ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2024 р. Справа№ 910/10061/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 21.05.2024 у справі №910/10061/22 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023, повний текст якого складений 01.12.2023,

у справі № 910/10061/22 (суддя Приходько І.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги»

про стягнення 118 288 506,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача пені в сумі 19 359 778,05 грн., штрафу в сумі 82 821 779,36 грн., інфляційних втрат в сумі 11 487 006,59 грн. та 3 % річних в сумі 4 619 942,58 грн. нарахованих за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати наданих у період з квітня по грудень 2020 року за умовами договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0205-02024 від 01.01.2019 послуг.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 10.01.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2023, позовні вимоги задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 3 % річних в сумі 924,93 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені та штрафу, суди першої та апеляційної інстанції виходили з необхідності застосування до цих позовних вимог положень постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 08.04.2020 № 766 «Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Щодо підстав та періодів нарахування 3 % річних та інфляційних втрат судами встановлено наступне:

- згідно з пунктом 6.5 спірного договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим;

- отже, до формування позивачем акту приймання-передачі послуг за відповідний розрахунковий період відповідач не обізнаний про фактичну вартість наданих послуг з передачі електричної енергії та відповідно не може виконати зобов`язання щодо здійснення оплати;

- єдиний період за який всупереч умовам договору про надання послуг відповідачем оплачено послуги з простроченням, у зв`язку з від`ємним сальдо, внаслідок чого і може виникати право вимоги 3 % річних, нараховані виходячи із суми прострочених платежів за період липень 2020, так як акт наданих послуг від 31.07.2020 відповідачем отримано 19.08.2020, строк оплати відповідно до приписів договору - до 25.08.2020, а відповідач здійснив оплату за вказаним актом 01.09.2020. За період з 26.08.2020 по 31.08.2020 інфляційні витрати склали 0 грн, а 3 % річних - 924,93 грн.

- судами враховано фактичні відносини, що склалися між сторонами під час виконання договору про надання послуг, а саме співпраця у формі вчинення узгоджених дій з визначення вартості послуги в обсязі, що планується на розрахунковий місяць, і це підтверджується фактичною оплатою відповідачем планових обсягів послуги згідно з наданими ним даних та відсутністю заперечень НЕК «Укренерго» щодо повідомлених обсягів.

Постановою Верховного Суду від 04.07.2023 постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2023 у справі № 910/10061/22 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, 3 % річних, інфляційних втрат та в частині розподілу судових витрат, справу № 910/10061/22 в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, в іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2023 у справі № 910/10061/22 залишено без змін.

При розгляді цієї справи Верховний Суд, проаналізувавши умови спірного договору дійшов висновку про те, що:

- плановий обсяг послуги підлягає оплаті на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а фактичний обсяг встановлюється по закінченню такого розрахункового місяця протягом 3-х банківських днів з моменту отримання акта приймання-передачі послуги, а відтак при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та оператор системи передачі зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг;

- вказане свідчить про те, що відповідач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць, а відтак як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 ЦК України;

- вказаного судами попередніх інстанцій враховано не було.

Крім того, Верховним Судом встановлено, що до правовідносин, які виникли у цій справі в частині стягнення пені та штрафу за порушення строків розрахунків за договором про надання послуг, підлягають застосуванню положення постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 08.04.2020 № 766 щодо ненарахування пені та стягнення штрафу у період з 08.04.2020 до 26.01.2021, проте суди попередніх інстанцій, помилково встановивши строк виконання грошових зобов`язань, не надали належної оцінки розрахункам пені, зокрема, не встановили, чи містили такі розрахунки періоди нарахування до 08.04.2020.

Під час нового розгляду позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а відповідач у відзиві на позовну заяву навів контррозрахунки пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Представник відповідача, виконуючи вказівки Верховного Суду, які були викладені у постанові від 04.07.2023, надав відзив на позовну заяву від 07.09.2023 та розрахунок пені в цій частині, та вважає, що фактично до стягнення підлягає пеня у розмірі 57 146,75 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 позов задоволений частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 3 % річних в сумі 1 661 742,82 грн., 57 146,75 грн. пені та 25 783,34 грн. витрат по сплаті судового збору.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що до правовідносин, які виникли у цій справі в частині стягнення пені та штрафу за порушення строків розрахунків за договором про надання послуг підлягають застосуванню положення постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 08.04.2020 № 766 щодо ненарахування пені та стягнення штрафу у період з 08.04.2020 до 26.01.2021, а відтак стягненню підлягає пеня у розмірі 57 146,75 грн. за період з 03.04.2020-07.04.2020.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення 3 % річних та відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, суд першої інстанції зазначив, про те, що:

- перевіривши надані позивачем розрахуннки до позовної заяви та повідомлення (листи) відповідача про наміри споживання електричної енергії (планове споживання) за період квітень-грудень 2020 року, які підписані посадовою особою та скріплені печатками товариства та додаткові пояснення, які подані при новому розгляді, судом встановлено, що вони містять розбіжності щодо обсягу планового споживання електричної енергії за період квітень-грудень 2020 року;

- при цьому плановий обсяг електричної енергії є складовою частиною для визначення суми спожитої електричної енергії, яку відповідач має сплачувати відповідно до положень пункту 6.2. спірного договору;

- з розрахунку, який наданий позивачем, не можливо встановити, який обсяг планової електричної енергії ним був застосований при розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, той що міститься в повідомленнях (листах) відповідача, чи той що зазначений в рахунках та подані до суду 19.09.2023;

- при цьому позивачем надано розрахунок щодо стягнення 3% річних та інформація про надходження коштів за період квітень-грудень 2020 року без врахування постанови Верховного Суду від 04.07.2023, якою вже було залишено без змін рішення першої інстанції про стягнення 924,93 грн. на користь позивача;

- перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що розрахунок не відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства, в деяких випадках містить дублювання періоду як планового так і фактичного, містить розбіжності щодо планового споживання електричної енергії та є арифметично не вірним, а тому вказана вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 11 487 006,59 грн. не підлягає задоволенню;

- дослідивши наданий позивачем розрахунок суми 3% річних, альтернативний розрахунок відповідача, з врахуванням визначеного позивачем періоду їх нарахування, та зважаючи на імперативність приписів ч. 1 ст. 14 ГПК України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що правомірним є стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 661 742,82 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 в частині відмови у позові про стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат задовольнити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи; зробив висновки, що не відповідають обставинам справи; порушив норми процесуального права і неправильно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення у відповідній частині згідно зі ст. 277 ГПК України.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги в частині позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат апелянт послався на те, що:

- у рішенні суд першої інстанції не вказав, в яких саме документах (щодо яких платежів чи періодів) вбачав «розбіжності», в частині яких саме платежів чи періодів вважав розрахунки позивача необґрунтованими, а також не виклав власних розрахунків у мотивувальній частині рішення;

- при цьому: плановий обсяг послуги на певний розрахунковий місяць визначається на основі наданого відповідачем листа (повідомлення) щодо планового обсягу передачі електричної енергії на відповідний місяць (пп. 1 п. 6.2 спірного договору); планова вартість послуги (грн.) за договором визначається шляхом множення планового обсягу послуги (МВт/год) за розрахунковий період на тариф на послугу, затверджений регулятором (грн/МВт/год) (п. 5.1 спірного договору); тариф на послугу позивача, що діяв у квітні-грудні 2020 року, затверджений постановою НКРЕКП від 10.12.2019 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ПрАТ «НЕК «Укренерго» на 2020 рік» (яка є публічно доступним нормативно-правовим актом), а також зазначений в актах приймання-передачі послуги та у рахунках-фактурах, копії яких наявні у справі. Вказане свідчить про те, що позивач має право на отримання планової вартості послуги відповідно до наданих відповідачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електричної енергії, а у разі прострочення оплати також має право нарахувати 3% річних та інфляційні втрати, у тому числі на суму планової вартості послуги;

- у розрахунках позивача не завищено плановий обсяг послуг та не нараховано вартості послуг на більший обсяг, ніж зазначений у повідомленнях (листах) відповідача, що останнім не заперечується;

- заборгованість відповідача з оплати послуг за спірним договором існувала протягом тривалого часу (детальний розрахунок доданий до позову). Така заборгованість за відповідний місяць виникала у зв`язку з несплатою планової вартості послуги (після 2-го банківського дня місяця, 10-го, 15-го, 20-го, 25-го числа), існувала до кінця такого розрахункового місяця, а в низці випадків продовжувала існувати і надалі, після визначення фактичної вартості послуг за місяць на підставі акту приймання-передачі адже борг здебільшого сплачувався відповідачем зі значною затримкою, яка тривала понад 15 днів у календарному місяці, а тому є підстави для нарахування інфляційних втрат.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги в частині позовних вимог про стягнення пені апелянт послався на те, що:

- у постанові від 08.04.2020 № 766 НКРЕКП надала позивачу тимчасові «настанови», проте повноваження НКРЕКП визначені у Законах України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про ринок електричної енергії», у яких не регламентується надання «настанов» і правові наслідки такого рішення;

- у справах за участю НЕК «Укренерго» на сьогодні судами першої та апеляційної інстанцій прийнято низку судових рішень, що набрали законної сили, якими задоволено позовні вимоги про стягнення пені за договорами на ринку електричної енергії, нарахованої саме під час дії «настанов» НКРЕКП, передбачених постановою від 25.02.2022 № 332 (справи №№ 911/2144/22, 910/1926/23, 910/1495/23, 910/2211/23, 910/5379/23, № 910/4871/23, 910/4723/23, 910/7022/23, 910/15184/21), які хоча і не є обов`язковими при застосуванні судами в інших справах, у тому числі у цій справі 910/10061/22, проте існування наведеної судової практики є додатковим підтвердженням обґрунтованості позиції позивача;

- на сьогодні питання про застосування «настанов» НКРЕКП щодо зупинення стягнення штрафних санкцій розглядається об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 911/1359/22;

- постанова від 08.04.2020 № 766 оприлюднена на офіційному вебсайті НКРЕКП 08.04.2020 (за адресою https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-dii-uchasnikiv-rinkuelektrichnoi-energii-u-period-dii-karantinu-ta-obmezhuvalnikh-zakhodiv-povyazanikh-izposhirennyam-koronavirusnoi-khvorobi-covid-19), відтак набрала чинності лише з наступного дня - 09.04.2020, а відтак при будь-якому тлумаченні змісту цієї постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 суд першої інстанції не мав підстав відмовляти у нарахуванні пені за 08.04.2020, проте судом першої інстанції помилково задоволено вимоги про стягнення пені лише за період 03.04.2020-07.04.2020

Крім того, скаржником заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного рішення.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2023, справу № 910/10061/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2023 у Господарського суду міста Києва витребувано матеріали справи № 910/10061/22, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/10061/22.

15.01.2024 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 та поновлено апелянту вказаний строк, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, розгляд апеляційної скарги призначено на 14.02.2024 о 14:15 год.

12.02.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач, з посиланням на те, що:

- за умовами спірного договору оплата відповідачем вартості послуги здійснюється плановими платежами, а за наслідком завершення розрахункового періоду, що становить один календарний місяць, а остаточний розрахунок проводиться за фактом наданої послуги на підставі отриманого відповідачем акту приймання-передачі послуги за результатами місяця, а відтак фактично після закінчення розрахункового місяця припиняється первісне зобов`язання відповідача щодо оплати планової вартості послуги, оскільки з`являється нове, а саме - зобов`язання зі сплати тієї ж послуги, але вже за фактично наданий за відповідний розрахунковий період обсяг послуги;

- за таких обставин зобов`язання користувача зі сплати планових платежів існує лише впродовж розрахункового періоду, тобто закінчується в останній календарний день розрахункового місяця, а зобов`язання зі здійснення фактичної оплати розпочинається у строк, встановлений п. 5.5. спірного договору, тобто з моменту отримання акту приймання-передачі послуги. Вказане свідчить про неможливість нарахування інфляційних втрат на суми прострочення оплати планових платежів, оскільки обов`язок щодо оплати планових платежів існує лише впродовж розрахункового періоду, тобто до останнього календарного дня розрахункового місяця, а інфляційні втрати можуть нараховуватись лише починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж;

- враховуючи приписи постанови від 08.04.2020 № 766 НКРЕКП за період з 08.04.2020 до 27.01.2021 позивач не має права застосовувати до відповідача відповідальність за порушення строків розрахунків за послуги з передачі електричної енергії у вигляді пені та штрафу. Дана правова позиція була викладена в постановах КГС ВС у справах №911/782/21, №908/1006/21. Також правомірність позиції підтверджується постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №912/1941/21. Аналогічні висновки викладені і у постанові ВС по даній справі. При цьому, відповідно до ст. 236 ГПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду;

- причиною несвоєчасних розрахунків є касовий розрив між періодом отримання оплати за електричну енергію від споживачів та зобов`язаннями відповідача. При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 530-ІХ встановлена заборона на припинення/ зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі та нарахування неустойки в зв`язку з простроченням. Вказане свідчить про те, що введення карантинних обмежень на здійснення господарської діяльності певними суб`єктами та встановлення, на період карантину та 30 днів після його закінчення, мораторію на відключення та нарахування санкцій побутовим споживачам, призвело до погіршення платіжної дисципліни споживачів, внаслідок чого відповідач не має змоги виконувати власні фінансові зобов`язання перед своїми контрагентами в повному обсязі, оскільки рівень надходження грошових коштів за електричну енергію за період дії карантину знизився,

просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення муду першої інстанції залишити без змін

У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відрядженні розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/546/24 від 12.02.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10061/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А..

Станом на 14.02.2024 суддя Тищенко О.В. перебувала у відпустці, у зв`язку з чим розгляд справи не відбувся, з огляду на що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2024 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 призначено на 06.03.2024 на 14:45 год.

У зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1007/24 від 06.03.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10061/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 відкладено на 23.04.2024 о 10:00 год., учасників судового процесу зобов`язано в строк до 10.04.2024 надати суду:

- окремі розрахунки/контррозрахунки щодо виконання обов`язку по оплаті планового (щодо кожного з платежів у відповідний період) та фактичних обсягів наданих у період з квітня по грудень 2020 року за умовами договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0205-02024 від 01.01.2019 послуг з визначенням строків, у якій кожний платіж мав бути здійснений, строків та сум фактичних оплат по кожному періоду, а також визначенням наявної протягом кожного з періодів суми заборгованості;

- окремі розрахунки/контррозрахунки пені, інфляційних втрат та 3 % річних нарахованих за несвоєчасне виконання обов`язку по оплаті планового (щодо кожного з платежів у відповідний період) та фактичних обсягів наданих у період з квітня по грудень 2020 року за умовами договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0205-02024 від 01.01.2019 послуг з зазначенням періоду нарахування.

11.04.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про продовження процесуального строку, в якому заявник просить продовжити 15.04.2024 строк подання позивачем розрахунків та письмових пояснень у справі №910/10061/22 (встановлений до 10.04.2024). У вказаному клопотанні заявник не заперечив проти розгляду клопотання до 23.04.2024 або у відповідному судовому засіданні.

12.04.2024 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, до яких додані розрахунок 3 % річних та інформацію щодо оплат згідно з умовами договору та фактичними оплатами за період квітень-грудень 2020.

У вказаних поясненнях відповідач просить поновити строк на їх подання.

16.04.2024 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, до яких додані розрахунок щодо виконання обов`язку по оплаті планового обсягу послуг та розрахунок щодо виконання обов`язку по оплаті фактичного обсягу послуг.

У вказаних поясненнях позивач просить поновити строк на їх подання.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 119 ГПК України).

Стаття 7 ГПК України визначає принцип рівності всіх перед законом і судом.

Стаття 13 ГПК України встановлює, що:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

- учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом;

- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

- суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Отже, за положеннями ГПК України кожна сторона має рівні права, а суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим ГПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за доцільне задовольнити клопотання позивача та відповідача та поновити їм строк на подання додаткових пояснень.

З огляду на задоволення вказаних клопотань, клопотання позивача про продовження йому строку для подання додаткових пояснень колегією суддів не розглядається.

У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1632/24 від 18.04.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10061/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю..

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Тищенко О.В..

В судовому засіданні 23.04.2024 оголошено перерву до 30.04.2024 о 10:30 год., а у судовому засіданні 30.04.2024 оголошено перерву до 21.05.2024 о 10:15 год.

Станом на 21.05.2024 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - зміні, з наступних підстав.

01.01.2019 відповідач (користувач) і позивач (оператор системи передачі, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління ОЕС України до отримання ліцензії на провадження діяльності з передачі електричної енергії (далі - ОСП), який діє на підставі статуту та ліцензії від 23.07.204 АЕ №288299) уклали договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0205-02024 (далі Договір), за умовами якого:

- за Договором ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга) відповідно до умов Договору, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов Договору (п. 1.1);

- під час виконання умов Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені Договором, сторони зобов`язуються керуватися законодавством України, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом системи розподілу, Кодексом комерційного обліку, ліцензійними умовами, відповідно до яких сторони здійснюють господарську діяльність (п. 2.2);

- для розрахунків за Договором використовується плановий та фактичний обсяг послуги:

1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електричної енергії на розрахунковий місяць;

2) визначення фактичного обсягу послуги у розрахунковому місяці здійснюється на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електричної по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем (додаток №2). З цією метою використовуються дані обліку адміністратора комерційного обліку та ЕІС користувача (п. 4.1);

- планова та фактична вартість послуги (грн) за Договором визначається шляхом множення планового та фактичного обсягу послуги (МВт/год) за розрахунковий період на тариф на послугу, затверджений регулятором (грн/МВт-год) ( п. 5.1);

- користувач здійснює поетапну передоплату планової вартості послуги ОСП таким чином: 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з пунктом 4 Договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з пунктом 4, у кожен з наступних періодів: 2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового періоду; 3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового періоду; 4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового періоду; 5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця.

При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не меншим планової вартості послуг, яка визначена згідно з пунктом 4, на 5 днів наперед (п. 6.2);

- користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогу «Системи управління ринком», з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документ в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством (п. 6.5);

- у випадку порушення користувачем термінів розрахунку ОСП має право нарахувати пеню у розмірі 0,1% (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Пеня нараховується до повного виконання користувачем своїх зобов`язань. За прострочення зазначеного терміну понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу (п. 6.7);

- Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2019. Якщо користувач не направив ОСП у строк не менший ніж за місяць до закінчення терміну дії Договору повідомлення про припинення дії Договору, то Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах (п. 14.1).

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками; у встановленому порядку Договір не оспорений та не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач посилається на те, що відповідач у період з квітня 2020 року по грудень 2020 року обов`язки щодо оплати послуг виконував з порушенням визначеного Договором строку, з огляду на що позивач має право на стягнення пені в сумі 19 359 778,05 грн., штрафу в сумі 82 821 779,36 грн., інфляційних втрат в сумі 11 487 006,59 грн. та 3 % річних в сумі 4 619 942,58 грн.

Як встановлено вище, ця справа розглядалась судами неодноразово і, з огляду на постанову Верховного Суду від 04.07.2023 у цій справі, якою постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2023 у справі № 910/10061/22, якими позовні вимоги задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 3 % річних в сумі 924,93 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, 3 % річних, інфляційних втрат та в частині розподілу судових витрат та справу № 910/10061/22 в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, предметом розгляду під час нового розгляду цієї справи є позовні вимоги про стягнення пені в сумі 19 359 778,05 грн., інфляційних втрат в сумі 11 487 006,59 грн. та 3 % річних в сумі 4 619 017,65 грн. (4 619 942,58-924,93).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 275 ЦК України та ст.ст. 6, 7 ст. 276 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи слідує, що у Договорі сторонами погоджено, що для розрахунків за цим договором використовуватиметься плановий і фактичний обсяг послуги. При цьому плановий обсяг послуги визначатиметься на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць.

Тобто використання планових обсягів, їх погодження з ОСП є обов`язком користувача за Договором.

Порядок же оплати планових обсягів послуг сторони погодили у п. 6.2 Договору, відповідно до якого користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином: 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі не менше 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з пунктом 4 Договору. Подальша оплата може здійснюватися щоденно або шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з пунктом 4, у кожен з наступних періодів: 2 платіж - з 06 до 10 числа розрахункового періоду; 3 платіж - з 11 до 15 числа розрахункового періоду; 4 платіж - з 16 до 20 числа розрахункового періоду; 5 платіж - з 21 до 25 числа розрахункового місяця. При цьому розмір оплати у вказані періоди повинен бути не меншим планової вартості послуг, яка визначена згідно з пунктом 4, на 5 днів наперед.

У свою чергу фактичний обсяг послуги у розрахунковому місяці визначається на підставі даних щодо погодинних обсягів передачі електроенергії по точках комерційного обліку, які зареєстровані за відповідним користувачем. З цією метою застосовується дані обліку Адміністратора комерційного обліку (пункт 4.1 Договору).

Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги протягом 3 банківських днів з моменту та на підставі отримання акта приймання-передачі послуги, який ОСП надає користувачу протягом перших 5 робочих днів місяця, наступного за розрахунковим. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогу «Системи управління ринком», з використанням електронно-цифрового підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документ в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством (п. 6.5 Договору).

З наведеного слідує, що плановий обсяг послуги у спірних правовідносинах підлягає оплаті на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а фактичний обсяг встановлюється по закінченню такого розрахункового місяця протягом 3 банківських днів з моменту отримання акта приймання-передачі Послуги.

Звідси при розрахунку за послугу користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця сплатити фактичний обсяг послуги, отриманої за такий розрахунковий місяць (подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21).

Отже, як оплата планової вартості послуги, так і остаточний розрахунок за фактичний обсяг послуги по суті є одним і тим самим зобов`язанням з оплати послуги, що надається у відповідному розрахунковому періоді, розподіл такого обов`язку на окремі платежі у часі (попередня оплата, остаточний розрахунок) не створює умов для припинення існування таких частин зобов`язання.

Невиконане зобов`язання зі сплати кожного чергового планового платежу існує у часі з моменту його виникнення і не припиняється по закінченню розрахункового місця, а підлягає виконанню в межах проведення розрахунку за фактичний обсяг наданої послуги.

Оскільки укладеним між сторонами Договором визначений саме такий порядок розрахунків за надану послугу як оплата планових платежів та оплата за актом приймання-передачі послуги, то невиконання або неналежне виконання користувачем як зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з нормами ст.ст. 611, 625 ЦК України.

У вказаних висновках колегія суддів звертається до правових висновків Верховного Суду, які викладено у постановах від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 24.11.2022 у справі № 927/713/21, від 23.11.2023 у справі № 925/654/22, від 20.02.2024 у справі № 916/1042/22 та від 13.03.2024 у справі № 904/5899/21.

Такі ж висновки викладені і у постановою Верховного Суду від 04.07.2023 у цій справі № 910/10061/22.

Вказаним спростовується посилання відповідача на неможливість нарахування інфляційних втрат на суми прострочення оплати планових платежів.

Отже, позивач має право нарахувати пеню, 3 % річних та інфляційні втрати як за порушення зобов`язання щодо оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць.

Щодо вимог про стягнення пені, слід зазначити наступне.

За змістом ст. 6 Закону України «Про ринок електричної енергії» державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. До повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать, зокрема, затвердження типових та примірних договорів, визначених цим Законом. Регулятор має право, серед іншого, видавати обов`язкові для виконання учасниками ринку рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики щодо діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії.

Згідно з абз. 3 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

ОСП надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління затверджуються Регулятором (ч. 4 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

На реалізацію наданих законодавством повноважень постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 309 затверджено Кодекс системи передачі.

Відповідно до пункту 5.5 глави 5 розділу XI Кодексу системи передачі договір про надання послуг з передачі електричної енергії укладається за типовою формою, яка затверджується Регулятором.

Типова форма договору про надання послуг з передачі електричної енергії є додатком 6 до Кодексу системи передачі, отже, затверджена одночасно з цим Кодексом.

Пунктом 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 08.04.2020 № 766 «Про дії учасників ринку електричної енергії у період дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» визначено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни надано настанови Оператору системи передачі (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені підпунктами 1- 6 пункту 1.7.2 глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307 та заходи, передбачені пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що є додатком 6 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 309. Також визначено, що електропостачальники не набувають статусу «Дефолтний».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.04.2020 № 905 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року № 766» пункт 1 постанови від 08.04.2020 № 766 замінено двома новими пунктами 1 та 2 такого змісту: 1. Оператору системи передачі (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників та операторів систем розподілу заходи, передбачені пунктом 1.7.5 глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307. Електропостачальники та оператори систем розподілу не набувають статусу «Дефолтний». 2. Оператору системи передачі (який виконує функцію адміністратора розрахунків) не застосовувати до електропостачальників заходи, передбачені пунктами 5.7 та 7.4 Типового договору (або пунктами, аналогічними за змістом в укладених сторонами договорах).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 27.01.2021 № 93 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 08.04.2020 № 766» виключено пункт 2 постанови від 08.04.2020 № 766.

Таким чином, 08.04.2020 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято обов`язкове до виконання учасниками ринку рішення, оформлене Постановою № 766 про незастосування оператором системи передачі до електропостачальників заходів, передбачених, зокрема, пунктом 5.7 Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії (аналогічним за змістом з яким є пункт 6.7 Договору), тобто щодо нарахування пені та стягнення штрафу. Встановлені цією постановою правила діяли у період з 08.04.2020 до 26.01.2021.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21.

Отже, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, своєю постановою затвердила Кодекс системи передачі, додатком до якого є Типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії, від змісту якого сторони не можуть відступати, а пізніше своєю постановою зазначила про тимчасове (починаючи з 08.04.2020) незастосування окремих положень цього Типового договору та всіх договорів, укладених на його підставі, зокрема, щодо нарахування пені та стягнення штрафу, з подальшим поновленням застосування таких положень з 27.01.2021. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21.

Вказані положення пункту 2 постанови від 08.04.2020 № 766 не підлягають застосуванню починаючи з 27.01.2021, однак були чинним та діяли в період з моменту прийняття Постанови від 08.04.2020 № 766 та до моменту їх виключення із вказаної постанови 27.01.2021, оскільки постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 27.01.2021 № 93 не мала зворотної дії в часі, а лише виключала застосування положень пункту 2 постанови від 08.04.2020 № 766 на майбутнє. Подібний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21.

Слід окремо зауважити і на тому, що зазначений правовий висновок щодо ненарахування пені у період з 08.04.2020 до 26.01.2021 викладений у постанові Верховного Суду від 04.07.2023 у цій справі № 910/10061/22, а за приписами ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

З огляду на вказане колегією суддів не приймаються до уваги посилання позивача на те, що постанова від 08.04.2020 № 766 оприлюднена на офіційному вебсайті НКРЕКП 08.04.2020 (за адресою https://www.nerc.gov.ua/acts/pro-dii-uchasnikiv-rinkuelektrichnoi-energii-u-period-dii-karantinu-ta-obmezhuvalnikh-zakhodiv-povyazanikh-izposhirennyam-koronavirusnoi-khvorobi-covid-19), відтак набрала чинності лише з наступного дня - 09.04.2020, а відтак при будь-якому тлумаченні змісту цієї постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766 суд першої інстанції не мав підстав відмовляти у нарахуванні пені за 08.04.2020.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на те, що на сьогодні питання про застосування «настанов» НКРЕКП щодо зупинення стягнення штрафних санкцій розглядається об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 911/1359/22, так як предметом розгляду останньою у справі № 911/1359/22 є правовідносини, які врегульовані постановою НКРЕКП № 332 (підпункт 16 пункту 1), які містять рекомендації та настанови учасникам ринку електроенергії на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, в той час як спірні правовідносини регулюються постановою НКРЕКП від 08.04.2020 № 766. При цьому слід зауважити і на тому, що правовий висновок щодо щодо ненарахування пені та штрафу у період з 08.04.2020 до 26.01.2021 з огляду на приписи постанови НКРЕКП від 08.04.2020 № 766, викладений у постанові Верховного Суду від 10.04.2024 у справі 913/211/23, яка була прийнята вже після передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 911/1359/22.

За таких обставин позивач має право на стягнення пені за період з 03.04.2020-07.04.2020 нарахованої за прострочення сплати першого планового платежу за квітень 2020 року (20 915 708,69 грн.) сума якої, як вірно встановлено судом першої інстанції, становить 57 146,75 грн. Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення пені залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Враховуючи те, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленої за Договором у період з квітня по грудень 2020 року електричної енергії, позивач відповідно до положень ЦК України має право нарахувати 3% річних та інфляційні втрати та звернутися за їх стягненням до суду.

Як встановлено вище 3 % річних та інфляційні втрати нараховуються як за порушення зобов`язання щодо оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 учасників судового процесу зобов`язано надати суду:

- окремі розрахунки/контррозрахунки щодо виконання обов`язку по оплаті планового (щодо кожного з платежів у відповідний період) та фактичних обсягів наданих у період з квітня по грудень 2020 року за умовами договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0205-02024 від 01.01.2019 послуг з визначенням строків, у якій кожний платіж мав бути здійснений, строків та сум фактичних оплат по кожному періоду, а також визначенням наявної протягом кожного з періодів суми заборгованості;

- окремі розрахунки/контррозрахунки пені, інфляційних втрат та 3 % річних нарахованих за несвоєчасне виконання обов`язку по оплаті планового (щодо кожного з платежів у відповідний період) та фактичних обсягів наданих у період з квітня по грудень 2020 року за умовами договору про надання послуг з передачі електричної енергії № 0205-02024 від 01.01.2019 послуг з зазначенням періоду нарахування.

Перевіривши надані позивачем та відповідачем розрахунки/контррозрахунки щодо виконання обов`язку по оплаті планового (щодо кожного з платежів у відповідний період) та фактичних обсягів наданих у період з квітня по грудень 2020 року за умовами Договору послуг (позивачем надано розрахунок щодо виконання обов`язку відповідача по платі планового обсягу послуг та розрахунок щодо виконання обов`язку по оплаті фактичного обсягу послуг, а відповідачем - інформацію щодо оплат згідно з умовами договору та фактичними оплатами за період квітень-грудень 2020 - примітка суду), колегія суддів встановила, що сторонами у справі не заперечуються ані обсяги планового споживання електричної енергії за спірний період, ані обсяги фактичного споживання електричної енергії за спірний період, ані розмір та періоди оплати коштів за вказані послуги.

Вказане свідчить про те, що наявні у матеріалах справи докази дають можливість встановити періоди у яких відповідачем було допущено прострочення зобов`язань по оплаті планового та фактичного обсягів послуг.

Перевіривши надані позивачем та відповідачем розрахунки/контррозрахунки інфляційних втрат та 3 % річних нарахованих за несвоєчасне виконання обов`язку по оплаті планового та фактичних обсягів наданих у період з квітня по грудень 2020 року за умовами Договору (позивачем надано розрахунок щодо виконання обов`язку відповідача по платі планового обсягу послуг та розрахунок щодо виконання обов`язку по оплаті фактичного обсягу послуг, а відповідачем - розрахунок 3 % річних - примітка суду), колегія суддів встановила, що розрахунки позивача є арифметично вірними. В свою чергу відповідачем, з огляду на його правову позицію, не було враховано те, що невиконання або неналежне виконання ним як зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання, що передбачає застосування правових наслідків порушення такого зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з нормами ст.ст. 611, 625 ЦК України.

Колегія суддів зазначає про те, що позивачем при розрахунку інфляційних втрат цілком вірно враховано правову позицію, яка викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховний Суд від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 у якій роз`яснено , що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Водночас, як встановлено колегією суддів, у наданому суду апеляційної інстанції розрахунку позивачем інфляційні втрати та 3 % річних визначені у сумі більшій, ніж були заявлені до стягнення, проте, виходячи з положень процесуального законодавства, а саме ч. 2 ст. 237 ГПК України, згідно з якою при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, колегія суддів задовольняє позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 11 487 006,59 грн. та 3 % річних в сумі 4 619 017,65 грн. (4 619 942,58-924,93) за розрахунками позивача. Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

За змістом ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мали місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 підлягає зміні в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення 3 % річних та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, вказані позовні вимоги задовольняються у повному обсязі за розрахунками позивача (з врахуванням суми 3 % річних, яка була присуджена рішенням Господарського суду міста Києва від 10.01.2023 у справі № 910/10061/22 - примітка суду) в сумах 4 619 017,65 грн. та 11 487 006,59 грн. відповідно, в решті рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 залишається без змін.

Враховуючи вимоги та доводи, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задовольняється частково.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору за звернення з позовом покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а судові витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою пропорційно розміру позовних вимог рішення суду першої інстанції в частині яких судом апеляційної інстанції було змінено цією постановою .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 змінити.

3. Викласти п. 2 резолютивної частини рішення від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 в такій редакції:

« 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 31; ідентифікаційний код: 41916045) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; ідентифікаційний код: 00100227) 3 % річних в сумі 4 619 017 (чотири мільйони шістсот дев`ятнадцять тисяч сімнадцять) грн. 65 коп., інфляційні втрати в сумі 11 487 006 (одинадцять мільйонів чотириста вісімдесят сім тисяч шість) грн. 59 коп., пеню в сумі 57 146 (п`ятдесят сім тисяч сто сорок шість) грн. 75 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 242 461 (двісті сорок дві тисячі чотириста шістдесят одну) грн. 44 коп.»

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/10061/22 в частині, яка не була змінена цією постановою.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 31; ідентифікаційний код: 41916045) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; ідентифікаційний код: 00100227) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 324 996 (триста двадцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 33 коп.

6. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріли справи № 910/10061/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 21.05.2024.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала