РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/620/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства МЕГАБАНК

вул. Січових Стрільців, буд. 17, м. Київ, 04053,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ

вул. Любецька, буд. 68 , м. Чернігів, 14021,

про стягнення 168 657,43 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: Зінчук Я.В.,

від відповідача: Кулик Н.Д.

Акціонерне товариство МЕГАБАНК звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЧЕРНІГІГАЗ ЗБУТ про стягнення 168 657,43 грн заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем договору про надання гарантії №403 від 29.10.2021 в частині своєчасної оплати комісійної винагороди.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті.

23.05.2023, у встановлений судом строк, від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У заяві відповідач просить суд розглядати справу у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.05.2023 задоволено заяву відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.06.2023.

19.06.2023 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/7660/23, що перебуває на розгляді Господарського суду міста Києва.

Підготовче засідання 20.06.2023 проведено в режимі відеоконференції, присутні повноважні представники сторін.

Суд відклав розгляд клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до наступного судового засідання та постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 09.08.2023.

Підготовче засідання 09.08.2023 проведено в режимі відеоконференції, присутні повноважні представники сторін.

Суд проголосив вступну та резолютивну частини ухвали про зупинення провадження у справі №927/620/23 до набрання законної сили рішенням у справі № 910/7660/23; зобов`язано учасників справи повідомити суд набрання законної сили рішенням у справі № 910/7660/23.

21.02.2024, на виконання ухвали суду від 09.08.2023, від позивача надійшла заява, в якій відповідач повідомляє суд, що 31.01.2024 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 та рішення Господарського суду м. Києва від 15.08.2023 у справі № 910/7660/23 залишено без змін. До заяви додано копію вищевказаної постанови.

Ухвалою суду від 01.03.2024 поновлено провадження у справі №927/620/23, підготовче засідання призначено на 21.03.2024.

Підготовче засідання 21.03.2024 проведено в режимі відеоконференції, присутні повноважні представники сторін.

Суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.04.2024 на 10:00.

09.04.2024 від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, які прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Судове засідання 16.04.2024 не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території України, у тому числі в м. Чернігові.

Ухвалою суду від 16.04.2024 суд повідомив учасників справи про призначення судового засідання на 16.05.2024 об 11:00.

Судове засідання 16.05.2024 проведено в режимі відеоконференції, присутні повноважні представники сторін.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач позовні вимоги не визнав.

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення на підставі ст.233, 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши та оцінивши подані докази, вислухавши пояснення учасників справи господарський суд встановив наступне.

29.10.2021 між Акціонерним товариством «Мегабанк» (далі Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» (далі Клієнт) укладено договір №403 про надання гарантії (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Банк надає Клієнту послуги з видачі тендерної гарантії на користь ТОВ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» (далі Беніфіціар) з метою забезпечення виконання Клієнтом зобов`язання перед Бенефіціаром за закупівлею: Договором транспортування природного газу № від 18.12.2019 (далі Гарантія) на наступних умовах: сума гарантії 12 000 000,00 UAH (дванадцять мільйонів гривень 00 копійок); строк дії Гарантії до 28.10.2022 включно.

Відповідно до п. 2.1.2. Договору, банк зобов`язується, у випадку отримання від бенефіціара протягом строку дії Гарантії письмової вимоги (що відповідає умовам Гарантії), а також усіх документів, передбачених умовами Гарантії (якщо таке подання в ній передбачено), про оплату банком зобов`язань по Гарантії в зв`язку з тим, що Клієнт порушив зобов`язання, здійснити платіж по гарантії на користь Бенефіціара на суму, що вказана в письмовій вимозі.

Згідно з п. 2.3.1, 2.3.4 Договору:

- за надання Банком послуг за цим договором Клієнт зобов`язується щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця протягом строку дії Гарантії сплачувати Банку комісійну винагороду в розмірі 3,0 % (три) відсотки річних із розрахунку суми Гарантії, фактичної кількості днів у місяці та у році. Комісійна винагорода сплачується на рахунок № UA1201625, у АТ «МЕГАБАНК».

- Клієнт зобов`язується у разі сплати банком (Бенефіціару) будь яких сум по Гарантії сплачувати Банку комісію в розмірі 25% річних від сплаченої банком суми за весь період з дати сплати до повного відшкодування Банку вказаних сум. Сплата комісії здійснюється в національній валюті України на рахунок №UA 3739989 Банку щомісячно до дати повного відшкодування, не пізніше 30 числа місяця, у якому нараховується комісія. У випадку, якщо 30 число місяця є неробочим днем, сплата здійснюється в останній робочий день місяця.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 28.10.2022, але не менше ніж до повного виконання сторонами усіх зобов`язань за договором (п. 5.1 Договору).

Відповідно до п. 5.2. Договору про надання гарантії зобов`язання Банку перед Бенефіціаром припиняється серед іншого у випадках, передбачених законодавством.

Відповідачем було сплачено комісійну винагороду в загальному розмірі 93 698,72грн за період з 29.10.2021 по 31.01.2022, про що свідчить розрахунок заборгованості та не заперечує відповідач.

02.06.2022 Правлінням Національного Банку України прийнято рішення № 261-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до категорії неплатоспроможних».

На підставі вказаної постанови 02.06.2022 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 383 «Про запровадження в АТ «МЕГАБАНК» тимчасової адміністрації та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно з яким в АТ «МЕГАБАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «МЕГАБАНК», визначені ст.ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», начальнику відділy запровадження тимчасової адміністрації управління раннього реагування департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Штогріній Ірині Вікторівні.

У подальшому, Правлінням Національного Банку України прийнято рішення від 21.07.2022 № 362-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «МЕГАБАНК», на підставі якого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21.07.2022 №506 «Про початок процедури ліквідації АТ «МЕГАБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації АТ «МЕГАБАНК» з 22.07.2022 по 21.07.2025 та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «МЕГАБАНК» провідному професіоналу з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білій Ірині Володимирівні (РНОКПП НОМЕР_1 ) строком на три роки з 22.07.2022 по 21.07.2025 включно.

За доводами позивача, станом на 12.04.2023, у відповідача перед позивачем обліковується заборгованість зі сплати комісійної винагороди згідно з умовами укладеного договору про надання гарантії за період з 01.02.2022 по 21.07.2022 у загальному розмірі 168 657,43 грн, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Відповідач щодо задоволення позову заперечує. В обґрунтування своєї позиції вказує на наступне:

- з моменту прийняття Національним банком України рішення від 02.06.2022 № 261-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до категорії неплатоспроможних» банківська гарантія АТ «Мегабанк» є такою, що не відповідає вимогам Кодексу ГТС до фінансового забезпечення у формі банківської гарантії, оскільки неплатоспроможний банк не міг забезпечити виконання грошового зобов`язання банка-гаранта перед оператором газотранспортної системи. На підтвердження вказаної позиції надано: витяг з інформаційної платформи про відхилення номінації ТОВ «Чернігівгаз Збут» у зв`язку з недостатністю фінансового забезпечення, визначеного згідно з положеннями глави 2 розділу VII Кодексу ГТС та лист ТОВ «Оператора ГТС» №ТОВВИХ-23-1969 від 15.02.2023. На думку відповідача, строк гарантії закінчився 02.06.2022;

- між сторонами відбулося зарахування зустрічних однорідних вимог, у зв`язку з чим зобов`язання ТОВ «ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ» перед АТ «МЕГАБАНК» щодо погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії № 403 від 29.10.2021 припинені в повному обсязі.

У письмових поясненнях відповідач просить суд врахувати період заборгованості з 01.02.2022 по 02.06.2022 відповідно до умов п. 2.3.1 договору та суму заборгованості 120 328,76грн

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами та в яких виник спір, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Так, згідно ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Гарантія, у відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання.

В силу приписів ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України, гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Відповідно до ст. 560 Цивільного кодексу України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Як встановлено ч. 1 с. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, відповідно до п. 9 ч. 3 розділу І якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом та не заперечується сторонами, заборгованість відповідача зі сплати комісійної винагороди перед банком виникла з 01.02.2022.

Відповідно до п. 1 гл. 2 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи, з метою забезпечення виконання зобов`язань замовника послуг транспортування щодо оплати послуг оператора газотранспортної системи за договором транспортування природного газу замовник послуг транспортування зобов`язаний надавати оператору газотранспортної системи фінансове забезпечення у випадках та відповідно до вимог, встановлених у цьому Кодексі, або здійснити попередню оплату таких послуг на підставі договору транспортування природного газу.

За змістом п. 3 гл. 2 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи, фінансове забезпечення виконання замовником послуг транспортування зобов`язань щодо оплати за вчинення дій з врегулювання добового небалансу обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї, надається оператору газотранспортної системи в одній або декількох з таких форм: банківської гарантії; передачі замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи в якості фінансового забезпечення грошових коштів на підставі договору транспортування природного газу.

Згідно з п. 5 гл. 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, банківська гарантія - вид забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед оператором газотранспортної системи на його першу вимогу сплатити кошти за замовника послуг транспортування в разі невиконання останнім у повному обсязі або частково своїх фінансових зобов`язань перед оператором газотранспортної системи за договором транспортування природного газу. Банківська гарантія є належним фінансовим забезпеченням для цілей цього Кодексу, якщо вона є безвідкличною, непередаваною та безумовною.

Інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

На виконання вказаних положень відповідачем укладено з позивачем договір №403 про надання гарантії від 29.10.2021 р на суму 12 000 000,00 грн.

За умовами п. 2.1.2. договору, банк зобов`язується, у випадку отримання від бенефіціара протягом строку дії гарантії письмової вимоги (що відповідає умовам гарантії), а також усіх документів, передбачених умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено), про оплату банком зобов`язань по гарантії в зв`язку з тим, що клієнт порушив зобов`язання, здійснити платіж по гарантії на користь бенефіціара на суму, що вказана в письмовій вимозі.

Разом з тим, судом встановлено, що у зв`язку з рішенням Правління Національного банку України від 02.06.2022 року № 361-рш/БТ з 03.06.2022 на інформаційній платформі було обмежено строк дії банківської гарантії АТ «Мегабанк» від 29.10.2021 №406 (лист ТОВ «ОГС» від 15.02.2023 №ТОВВИХ-23-1969). З огляду на викладене, 03.06.2022 номінацію, подану ТОВ «Чернігівгаз Збут» було відхилено з причини 4 недостатність фінансового забезпечення, визначеного згідно з положеннями глави 2 розділу VIII Кодексу ГТС.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Національного банку України №261-рш/БТ від 02.06.2022 "Про віднесення Акціонерного товариства "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних", віднесено АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №383 від 02.06.2022 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Мегабанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" розпочато процедуру виведення Акціонерного товариства "Мегабанк" з ринку і запроваджено тимчасову адміністрацію з 03.06.2022 по 02.07.2022 (включно).

У подальшому, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21.07.2022 №362-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Мегабанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21.07.2022 №506 "Про початок процедури ліквідації АТ "Мегабанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації АТ «МЕГАБАНК» строком на три роки з 22.07.2022 по 21.07.2025 включно та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «МЕГАБАНК» провідному професіоналу з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білій Ірині Володимирівні (РНОКПП НОМЕР_1 ) строком на три роки з 22.07.2022 по 21.07.2025 включно.

За змістом ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України". Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно. Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд зазначає обсяг повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі. Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує один місяць. У разі виведення неплатоспроможного банку з ринку у спосіб, передбачений пунктами 3-5 частини другої статті 39 цього Закону, тимчасова адміністрація може бути продовжена на строк до одного місяця. У разі виведення неплатоспроможного банку з ринку у спосіб, передбачений пунктами 1 і 2 частини другої статті 39 цього Закону, строк тимчасової адміністрації може бути продовжений на п`ять днів з припиненням не пізніше дня отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з ч. 4 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" початок тимчасової адміністрації або будь-які дії, що вживаються Фондом на виконання плану врегулювання, не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують операційну та господарську діяльність банку, зокрема договорів з платіжними організаціями платіжних систем, про надання клірингових, розрахункових послуг, про оренду рухомого та нерухомого майна, про надання комунальних послуг, послуг зв`язку, охорони тощо.

Відповідно до підпункту 1 частини 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Стаття 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлює правові наслідки початку процедури ліквідації банку.

Так, згідно підпунктів 1,2, 3 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку:

- припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, наглядової ради і правління) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку;

- банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

- строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.

Відповідно до підпункту 4-1 цієї ж статті Закону нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно до п. 5.2. Договору, зобов`язання банку перед бенефіціаром припиняється серед іншого у випадках, передбачених законодавством.

З аналізу наведених норм закону випливає, що саме з дня початку процедури ліквідації банку припиняється господарська діяльність банку, і подальше виконання банком своїх зобов`язань за діючими договорами стає неможливим.

Відтак, саме з 22.07.2022 (дня початку процедури ліквідації банку) зобов`язання АТ "МЕГАБАНК" за договором про надання гарантії від 29.10.2021 №403 є припиненими.

З огляду на викладене, суд вважає помилковими доводи позивача, що неможливість виконання Банком зобов`язань за договором гарантії пов`язано з прийняттям Національним банком України рішення від 02.06.2022 №361-рш/БТ «Про віднесення АТ "МЕГАБАНК" до категорії неплатоспроможних», оскільки правові наслідки, з якими закон пов`язує припинення виконання зобов`язань за договорами, відповідно до ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", настають на час прийняття НБУ рішень про початок процедури ліквідації та відкликання банківської ліцензії.

Таким чином, враховуючи факт встановлення судом періоду заборгованості відповідача з 01.02.2022 по 21.07.2022, відповідно до умов п. 2.3.1. договору, така заборгованість останнього перед позивачем становить 168 675,43 грн.

Вказана сума заборгованості останнім на користь банку не сплачена.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача 168 675,43 грн заборгованості зі сплати комісійної винагороди.

Щодо тверджень відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами, суд критично оцінює зазначений довід враховуючи наступне.

Як встановлено судом, заявою від 27.03.2023 №14007.2-Сл-1358-0323 ТОВ "Чернігівгаз збут", на підставі статті 601 Цивільного кодексу України, повідомило АТ "Мегабанк" про припинення свого зобов`язання з погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії від 29.10.2021 №403, за період з 01.02.2022 по 02.06.2022 включно, в сумі 120 328,77 грн, шляхом повного зарахування певних зустрічних однорідних вимог.

Однак, рішенням Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 у справі №910/7660/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ" до Акціонерного товариства "МЕГАБАНК", предметом спору якого були вимоги про визнання припиненим зобов`язання позивача перед відовідачем в сумі 120 328,77грн щодо погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії від 29.10.2021 №403 на підставі заяви позивача про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 27.03.2023 №147007.2-Сл-1358-0323 по факту укладення ним в період ліквідаційної процедури банку з первісним кредитором відповідача договору уступки права вимоги, у задоволенні позову, - відмовлено.

Вказане рішення залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 та постановою Верховного Суду від 31.01.2024.

Верховний Суд зробив наступні висновки:

«Припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в процесі ліквідації банку є порушенням вимог чинного законодавства, зокрема черговості задоволення вимог кредиторів банку, передбаченого статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, у тому числі на підставі судового рішення, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов`язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Вказані правові позиції наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/23398/16, постановах Верховного Суду від 02.03.2018 у справі №910/8297/17, від 20.03.2018 у справі №910/3226/17, від 29.08.2018 у справі №910/3361/17.

З огляду на наведене та, враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію АТ "Мегабанк", суди попередніх інстанцій правильно виснували, що спірні правовідносини сторін (щодо припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог) не регулюються ЦК, оскільки унормовуються спеціальним законом - Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", пункт 8 частини другої статті 46 якого, як зазначалось вище, містить заборону здійснювати зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами.»

За змістом ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки є встановленими у рішенні, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву законність судового акта, який набрав законної сили. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 5023/4999/12.

За змістом ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання даної позовної заяви позивачем сплачено 2 684,00грн судового збору згідно з платіжною інструкцією №180271 від 13.04.2023.

Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, витрати зі сплати судового збору у сумі 2 684,00 грн покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ (вул. Любецька, буд. 68 , м. Чернігів, 14021, ) на користь Акціонерного товариства МЕГАБАНК (вул. Січових Стрільців, буд. 17, м. Київ, 04053, ) 168 657,43грн заборгованості та 2 684,00грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення виготовлено 21.05.2024.

Суддя В.В. Моцьор