ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.05.2024м. СумиСправа № 920/170/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши матеріали справи №920/170/24 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (код за ; юридична адреса: вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070; адреса для листування: вул. Леонтовича, буд. 9, корп. 1, офіс 301, м. Київ, 01054),

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ-Буд ЛТД» (код за ; вул. Привокзальна, буд. 1А, м. Шостка, Сумська обл., 41100),

про стягнення 21122,18 грн,

установив:

16.02.2024 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 21122,18 грн страхового відшкодування та судовий збір.

19.02.2024 за електронним запитом суду сформований витяг з ЄДРПОУ, за яким відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Буд ЛТД», зареєстрований як юридична особа з місцезнаходженням: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 19.02.2024 у справі 3920/170/24 залишено без руху позовну заяву, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення ухвали, шляхом подання суду доказів сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

22.02.2024 на виконання вимог ухвали від 19.02.2024 у справі №920/170/24 представник ПАТ «Страхова компанія «АРКС» через систему Електронного суду надав клопотання про усунення недоліків №б/н від 22.02.2024, за яким надав докази сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн (платіжне доручення № 1036288 від 12.02.2024), 26.02.2024 засобами поштового зв`язку представником позивача надіслано оригінал клопотання про усунення недоліків позовної заяви від 22.02.2024 № 6772 АРКС (вх №1086 від 26.02.2024). Зазначені докази долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 27.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/170/24 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; установлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідно до інформації з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та із системи «Електронний суд» позивач та відповідач мають зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».

На виконання абз. 1 ч. 7 ст. 6 ГПК України копія ухвали від 27.02.2024 про відкриття провадження у справі №920/170/24 надіслана сторонам відповідно до вимог ч. 6-7 ст. 6 ГПК України до їх електронних кабінетів.

Відповідно до довідок Господарського суду Сумської області копію зазначеної ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача та відповідача 28.02.2024 о 03:04.

15.03.2024 відповідач надіслав відзив на позовну заяву (вх №765), в якому відповідач зауважив, що позивач не довів, що ТОВ «Світ-Буд ЛТД», отримавши страхове відшкодування від ТДВ «СК «Гардіан» повинно повернути ПрАТ «СК АРКС» грошові кошти сплачені на відновлення транспортного засобу «RENAULT MASTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 21122,18 грн., так як кошти ТДВ «СК «Гардіан» в розмірі 14848,50 грн., здійснило на рахунок власника (вигодонабувача) транспортного засобу «RENAULT MASTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а не страхувальника.

19.03.2024 позивач надіслав відповідь на відзив (вх №821), за якою позивач позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити.

04.04.2024 відповідач подав заперечення (вх №1002), відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Згідно із статтею 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом заяв по суті спору, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18.02.2021 у справі №452/533/21, що набрала законної сили, встановлено:

« ОСОБА_1 11.02.2021 року о 06 год. 20 хв. у м. Бібрка по вул. Галицька, 24, Львівської області керував автомобілем марки DAF 45 Д.Н.З. НОМЕР_2 , нe врахував дорожньої обстановки, недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки Рено Мастер д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху».

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18.02.2021 у справі №452/533/21 ухвалено ОСОБА_1 , визнати винним за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення штраф 340,00 грн.

Обставини, встановлені постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18.02.2021 у справі №452/533/21, відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню у межах даної справи.

Таким чином, постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18.02.2021 у справі №452/533/21 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки DAF 45, державный номер НОМЕР_2 , застрахований за полісом №АР4037993 в ТДВ «СК «Гардіан», в той час як майнові інтереси власника автомобіля Renault Master державний реєстраційний номер НОМЕР_3 були застраховані в ПрАТ «СК «АРКС» за договором добровільного страхування наземного транспорту (каско) від 23.12.2020 №DNH0UA-1793 (далі договір).

Відповідно до пунктів 1-3 договору ПрАТ «СК «АРКС» (попередня назва «СК «АХА Страхування» є страховиком, Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ-Буд ЛТД» - страхувальником, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» - вигодонабувачем.

Згідно з п. 4 договору предметом договору є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземними транспортними засобами (далі - ТЗ), що передаються в кредит.

За цим договором майно, що страхується, є транспортний засіб (надалі ТЗ) Renault Master, 2020 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 13 договору невід`ємною частиною цього договору є: Додаток №1 Умови страхування, Акт огляду транспортного засобу (КАСКО) та фотографії застрахованого ТЗ.

Відповідно до п. 3.1.2 Додатку №1 до договору - Умов страхування (далі умови страхування) страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхового відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу.

Згідно з п. 3.1.3 умов страхування страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у строки та в порядку, передбачені Правилами страхування та розділом 5 умов страхування. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01% від належної до сплати суми за кожен день прострочення.

За пунктом 3.2.12 умов страхування страхувальник зобов`язаний інформувати страховика про одержання від третіх осіб будь-яких відшкодувань збитків, що підлягають відшкодуванню за цим договором, у триденний строк з моменту одержання та одночасно повертати ці суми страховикові, якщо вони одержані після виплати страхового відшкодування.

Згідно з п. 3.3.8 умов страхування страховик має право вимагати від особи, яка отримала страхове відшкодування, повного або часткового його повернення, якщо після виплати страхового відшкодування страховику стане відомо про обставини, зазначені у розділі 6 Умов страхування.

Пунктом 6.1.4 умов страхування однією із причини відмови у здійсненні страхового відшкодування визначено отримання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, винної у їх заподіянні.

11.02.2021 ОСОБА_2 як представник ТОВ «Світ-Буд ЛТД», що є страхувальником транспортного засобу за договором страхування від 23.12.2020 №DNH0UA-1793, звернувся до страховика (ПрАТ «СК «АРКС») із заявою №1.003.21.0002852 про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Розрахунком страхового відшкодування встановлено 21122,18 грн страхового відшкодування.

01.03.2021 ФОП ОСОБА_3 виставив вигодонабувачу (АТ КБ «Приватбанк») рахунок-фактуру №СПД-000132 в сумі 25518,24 грн як вартість відновлювального ремонту згідно з калькуляції №1,003,21,0002852 за транспортний засіб - Renault Master, 2020 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 .

25.03.2024 АТ КБ «Приватбанк» як вигодонабувач за договором звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Світ-Буд» (код за ) № НОМЕР_5 відкритий в АТ «КБ «Приватбанк».

31.05.2021 ТДВ «СК «Гардіан» за платіжним дорученням №11531 перерахувало АТ КБ «Приватбанк» на рахунок № НОМЕР_5 14848,50 грн страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб Renault Master державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

15.06.2021 позивачем складено страховий акт №ARX2800143, за яким встановлено здійснити виплату ФОП ОСОБА_3 з призначенням платежу «Світ-Буд ЛТД ТОВ / 41089394 Страховий акт №: ARX2800143 від 15.06.2021».

16.06.2021 ПрАТ «СК «АРКС» відповідно до платіжного доручення №790316 перерахувало ФОП ОСОБА_3 21122,18 грн страхового відшкодування за актом №АРХ2800143.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2022 у справі №910/1950/22 за позовом ПрАТ «СК «АРКС» до ТДВ «СК «Гардіан» про стягнення 21122,18 грн встановлено, що 25.03.2021 відповідач отримав заяву про виплату страхового відшкодування від власника пошкодженого ТЗ. Відповідно до приписів п. 36.2. ст. 36 Закону №1961, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 25.03.2021, Аварійного сертифікату №36-0/84/2, 3і.03.2021 відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування на банківський рахунок зазначений в заяві про виплату страхового відшкодування. Дана обставина підтверджується платіжним дорученням №11531 від 31.03.2021.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2022 у справі №910/1950/22 відмовлено у задоволенні позову.

Оскільки ТДВ «СК «ГАРДІАН» зарахувало суму страхового відшкодування за полісом АР/4037993 в розмірі 14848,50 грн на розрахунковий рахунок ТОВ «Світ-Буд ЛТД» 5201904 який обслуговується АТ «КБ «Приватбанк»), керуючись п. 3.3.8 та 6.1.4 умов страхування, позивач подав позов, в якому просить стягнути з відповідача 21122,18 грн грошових коштів сплачених за відновлення транспортного засобу Renault Master державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та Законом України «Про страхування».

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 979 ЦК України (в редакції станом на 01.01.2021, що діяла на час виникнення спірних відносин 11.02.2021) визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно зі ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Статтею 984 ЦК України встановлено, що страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Вимоги, яким повинні відповідати страховики, порядок ліцензування їх діяльності та здійснення державного нагляду за страховою діяльністю встановлюються законом. Страхувальником може бути фізична або юридична особа.

Відповідно до ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 №86/96-ВР (в редакції станом на 10.12.2020, що діяла на час виникнення спірних відносин 11.02.2021) (далі - Закон України «Про страхування») страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України «Про страхування» визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (абз. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування»).

Матеріалами справи підтверджено, що ТДВ «СК «ГАРДІАН» зарахувало суму страхового відшкодування за полісом №АР4037993 в розмірі 14848,50 грн на розрахунковий рахунок відповідача - ТОВ «Світ-Буд ЛТД» № НОМЕР_5 який обслуговується АТ «КБ «Приватбанк», про що свідчить заява від 25.03.2021 про виплату страхового відшкодування власника автомобіля Renault Master державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та обставини справи, встановленні рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2022 у справі №910/1950/22.

З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідно до п. 3.3.8 та 6.1.4 умов страхування, що є додатком до договору, вимоги позивача в частині стягнення 14848,50 грн є законними та обґрунтованими, оскільки відповідач, отримавши страхове відшкодування від ТДВ «СК «Гардіан» за полісом №АР4037993 в розмірі 14848,50 грн повинен повернути ПрАТ «СК «АРКС» зазначені грошові кошти, сплачені за відновлення транспортного засобу Renault Master державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову в частині стягнення з відповідача 14848,50 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задовольняються судом як законні та обґрунтовані. В іншому суд відмовляє за недоведеністю та необґрунтованістю

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

У поданому позові позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з 3028 грн судового збору, який сплачений за платіжним дорученням від 12.02.2024 №1036288.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 статті 129 ГПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі мінімальної ставки судового збору - 3028,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ-Буд ЛТД» (код за ; вул. Привокзальна, буд. 1А, м. Шостка, Сумська обл., 41100) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (код за ; юридична адреса: вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070; адреса для листування: вул. Леонтовича, буд. 9, корп. 1, офіс 301, м. Київ, 01054) 14848,50 грн (чотирнадцять тисяч вісімсот сорок вісім грн 50 коп.) страхового відшкодування, а також 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

3. В іншому відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України).

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2024.

Суддя В.Л. Котельницька