткової угоди № 38);

- правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності), (п. 6.1 додаткової угоди № 38).

В підтвердження повноважень адвоката Александрової Д. С. представляти інтереси позивача у цій справі надано ордер на надання правничої допомоги від 26.01.2024 (а. с. 30 (зворот)).

В акті приймання-передачі наданих послуг № 38 від 13.03.2024 (а. с. 27 (зворот)) сторони підтвердили, що адвокат надав позивачу юридичні послуги з підготовки позовної заяви до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" грошових сум за договором № 199 про виконання робіт від 13.04.2020 складає 5 000,00 год (5 годин).

Позивач та адвокат підписали Звіт про надання правової допомоги № 38від 13.03.2024 (а. с. 28), де підтвердили надання допомоги з підготовки цієї позовної заяви.

В підтвердження оплати професійної правничої допомоги позивач надав платіжну інструкцію № 741 від 13.03.2024, за якою позивач сплатив адвокату Александровій Д.С. 5000,00 грн за правову допомогу (а. с. 28 зворот).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 5000,00 грн.

Відповідач подав клопотання (а. с. 59 - 61) про зменшення розміру витрат позивача на адвоката до 2000,00 грн, посилаючись на те, що ці витрати є надмірними та не відповідають критерію розумності їх розміру, так як позивач подав до суду 30 позовних заяв схожих за змістом та формою, тому підготовка цієї позовної заяви не вимагала значного обсягу юридичної роботи; відповідач є комунальним підприємством та фінансується із місцевого бюджету; ця справа не є складною.

Позивач подав заперечення (а. с. 90-93) проти зменшення відшкодування його витрат на адвоката.

Відповідно до частин 4-5 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які під лягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Нормами ч. 6 ст. 126 ГПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц) (п. 5.40 постанови ВП ВС від 15.10.2019 в справі № 904/4507/18).

Заявлений позивачем розмір судових витрат у суму 5000,00 грн не є завищеним та неспіврозмірним у порівнянні із ціною позову 166 201,30 грн. До вказаної суми витрат включено вартість правових послуг на підготовку позовної заяви. До матеріалів справи додана позовна заява, яка складена адвокатом, а також додатки до позову, адвокат сформував квитанції про направлення позову з додатками іншій стороні (а. с. 31, 32); адвокат здійснював процесуальний супровід справи, подавши відповідь на відзив та докази (а. с. 84 - 86).

Отже, твердження відповідача про нерозумність понесення витрат на правову допомогу є недоведеними.

Суд встановив, що вказані судові витрати пов`язані з розглядом цієї справи; їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Тому відсутні підстави для зменшення вказаних судових витрат. Отже вказане клопотання відповідача суд відхиляє.

За п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката покладаються на позивача в сумі 4 776,23грн.

Керуючись ст. 252, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємства електромереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" (вул. Героїв АТО, буд. 73А, м. Полтава, 36023; ідентифікаційний код 03338159) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Лайт Електрик" (вул. Квітки Цісик, буд. 15Е, м. Полтава, 36039; ідентифікаційний код 40073320) 107 736,19 грн основного боргу, 40 832,02 грн втрат від інфляції, 10 194,86 грн - 3% річних, 2 313,99 грн - відшкодування витрат з оплати судового збору та 4 776,23 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення складено та підписано 15.05.2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О. М. Тимощенко