РІШЕННЯ

08 травня 2024 року м. ТернопільСправа № 921/25/24

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

за участі секретаря судового засідання: Кос В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз», 46006, м. Тернопіль, вул. Чернівецька, буд. 54, ідентифікаційний код 03353503;

до відповідача: Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", вул. Гагаріна, буд.16, м. Бровари, Київська область, 07400, ідентифікаційний код 37199618;

про: стягнення 3 825 751,62 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу (основний борг), 878 700,04 грн. пені за несвоєчасні розрахунки за Договором, 705369,37 грн. втрат від інфляційних процесів, 186 144,77 грн. 3% річних та судові витрати.

За участю представників, які були присутні до виходу суду в нарадчу кімнату:

-позивача: Мельник Оксана Семенівна, адвокат, довіреність № без номера, без дати (чинна до 31.12.2024);

-відповідача: не з`явився;

Суть справи.

Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 11.01.2024 (вх. №30 від 11.01.2024), до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про стягнення 3 825 751,62 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу (основний борг), 878 700,04 грн. пені за несвоєчасні розрахунки за Договором, 705369,37 грн. втрат від інфляційних процесів, 186 144,77 грн. 3% річних та судові витрати.

Позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань по Договору розподілу природного газу № 12/п-012 від 01.01.2018, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем 3 825 751,62 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу (основний борг), 878 700,04 грн. пені за несвоєчасні розрахунки за Договором, 705369,37 грн. втрат від інфляційних процесів, 186 144,77 грн. 3%.

Заперечення відповідача.

02.02.2024 до матеріалів справи від відповідача поступив Відзив на позовну заяву № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 01.02.2024 (вх.№950 від 02.02.2024), в якому просить суд застосувати строк позовної давності до вимог щодо стягнення пені та зменшити нараховані позивачем втрати від інфляції та 3% річних до 1 гривні. Звертає увагу суду, що, від червня 2023 ДП «Укрспирт» не здійснює виробництва спирту етилового, про що 27.06.2023 підприємством було видано відповідне Розпорядження за № 205-рп. Враховуючи відсутність ведення господарської діяльності та беручи до уваги значну кількість виконавчих проваджень про стягнення з ДП «Укрспирт», як з боржника, грошових коштів на загальну суму 82 340 971,6 грн., згідно Постанови ВПВР УЗПВР у м. Києві та Київській області ЦМУ МЮ м. Києва від 01.08.2023 року у ВП №72395730, майновий стан Відповідача є у край негативному стані, відповідно додаткове стягнення з підприємства господарських санкцій у розмірі, визначеними позовними вимогами є надмірним фінансовим навантаженням для Відповідача.

Відповідь на відзив.

05.02.2024 до матеріалів справи від позивача поступила Відповідь на відзив №ТЕР-03/209, документ сформований в системі «Електронний суд» 05.02.2024 (вх.№995 від 05.02.2024), в якій позивач зазначає, зокрема, про те що відсутні підстави для застосування наслідків пропущення позовної давності до вимог про стягнення пені, оскільки закінчення такого періоду припадало на дію воєнного стану в Україні, запровадженого згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з наступним продовження його дії, яка триває і по даний час.

Щодо майнового стану позивача та необхідності дотримання балансу інтересів сторін позивач зазначає, що Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» є оператором газорозподільних систем - суб?єктом господарювання, який здійснював (до 01.02.2024) діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою НКРЕКП від 19.06.2017 року № 815. Основним видом діяльності Позивача у спірний період було надання послуг з розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи від місць його надходження до споживачів природного газу, з урахуванням його якісних і фізико-хімічних характеристик. Позивач забезпечує надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у користуванні; гарантований рівень розподілу природного газу; виконання комплексу робіт з експлуатації газорозподільних систем; надання споживачам послуг з розподілу природного газу.

Вказані обов`язки потребують значних витрат для забезпечення належної експлуатації та підтримання мереж у справному технічному стані. Відсутність оплати від споживачів за послуги з розподілу природного газу ставить у пряму залежність можливість позивача виконувати свої обов`язки, які передбачені Статутом підприємства. Таким чином, відсутні підстави для врахування аргументів відповідача та відповідно, підстав для зменшення нарахованих до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3% річних

Заперечення на Відповідь на відзив.

16.02.2024 до матеріалів справи від відповідача поступили Заперечення (на відповідь на відзив) № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 16.02.2024 (вх.№1396 від 16.02.2024), в яких зазначає, що ознайомившись із доводами позивача у відповіді на відзив не погоджується з ними , посилаючись на наступне.

Позивач жодним чином не пов`язує неможливість вчасного звернення до суду з вимогами про стягнення нарахованої пені з військовою агресією російської федерації проти України.

Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Сам лише факт дії воєнного стану не є достатнім для поновлення пропущених процесуальних строків. Натомість чинне законодавство вимагає від учасників процесуальних правовідносин подавати відповідні клопотання таким чином, щоб вони відповідали вимогам для поновлення таких строків.

Відповідно, аргументи, що ґрунтуються винятково на факті наявності війни з російською федерацією та факті запровадження воєнного стану на території України, недостатні - вони також мають бути підкріплені фактами щодо наслідків повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України.

Однак, ні у доводах позовної заяви ні в обгрунтуваннях Відповіді на Відзив, ПрАТ «Тернопільгаз» не наводить жодних доводів щодо неможливості пред?явлення вимог щодо стягнення боргу ДП «Укрспирт», а відтак і вимог щодо стягнення пені, за період заборгованості з 11.03.2022 по 11.01.2023 року.

Таким чином, ДП «Укрспирт» наполягає на пропущенні позивачем строку позовної давності щодо пред`явлення позовних вимог по стягненню пені на загальну суму 852 496,26 грн.

Збитки ПрАТ «Тернопільгаз» що пов`язані з наданням доступу до природного газу у місці доступу не можуть бути порівняні з тими, які б позивач би поніс при постійному заборі газу відповідачем у точці доступу.

Враховуючи відсутність ведення господарської діяльності за виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін та приймаючи до уваги складний матеріальний стан ДП «Укрспирт» та відсутність доказів завдання позивачу інших збитків, просить суд зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій у вигляді пені, втрат від інфляційних процесів та 3 % річних до 1 гривні.

Рух справи.

Ухвалою від 15.01.2024 прийнято позовну заяву № без номера, документ сформований в системі «Електронний суд» 11.01.2024 (вх. №30 від 11.01.2024) Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» до розгляду та відкрито провадження у справі №921/25/24 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання на 19.02.2024 на 14 год. 40 хв.

Ухвалою від 19.02.2024 відкладено підготовче засідання у справі на 11.03.2024 на 15 год. 30 хв.

Ухвалою від 11.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/25/24 до судового розгляду по суті на 10.04.2024 на 11 год. 00 хв.

Ухвалою від 10.04.2024 відкладено розгляд справи по суті на 08.05.2024 на 16 год. 00 хв.

Явка сторін.

Представник позивача в судове засідання з`явився, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився.

Відповідачу Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" ухвала від 15.01.2024 про відкриття провадження у справі № 921/25/24 та в подальшому ухвали у справі були надіслані в Електронний кабінет підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд».

Відповідно до ч.7 ст.6 Господарського процесуального кодексу України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідачем ухвала від 15.01.2024 про відкриття провадження у справі № 921/25/24 та була доставлена до електронного кабінету 16.01.2024 21:00 та в подальшому ухвали у справі були доставлені до електронного кабінету відповідача, про що свідчать довідки про доставку електронного листа, які знаходяться в матеріалах справи.

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.

Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Таким чином, відповідач проінформований про розгляд справи в Господарському суді Тернопільської області.

Розгляд заяв та клопотань.

Жодні заяви та клопотання не поступили.

Технічна підтримка.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) сервісу відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ВКЗ).

Господарський процес.

Судом оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Суд, розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступні фактичні обставини.

18.12.2017 Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (Оператор ГРМ, позивач) та ДП "Укрспирт" Ковалівське МПД (Споживач, відповідач) уклали договір на розподіл природного газу №12/п-012 (почав діяти з 01.01.2018, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (надалі - договір), на підставі типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498. Відповідачу присвоєно персональний EIC-код 56WO31L115JH6001.

Відповідно до п. 1.2 договору, його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України від 09.04.2015 № 3219 «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ.

Згідно п. 1.4 Договору, послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного

Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача.

Відповідно до п.2.1 договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Пунктом 2.3 Договору сторонами узгоджено, що при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов?язуються керуватися Законом України

«Про ринок природного газу» та Кодексом ГРМ. Оператор ГРМ зобов?язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу ГРМ.

Згідно з постановою НКРЕКП від 07.10.2019 № 2080 внесено зміни до Кодексу ГРМ та до Типової форми договору, згідно з якими з 01.01.2020 запроваджено новий порядок розрахунків за послуги з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ, виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Згідно п.5.1 договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п.6.1 договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п.6.2 договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Відповідно до п.6.3 договору величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (пункт 6.3. договору).

Відповідно до п. 6.6 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 12.1 договору, цей договір укладається на невизначений строк.

Постановою НКРЕКП від 22.12.2022 №2767 встановлено тариф для ПрАТ "Тернопільгаз" на послуги з розподілу природного газу у розмірі 1,75 грн за 1 куб. м на місяць (без урахування ПДВ), що становить 2,10 грн (з врахуванням ПДВ).

В подальшому 29.07.2022 Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (Оператор ГРМ, позивач) та Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (Споживач, відповідач) уклали додаткову угоду, згідно п.1 якої сторони дійшли згоди цією Угодою з 01.08.2022 розірвати договір розподілу природного газу №12/П-012 від 01.01.2018.

Відповідно до умов Договору, позивач надав своєму контрагенту у період з лютого 2022 року по липень 2022 року послуги з розподілу природного газу в обсягах 1 821 786,48 куб. м на загальну суму 3 825 751,62 грн, що підтверджується доданими до позову копіями підписаних обома сторонами актів наданих послуг з розподілу природного газу, а саме: №12/п-012/0222-5922 від 28.02.2022 на суму 637 625,27 грн., №12/п-012/0322-11466 від 31.03.2022 на суму 637 625,27 грн., №12/п-012/0422-15221 від 30.04.2022 на суму 637 625,27 грн., №12/п-012/0522-17929 від 31.05.2022 на суму 637 625,27 грн., №12/п-012/0622-22877 від 30.06.2022 на суму 637 625,27 грн., №12/п-012/0722-26428 від 31.07.2022 на суму 637 625,27 грн.

Державним підприємством "Укрспирт" не проведено оплату з надання послуг з розподілу природного газу, і станом на дату звернення з даним позовом заборгованість відповідача перед позивачем становила 3 825 751,62 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем надсилалась на адресу відповідача претензія про погашення заборгованості №ТЕР-03/813 від 19.06.2023 з вимогою якнайшвидше погасити заборгованість. Вказана вимога залишена Державним підприємством без відповіді та без задоволення.

Таким чином, борг залишається неоплаченим відповідачем, що слугувало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Оцінивши подані позивачем та відповідачем докази на предмет належності, допустимості, достовірності, вірогідності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Враховуючи правову природу укладеного сторонами договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд вважає, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 ГК України.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На підставі вищевикладеного, та зважаючи на відсутність доказів оплати відповідачем послуг по розподілу природного газу за наведений в позові період, позовна вимога про стягнення заборгованості у сумі 3 825 751 грн. 62 коп. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також позивач здійснив нарахування пені в сумі 878 700 грн. 04 коп. за період з 11.03.2022 по 10.02.2023 на суму боргу і які просив стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідно до п.8.2. договору розподілу природного газу у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІУ від 16 січня 2003 року штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22 листопада 1996 року, з наступними змінами, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, а згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши перерахунок нарахованої позивачем пені, суд дійшов до висновку, що пеня нарахована за вказаний період становить 878 700 грн. 04 коп..

Також позивач здійснив нарахування на суму боргу 705369 грн. 37 коп. втрат від інфляційних процесів за період з 11.03.2022 по 08.01.2024 та 186144 грн.77 коп. 3% річних за період з 11.03.2022 по 08.01.2024.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трим проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок нарахованих втрат від інфляційних процесів, сума таких втрат від інфляційних процесів за вказаний період становить 737087 грн. 22 коп. Позивачем заявлено до стягнення 705369 грн.37 коп.

А тому, враховуючи принцип диспозитивності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача заявлених 705369 грн. 37 коп. втрат від інфляційних процесів.

Також здійснивши перерахунок трьох процентів річних, сума трьох процентів річних за вказаний період становить 186144 грн.77 коп.

Відповідач у своєму Відзиві на позовну заяву від 01.02.2024 просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача щодо стягнення пені на суму 852496 грн.26 коп. та відмовити ПрАТ «Тернопільгаз» у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені на суму 852496 грн.26 коп., при цьому посилаючись на правову позицію яка підтверджена висновками Постанови Верховного Суду Касаційного господарського суду у справі №902/959/19 від 20.08.2020 щодо того, що якщо строк нарахування пені в порядку, передбаченому ст.232 ГК України може бути змінений за згодою сторін, то спеціальний строк позовної давності в один рік, передбачений ст.258 ЦК України, зокрема його початок, перебіг та закінчення ні. Перебіг позовної давності завжди розпочинається на наступний день після дня, в який зобов`язання повинно бути виконаним; відповідно до відмітки системи «Електронний суд», позовна заява направлена до суду 11.01.2024 року;граничний термін пред`явлення вимоги про стягнення: для заборгованості, нарахованої з 11.08.2022 по 11.01.2023 11.01.2024; граничний термін пред`явлення вимоги до стягнення: для заборгованості нарахованої з 12.01.2023 по 10.02.2023 10.02.2024;оскільки позовна давність до вимог про застосування господарської санкції обчислюється окремо за кожний день прострочення, у даному випадку, позивачем пропущено строк на пред`явлення вимоги щодо стягнення заборгованості по пені за п`ять періодів - за період нарахування що передує 12.01.2023. Тобто, за п`ять періодів нарахування у повному обсязі на суму 717983,53 грн. та на 154 дні шостого періоду (184-30) на суму 134512,73 грн.; таким чином, позивачем пропущено строк позовної давності щодо пред`явлення позовних вимог по стягненню пені на загальну суму 852496,26 грн. із заявленої 878700,04 грн.

Позивач у своїй Відповіді на відзив від 05.02.2024 заперечив проти доводів відповідача щодо застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені, зіславшись, зокрема на те, що російська федерація 24.02.2022 розпочала воєнні дії на території України та згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022; у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України доповнила розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії;позовна давність за заявленими позовними вимогами є продовженою на строк дії правового режиму воєнного стану; зважаючи на вказане позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення пені за період прострочення, так як закінчення такого періоду припадало на дію воєнного стану в Україні, запровадженого згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 з наступним продовженням його дії, яка триває і по даний час; таким чином відсутні підстави для застосування наслідків пропущення строків позовної давності до вимог про стягнення пені, адже така заявлена в межах строку, який визначений ст.258 ЦК України, з врахуванням Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу.

Суд зазначає наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст256 Цивільного кодексу України).

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст.258 Цивільного кодексу України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2024 року на адресу Господарського суду Тернопільської області через систему Електронний суд надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільгаз» до відповідача Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу (основний борг), пені за несвоєчасні розрахунки за Договором, втрат від інфляційних процесів, 3% річних та судові витрати.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України запроваджено воєнний стан з 5:30 24 лютого 2022 року.

В подальшому, до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 вносились зміни та доповнення, якими строк дії воєнного стану продовжувався та станом на момент звернення позивача до суду з розглядуваним позовом не є скасованим.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповнено пунктом 19 такого змісту: « 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

У подальшому, Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023, внесено зміни, в тому числі, до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, викладено пункт 19 у такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Враховуючи викладене, з огляду на приписи чинного цивільного законодавства, суд зазначає, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду, зокрема, з вимогами про стягнення пені і таким чином спростовуються заперечення відповідача в цій частині, що викладені ним стосовно пені у Відзиві на позовну заяву від 01.02.2024.

Відповідач у своєму Відзиві на позовну заяву від 01.02.2024 просив суд зменшити розмір інфляційних втрат та 3% річних та у своїх Запереченнях (на відповідь на відзив) від 16.02.2024 просив суд зменшити розмір пені, інфляційних втрат та 3% річних до 1 гривні, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін та приймаючи до уваги складний матеріальний стан ДП «Укрспирт» та відсутність доказів завдання позивачу збитків.

Позивач у своїй Відповіді на відзив від 05.02.2024 зазначив про те, що відсутні підстави для врахування аргументів сторони відповідача та відповідно підстав для зменшення нарахованих до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Суд вважає зазначити наступне.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

З огляду на наведене, а також те, що зменшення втрат від інфляції не передбачено нормами чинного законодавства, а тому клопотання відповідача щодо зменшення втрат від інфляції не підлягає до задоволення.

Частиною першою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. У частині третій статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013). Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення.

Основними засадами цивільних правовідносин є справедливість, добросовісність, розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

У відповідності до наведених правових норм інститут зменшення неустойки (пені та штрафу) є механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання. Він покликаний протидіяти необґрунтованому збагаченню однією із сторін за рахунок іншої. Цей інститут спрямований на забезпечення цивільно-правових принципів рівності і балансу інтересів сторін. Право на зменшення пені направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладені договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

При цьому ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати в т.ч. ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Приймаючи до уваги наведене, а також те, що позивачем не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання; відповідач від червня 2023 року не здійснює виробництво спирту етилового, про що 27.06.2023 року підприємством було видано відповідне Розпорядження за №205-рп; відсутність ведення господарської діяльності; значну кількість виконавчих проваджень про стягнення з ДП «Укрспирт» як з боржника грошових коштів на загальну суму 82340971,6 грн. (облікова картка на зведене виконавче провадження №65374812); накладення арешту на грошові кошти на рахунках відповідача (постанова від 01.08.2023 у ВП №72395730); складний майновий стан відповідача; додаткове стягненя з підприємства господарських санкцій у розмірі, визначеному позовними вимогами буде надмірним фінансовим навантаженням на відповідача; судом не зменшено суму втрат від інфляції; неустойка як вид відповідальності не має на меті надмірне збагачення кредитора за рахунок боржника, суд вважає за необхідне зменшити визнаний судом обґрунтованим розмір пені на 30%, тобто сума пені становить 615 090 грн. 02 коп.

Таке зменшення розміру пені суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві та виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

З огляду на встановлені вище обставини справи, правові висновки Верховного суду, суд вважає за необхідне зменшити суму 3% річних на 30%. Тобто, сума 3% річних становить 130 301 грн.33 коп.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення поданого клопотання відповідача та зменшення суми пені та 3% річних. А відтак, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача пеня в сумі 615 090 грн. 02 коп. та 3% річних в сумі 130 301 грн. 33 коп.

Таким чином, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 2, 3 статті 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Сало проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Судовий збір.

Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у розмірі 67151 грн. 59 коп. згідно платіжної інструкції №11307 від 10.01.2024.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Однак, в данному випадку суд враховує те, що судовий збір у разі зменшення судом розміру пені та суми 3% річних покладається на відповідача без урахування зменшення цих сумм.

А тому, з врахуванням норми п.1 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на зменшення розміру пені та суми 3% річних, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 67151 грн.59 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Витрати на правову допомогу.

Витрати на правову допомгу учасниками справи не заявлялись.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", вул. Гагаріна, буд.16, м. Бровари, Київська область, 07400, ідентифікаційний код 37199618 на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль, 46006, ідентифікаційний код 03353503:

3 825 751 грн. 62 коп. основного боргу;

615 090 грн. 02 коп. пені;

705 369 грн. 37 коп. втрат від інфляційних процесів;

130 301 грн. 33 коп. 3% річних;

67 151 грн. 59 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3. В решті позову відмовити.

4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5.Копію рішення надіслати:

-позивачу (в Електронний кабінет підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд»);

-відповідачу (в Електронний кабінет підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд»).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено та підписано: 20 травня 2024 року.

Суддя С.О. Хома