ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2024 р. Справа №907/278/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Скрипчук О.С Матущак О.І.

секретар судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 10.01.2024 (вх. № ЗАГС 01-05/187/24 від 15.01.2024)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.11.2023 (суддя Пригара Л.І. повний текст рішення складено 22.12.2023)

у справі № 907/278/23

за позовом Акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» (надалі АТ «Комерційний інвестиційний банк»), м. Ужгород, Закарпатської області

до відповідача 1 Фізичної особи- підприємця Фейси Марії Михайлівни (надалі ФОП Фейса Марія Михайлівна), с. Неліпино, Мукачівського району Закарпатської області

до відповідача 2 ОСОБА_1 , м. Свалява Закарпатської області

про стягнення солідарно 1 187 938,59 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Мікрюков С.В.;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Комерційний інвестиційний банк» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача 1 Фізичної особи підприємця Фейси Марії Михайлівни та до відповідача 2 ОСОБА_1 про стягнення солідарно 1 187 938,59 грн, в тому числі: 636 080,48 грн заборгованості за кредитом, 30 404,84 грн заборгованості по відсотках, 208 432,19 грн пені, 72 459,66 грн інфляційних нарахувань, 15 695,05 грн трьох процентів річних та 224 866,37 грн штрафу.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.11.2023 позов задоволено частково. Стягнуто на користь Акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» в солідарному порядку з Фізичної особи підприємця Фейси Марії Михайлівни та ОСОБА_1 суму 636 080,48 грн заборгованості за кредитом, а також 9541,21 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору (по 4770,61 грн із кожного). В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи рішення, судом першої інстанції встановлено, що позивач на виконання умов кредитного договору перерахував на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 563 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку позичальника та платіжним дорученням від 04.08.2021. Однак, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, припинив здійснювати щомісячні платежі, які передбачені графіком платежів, внаслідок чого заборгованість відповідача за тілом кредиту станом на 15.12.2022 становила 434 637,89 грн. Суд також врахував часткове погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту 15.12.2022 в розмірі 4 489,96 грн та 16.02.2023 в розмірі 1 829,66 грн, та встановив, що дані суми не були враховані банком. Відтак, суд визнав обґрунтованим законним та таким, що підлягає задоволенню стягнення за тілом кредиту в розмірі 428 318,27 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 43276,61 грн, перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку заборгованості за відсотками станом на 15.12.2022 в розмірі 96 035,97 грн, суд встановив, що такий здійснено вірно. Як вбачається з виписки по рахунку за відсотками станом на 10.05.2022 та пояснень позивача, за користування кредитними коштами погашено заборгованість по відсотках на суму 58 218,24 грн (47404,30 грн відсотки погашені Фондом розвитку підприємництва та 10 813,94 грн погашено відповідачем). Відтак, суд прийшов до висновку, що до стягнення підлягає 37 817,73 грн заборгованості за відсотками.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважає, рішення суду в частині задоволення позовних вимог до скаржника незаконним, необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню. Зокрема, скаржник зазначає, що позивач не виконав свій обов`язок, визначений п.3.3.1 Договору поруки та не направив письмову вимогу після прострочення ФОП Фейсою М.М. своїх зобов`язань за кредитним договором, відтак, вважає, що у нього не виникло обов`язку виконувати зобов`язання забезпечене порукою.

Окремо апелянт зазначає, що ст.599 ЦК України встановлено шестимісячний присічний строк для пред`явлення вимоги до поручителя. Враховуючи, що в договорі поруки строк її дії не встановлено, а строком виконання основного зобов`язання визначено 05.08.2022, то, на думку скаржника, порука припиняється 05.02.2023, якщо Кредитор не пред`явить вимоги до поручителя. Однак, позовна заява подана до суду 10.04.2023, тобто після припинення строку дії поруки.

Окрім того, скаржник звертає увагу суду на те, що ухвала суду від 05.10.202, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, на день ухвалення судового рішення 21.11.2023 перебувала у відділенні поштового зв`язку й не була вручена ОСОБА_1 , відтак, вважає, що судом порушено його право на участь в судових засіданнях.

У судовому засіданні та відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 01-04/2333/24 від 03.04.2024) АТ «Комерційний інвестиційний банк» звертає увагу суду, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018, який набрав чинності 04.02.2019, внесені зміни до ч. 4 ст. 599 ЦК України, відповідно до яких змінено присічний строк для пред`явлення позову до поручителя з 6 місяців до трьох років, відтак, позивач не пропустив строк на звернення з позовом до суду, оскільки такий закінчиться лише 05.02.2025.

Окрім того, зазначає, що, враховуючи належне повідомлення скаржника про попередні судові засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення, ОСОБА_1 , на думку позивача, не з`являвся за відповідним рекомендованим листом з ухвалою суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду, оскільки його дії були спрямовані на затягування розгляду справи.

Відповідач 1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

ФОП Фейса Марія Михайлівна та ОСОБА_1 участі уповноважених представників в судове засідання 14.05.2024 не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представник банку підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та заперечив проти доводів скаржника відповідача 2.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення зазначеним учасникам справи ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, також те, що зазначені учасники справи не зверталися до суду з будь-якими заявами щодо розгляду справи, явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників зазначених учасників справи.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

06.08.2021 між Акціонерним товариством Комерційний інвестиційний банк (Кредитор) та Фізичною особою підприємцем Фейсою Марією Михайлівною (Позичальник) укладено Договір кредитної лінії №50.00..

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що кредитор відкриває позичальнику відкличну кредитну лінію, зі сплатою 18,50% відсотків річних строком від 06.08.2021 до 05.08.2022 з максимальним лімітом заборгованості в сумі:

- строком з 06.08.2021 по 30.09.2021 1 200 000 грн;

- строком з 01.10.2021 по 29.10.2021 1 100 000 грн;

- строком з 30.10.2021 по 30.11.2021 1 000 000 грн;

- строком з 01.12.2021 по 27.12.2021 900 000 грн;

- строком з 28.12.2021 по 31.01.2022 800 000 грн;

- строком з 01.02.2022 по 28.02.2022 700 000 грн,

- строком з 01.03.2022 по 31.03.2022 600 000 грн;

- строком з 01.04.2022 по 29.04.2022 500 000 грн;

- строком з 30.04.2022 по 31.05.2022 400 000 грн;

- строком з 01.06.2022 по 30.06.2022 300 000 грн;

- строком з 01.07.2022 по 29.07.2022 200 000 грн;

- строком з 30.07.2022 по 05.08.2022 100 000 грн.

Надання коштів буде здійснюватися окремими частинами (надалі кожна частина окремо транш, а у сукупності транші) в межах кредитної лінії з встановленим максимальним лімітом заборгованості на умовах визначеним цим Договором та Додатковими правочинами до нього. Мета кредитування поповнення обігових коштів (п. 1.2., 1.3. Договору).

Згідно із п. 2.1. Договору у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, кредитор укладає з позичальником та/або майновим поручителем договір поруки.

Відповідно до п. 3.1. Договору видача траншів кредиту проводиться шляхом оплати з позичкового рахунку позичальника № НОМЕР_1 в АТ Комінвестбанк розрахункових документів позичальника або шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника на цілі, визначені п. 1.3. Договору.

Моментом (днем) надання траншів кредиту вважається день першої оплати з позичкового рахунку позичальника розрахункових документів позичальника або перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника в сумі відповідного траншу кредиту. Моментом (днем) повернення траншу кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми траншу кредиту, відсотків за кредит та можливих штрафних санкцій, визначених цим Договором, якщо інше не випливає з умов цього Договору. Термін користування позичальником кожним траншем кредиту обмежується строком, встановленим п. 1.1. цього Договору (п. 3.2., 3.3. Договору).

За змістом п. 3.7., 3.8. Договору нарахування відсотків за користування траншем кредиту здійснюється у валюті кредиту щомісячно, за фактичну кількість днів користування відповідним траншем кредиту в періоді (28-29-30-31/365-366). Відсотки нараховуються до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за траншем кредиту. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення траншу кредиту. Сплата відсотків здійснюється в валюті кредиту на рахунок кредитора №UА3400166, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним. Якщо кінцева дата сплати нарахованих відсотків припадає на вихідний чи святковий день, то граничним терміном сплати нарахованих відсотків є перший наступний робочий день.

Підпунктом 4.2.7. Договору встановлено обов`язок позичальника забезпечити своєчасне та повне повернення траншів кредиту, відсотків за користування траншами кредиту та можливих штрафних санкцій у відповідності з цим Договором.

Згідно із підп. 7.1.1. п. 7.1. Договору у випадку порушення позичальником умов, визначених п. 1.1. цього Договору, кредитор має право вимагати від позичальника сплатити штраф у розмірі 25% від розміру максимального ліміту заборгованості кредитної лінії, щo зазначені в п. 1.1. цього Договору.

Відповідно до п. 7.2. Договору у випадку прострочення позичальником строків повернення траншів кредиту, визначених цим Договором, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно повернутої суми траншів кредиту та відсотків за користування за кожен день прострочення, що діє у період, за який сплачується пеня.

Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим Договором у випадку настання та дії обставин, що знаходяться поза межами контролю Сторін, та які Сторони не могли передбачити або запобігти. До таких обставин за цим Договором належать: військові дії, не залежно від факту оголошення війни, повстання стихійні лиха (п.7.9 Договору).

Сторона не звільняється від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань, якщо обставини, визначені п. 7.9 цього Договору, настали у період прострочення виконання зобов`язання (п. 7.10 Договору).

Відповідно до п. 7.11 Договору у випадку настання обставин, визначених п. 7.9 цього Договору, строк виконання зобов`язань відсувається на строк дії таких обставин, але не більше як на один місяць.

Цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 8.5. Договору).

Виконання зобов`язань позичальником ФОП Фейси М.М. за Договором кредитної лінії №50.00. від 06.08.2021 забезпечено укладеним між Акціонерним товариством Комерційний інвестиційний банк, ФОП Фейса М.М. та ОСОБА_1 Договором поруки №70.00. від 06.08.2021.

Пунктом 1.1. Договору поруки визначено, що поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредитної лінії №50.00. від 06.08.2021 (зі всіма змінами та доповненнями) (надалі за текстом Договір кредитної лінії).

За змістом п.п. 2.1.1. 2.1.3. п. 2.1. Договору поруки зміст забезпеченого порукою зобов`язання: - повернення кредиту в сумі 1 200 000 грн з кінцевим строком погашення 05.08.2022 чи іншим, визначеним Договором кредитної лінії строком його дострокового повернення; - сплата визначених згідно Договору кредитної лінії відсотків у розмірі 18,5% річних; - сплата штрафних санкцій згідно з умовами Договору кредитної лінії.

Підпунктами 3.1.1., 3.1.2. пункту 3.1. Договору поруки встановлено, що поручитель зобов`язаний: - протягом одного робочого дня від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов`язання виконати відповідне зобов`язання шляхом перерахування непогашеної суми кредиту на рахунок кредитора №UA0140151, непогашеної суми відсотків на рахунок кредитора, непогашеної суми відсотків на рахунок кредитора №UА3400166 та/або №UA3400167; - у випадку невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов`язання відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Кредитор зобов`язаний протягом семи днів робочих днів з дати невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов`язання направити поручителю письмову вимогу з визначеним обсягом виконаного та не виконаного позичальником відповідного зобов`язання (п.п. 3.3.1 п.3 Договору поруки).

Згідно з положеннями п. 3.4.1. Договору поруки кредитор має право у випадку невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов`язання, звернути стягнення на все майно поручителя та/або позичальника, як солідарних боржників, згідно з чинним законодавством України.

У випадку порушення поручителем вимог п. 3.1.1. цього Договору, поручитель зобов`язаний сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період, від суми невиконаного забезпеченого порукою зобов`язання, за кожний день прострочення (п. 4.1. Договору поруки).

Усі повідомлення за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача (п.п. 5.1 п. 5 Договору поруки).

Цей Договір набирає чинності з дати його укладання (п. 5.2. Договору поруки).

В матеріалах справи міститься копія претензії №02-93/6-/ від 19.07.2022, адресована ФОП Фейсі М.М. та Ішковичу О.Д., відповідно до якої позивач повідомляє, що станом на 19.07.2022 заборгованість перед банком в частині прострочення обов`язкових платежів становить 899 465, 46 грн. Загальна заборгованість боржника по договору кредитної лінії №50.00.3 від 06.08.2021 станом на 19.07.2022 становить 1 166 253, 86 грн. Відтак, позивач просить терміново перерахувати суму заборгованості.

Згідно наявних в матеріалах справи накладних Укрпошти вказана претензія була надіслана відповідача 1 та 2 21.07.2022.

Окрім того, як вбачається із наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку ФОП Фейси М.М., позивач взяті на себе зобов`язання за Договором кредитної лінії №50.00. від 06.08.2021 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу 1 кредитні кошти в розмірі 1 200 00 грн.

Однак, позичальник взяті на себе договірні зобов`язання виконала лише частково, здійснивши погашення кредиту на суму 563 919,52 грн та відсотків за його користування в сукупному розмірі 244 840,75 грн.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідачів у солідарному порядку суми 1 187 938,59 грн, у тому числі 636 080,48 грн заборгованості за кредитом, 30 404,84 грн заборгованості по відсотках та нарахованих у зв`язку із простроченням виконання ФОП Фейсою М.М. грошового зобов`язання 208 432,19 грн пені, 72 459,66 грн інфляційних нарахувань, 15 695,05 грн трьох процентів річних та 224 866,37 грн штрафу.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, що кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З наявних у матеріалах справи доказів місцевим господарським судом встановлено, позивач взяті на себе зобов`язання за Договором кредитної лінії №50.00. від 06.08.2021 виконав в повному обсязі, надавши відповідачу 1 кредитні кошти в розмірі 1 200 00 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по рахунку позичальника.

Як зазначалося вище, всупереч умовам кредитного договору від 06.08.2021 Позичальник - ФОП Фейса М.М. не здійснила в повній мірі погашення заборгованості по кредиту за користування кредитними коштами у встановлені договором строки та розмірі, чим порушила взяті на себе зобов`язання.

Доказів протилежного сторонами в процесі розгляду справи не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт отримання ФОП Фейсою М.М. кредитних коштів у загальному розмірі 1 200 00 гривень, однак, доказів повернення кредиту в повному обсязі матеріали справи не містять, місцевий господарський суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо існування у ФОП Фейси М.М. заборгованості по тілу кредиту, зокрема, у розмірі 636 080,48 гривень є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Як визначено ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Як встановлено судом, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань по кредитному договору, між Акціонерним товариством Комерційний інвестиційний банк, ФОП Фейса М.М. та ОСОБА_1 укладено Договір поруки №70.00. від 06.08.2021.

Як зазначалося вище, згідно з п. 1.1. Договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредитної лінії №50.00. від 06.08.2021 (зі всіма змінами та доповненнями) .

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Загальні підстави припинення поруки, яка за своєю правовою природою є зобов`язанням, передбачені у главі 50 Цивільного кодексу України, а спеціальні (додаткові) підстави її припинення визначено у статті 559 Цивільного кодексу України.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Колегія суддів звертає увагу, що як вірно зазначає позивач у відзиві на апеляційну скаргу, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018, який набрав чинності 04.02.2019 внесені зміни до ч. 4 ст. 599 ЦК України, відповідно до яких змінено присічний строк для пред`явлення позову до поручителя з 6 місяців до трьох років, тому, враховуючи те, що Договір поруки укладений 06.08.2021, тобто, коли нова редакція ч. 4 ст. 599 ЦК України набрала чинності, то в цій частині твердження апелянта є безпідставними та нічим не обґрунтованими.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії відноситься до преклюзивних, як строк існування самого зобов`язання поруки, а його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Умовами Договору поруки передбачено, що Кредитор зобов`язаний протягом семи днів робочих днів з дати невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов`язання направити поручителю письмову вимогу з визначеним обсягом виконаного та не виконаного позичальником відповідного зобов`язання (п.п. 3.3.1 п.3).

19.07.2022 АТ Комерційний інвестиційний банк надіслав ФОП Фейсі М.М. та Ішковичу О.Д. претензії №02-93/6-/, у якій повідомляє, що станом на 19.07.2022 у Позичальника існує заборгованість перед Банком в частині прострочення обов`язкових платежів в розмвірі 899 465, 46 грн. Загальна заборгованість боржника по договору кредитної лінії №50.00.3 від 06.08.2021 станом на 19.07.2022 становить 1 166 253, 86 грн. Відтак, позивач просить терміново перерахувати суму заборгованості.

В матеріалах справи містяться копії накладних Укрпошти, які підтверджують надсилання 21.07.2022 вказаної претензії відповідачу 1 та відповідачу 2.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що п.п. 5.1 п. 5 Договору поруки сторони передбачили, що усі повідомлення за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

Згідно з положеннями п. 3.4.1. Договору поруки кредитор має право у випадку невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов`язання, звернути стягнення на все майно поручителя та/або позичальника, як солідарних боржників, згідно з чинним законодавством України.

У випадку порушення поручителем вимог п. 3.1.1. цього Договору, поручитель зобов`язаний сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період, від суми невиконаного забезпеченого порукою зобов`язання, за кожний день прострочення (п. 4.1. Договору поруки).

Відтак, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів виконання Позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повного повернення кредитних коштів, суд встановив, що станом на дату звернення з позовом до суду порука не припинилась, адже кредитор звернувся з вимогою про стягнення в межах трирічного строку з дня настання строку виконання забезпеченого зобов`язання.

За змістом ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, враховуючи встановлення судом факту порушення позичальником договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та відсутність у матеріалах справи доказів виконання відповідачем 2 своїх зобов`язань за договором поруки, суд дійшов висновку, що вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу по тілу кредиту у розмірі 636 080,48 гривень є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і, відповідно, підлягає задоволенню.

Щодо тверджень скаржника про неналежне повідомлення його про дату і час судового засідання колегія суддів зазначає таке.

З метою повідомлення учасників справи про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду справи по суті, ухвала суду від 05.10.2023 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на поштову адресу, яка міститься у Єдиному державному демографічному реєстрі.

Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру (відповідь №33028 від 14.04.2023), ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Поштове відправлення №068, яким було направлено скаржнику копію ухвали суду від 05.10.2023, 24.11.2023 повернуто на адресу суду. При цьому, згідно трекінгу поштових відправлень «Укрпошти» вказане поштове відправлення знаходилось в точці видачі доставки з 21.10.2023. На день прийняття оскаржуваного рішення 21.11.2023 в трекінгу поштового відправлення було проставлено відмітку повернення за зворотною адресою, а у графі причини повернення зазначено: "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг поштового зв`язку адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу шляхом надсилання текстового повідомлення з використанням технічних засобів оператора поштового зв`язку, повідомленням, що підтримується засобами Інтернету, або повідомленням у паперовій формі за встановленою оператором поштового зв`язку формою.

Так, колегія суддів звертає увагу, що всі попередні поштові відправлення скаржник отримував за вказаною адресою, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення, більше того в усіх поштових відправлення вказано номер телефону скаржника, а відтак згідно Правил надання послуг поштового зв`язку про надходження поштового відправлення адресат повідомлявся за допомогою SMS-повідомлень за номером телефону ( НОМЕР_2 ), вказаному на поштовому відправленні.

Більше того, відповідно до статті 2 ЗУ Про доступ до судових рішень кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 05.10.2023 у справі №907/278/23 надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 17.10.2023; зареєстровано в реєстрі 18.10.2023 та оприлюднено 19.10.2023 (електронна адреса https://reyestr.court.gov.ua/Review/114221985, відтак, скаржник міг ознайомитися з текстом цієї ухвали.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі №910/23064/17.

Окрім того, Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України", заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007, та "Трух проти України" (ухвала), заява № 50966/99, від 14.10.2003).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).

Обов`язок швидкого здійснення судочинства, насамперед, покладається на відповідні державні судові органи, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

З огляду на наведені обставин, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом дотримано вимоги законодавства в частині своєчасного оприлюднення в електронній формі в Єдиному державному реєстрі судових рішень означеної ухвали суду та направлено рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення на належну адресу скаржника засвідчену копію ухвали, що свідчить про вжиття необхідних заходів для повноцінної реалізації останнім права на ознайомлення зі змістом вказаної ухвали суду з дня її отримання.

Більше того, скаржник жодного разу не з`являвся в підготовчі судові засіданні, хоча відповідні ували суду отримував, клопотання про розгляд справи без його участі суду не подавав, ухвала суду від 05.10.2023 знаходилась в точці видачі доставки місяць часу (з 21.10.2023 по 21.11.2023), відтак, з огляду на вимоги чинного законодавства України, яким визначено, що справа повинна бути розглянута в межах розумного строку, а сторони зобов`язані добросовісно користуватися наданими їм процесуальними правами, не порушуючи при цьому прав інших учасників судового процесу, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом дотримано вимоги щодо належного повідомлення учасника процесу про розгляд справи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З оглядну на наведене, ОСОБА_1 не спростовано позовні вимоги АТ «Комерційний інвестиційний банк» і не надано жодного доказу на спростування сум заборгованості, підтверджених виписками по рахунку.

Таким чином, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Закарптської області від 21.11.2023 року у справі №907/278/23.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

-

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Господарського суду Закарптської області від

21.11.2023 року у справі №907/278/23 залишити без змін.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 20.05.2024.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді О.С. Скрипчук

О.І. Матущак