ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2024 р. Справа№ 910/4453/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційні скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023

у справі № 910/4453/22 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»

про стягнення 25 640,36 грн

ВСТАНОВИВ:

10.06.2022 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - Підприємство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (далі - Компанія) про стягнення 25 640,36 грн, з яких: 21 612,52 грн заборгованість за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року, 2 803,51 грн - інфляційні втрати та 1 224,33 грн - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовано несплатою відповідачем заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/4453/22 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності документального підтвердження надання послуг у заявленому позивачем обсязі та доказів, які б підтверджували наявність у відповідача приміщення, площею 45,00 кв. м. за адресою: місто Київ, вулиця вул. Деревлянська, 17а, що отоплювалося. Суд також взяв до уваги ту обставину, що за відповідачем закріплено приміщення більшої площі, у розмірі 45,7 кв.м.

Відтак місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, достовірними, допустимими та вірогідними доказами підстави для стягнення з відповідача 21 612,52 грн за послуги з постачання теплової енергії з жовтня 2018 року по грудень 2021 року, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача боргу у вказаному розмірі задоволенню не підлягає.

Оскільки судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення суми основного боргу, то заявлені позивачем вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, за висновком суду, не підлягають задоволенню як похідні.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 910/4453/22 заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Задовольняючи частково заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про стягнення судових витрат, суд першої інстанції виходив з реальності понесених витрат відповідачем на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи, а також дійшов висновку про часткову обґрунтованість та співмірність розміру таких витрат (за виключенням суми за участь в судовому засіданні 12.08.2023 в розмірі 1500,00 грн).

Не погоджуючись з висновками та мотивами рішення суду першої інстанції від 26.07.2023, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та, як наслідок, свідчать про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На переконання апелянта, у віданні відповідача перебуває приміщення площею 45,00 кв. м. у будинку № 17-А на вул. Деревлянській (Якіра) , що є частиною житлового будинку, до якого подавалося через приєднані мережі тепло.

Також скаржник вказував, що відповідач не спростував тієї обставини, що нежитлове приміщення, площею 45,00 кв.м., знаходиться в будинку, що опалювався.

На переконання апелянта матеріали даної справи містять докази, які підтверджують факт постачання на об`єкт відповідача теплової енергії, а також її обсяг та вартість за адресою м. Київ, вул. Деревлянська (Якіра), буд. 17-А (особовий рахунок № 111779-01). Таким чином, за стандартом вірогідності доказів, вказані позивачем обставини є доведеними.

Також в прохальній частині апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, обґрунтоване тим, що повний текст оскаржуваного судового рішення було отримано апелянтом лише 28.08.2023.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для апеляційного розгляду справи № 910/4453/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/4453/22 залишено без руху та надано скаржнику строк на усунення недоліків допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

30.10.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» надійшла заява про усунення недоліків.

Також 30.10.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» надійшла апеляційна скарга на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 18.09.2023, в якій позивач просив суд скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким залишити без задоволення заяву КП «КК ОЖФ Шевченківського району м.Києва» про стягнення судових витрат.

Апелянт заперечує проти стягнення з нього на користь відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в цій справі у розмірі 10 000,00 грн, вважаючи розмір таких витрат надмірним, з огляду на не складний характер спору.

Одночасно в тексті апеляційної скарги скаржником також викладено клопотання про поновлення позивачу строку на апеляційне оскарження додаткового рішення додаткове Господарського суду м. Києва від 18.09.2023 у справі № 910/4453/22.

Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 30.10.2023 матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у судовій справі № 910/4453/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя -Кропивна Л.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4467/23 від 06.11.2023 у зв`язку перебуванням судді Барсук М.А., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, для вирішення процесуальних питань у судовій справі № 910/4453/22 призначено повторний автоматизованого розподілу судової справи.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2023 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2023 для апеляційного розгляду справи визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/4453/22 за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023. Постановлено розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Також вказаною ухвалою залишено без розгляду клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження, з огляду на подання апеляційної скарги в межах строків, передбачених ч. 1 ст.256 ГПК України.

Іншою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 поновлено Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 910/4453/22. Відкрито апеляційне провадження у справі № 910/4453/22 за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023. Розгляд апеляційних скарг Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 об`єднано в одне апеляційне провадження. Постановлено розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не скористалось, відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не подавало.

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні позову, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційних скарг, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», позивача визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування публічного акціонерного товариства «Київенерго».

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 Комунальному підприємству «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Згідно з пунктом 2.2.1 Статуту позивача предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.

Отже, відповідно до статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» позивач є виконавцем послуг постачання теплової енергії, у тому числі і до житлового будинку 17а по вул. Деревлянська, 17а у м. Києві.

28.01.2021 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» направило на адресу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» лист № 30/5/3/1299 з проєктом договору на постачання теплової енергії від 25.01.2021 № 111779-01, що підтверджується описом вкладення, накладною та фіскальним чеком.

Проект договору не був підписаний відповідачем.

Позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу № 30/5/4/17970 від 17.11.2021 щодо сплати заборгованості за спожиту теплову енергію, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та копією фіскального чеку від 17.11.2021, яке вручене адресату 22.11.2021, що підтверджується наданою позивачем інформацією з сайту АТ «Укрпошта» у розділі «Трекінг відправлень».

Несплата відповідачем отриманих послуг на загальну суму 21 612,52 грн разом з нарахованими інфляційними втратами та 3 % річних стало підставою спору, переданого на вирішення суду.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Багатоквартирний будинок є неподільною єдиною річчю, утім усі співвласники будинку (кожному з яких належить право на частку у праві на цілу річ) мають нести витрати по його утриманню, включаючи витрати, пов`язані з теплопостачанням до будинку через приєднану мережу.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання, визначені Законом України «Про теплопостачання» (далі - Закону).

Відповідно до статті 2 Закону він регулює відносини, що виникають у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форм власності.

Згідно зі статтею 1 Закону:

- теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

- постачання теплової енергії (теплопостачання) - це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору;

- споживач теплової енергії - це фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;

- теплопостачальна організація - це суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії;

- місцева (розподільча) теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Відповідно до статті 4 Закону проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Пунктами 4 та 6 статті 19 Закону передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (надалі - Правила №1198) Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії (пункт 1 Правил).

Умовами пунктів 4, 14 Правил №1198 визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина 1 статті 9 Закону).

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (шостий абзац статті 19 Закону).

Звертаючись до суду з позовом, Підприємство вказувало, що саме відповідач є балансоутримувачем нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Деревлянська, 17а, площею 45,00 кв. м., в якому надавалися послуги з теплопостачання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав на те, що позивачем не надано доказів стосовно того, що спірне нежитлове приміщення площею 45,00 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Деревлянська, 17а, знаходиться на балансі або в користуванні відповідача.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду.

Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 № 80 за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» закріплено на праві господарського відання майно згідно додатку.

Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.12.2016 № 801 внесено зміни до розпорядження від 09.02.2011 № 80.

Так, з додатку № 1 до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 30.12.2016 № 801 вбачається, що за Компанією закріплено жилий будинок за адресою: місто Київ, вулиця вул. Деревлянська, 17а, загальною площею 13 264,00 кв.м., під інвентарним номером №7068.

Зі змісту наведеного розпорядження вбачається, що на баланс відповідачу переданий весь будинок за адресою вул. Деревлянська, 17а, включно всі нежитлові приміщення в ньому загальною площею 45,70 кв.м, з чого слідує, що приміщення, площа якого менша, а саме 45,00 кв.м, знаходиться на балансі відповідача.

Отже, твердження суду першої інстанції стосовно того, що позивачем не надано доказів стосовно того, що нежитлове приміщення площею 45,00 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Деревлянська, 17а, знаходиться на балансі або в користуванні відповідача, є помилковим.

Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що будинок по вул. Деревлянська, 17а у м. Києві оснащений інженерною мережею з централізованого опалення. Нежитлові приміщення розташовані у житловому будинку мають спільну інженерну мережу з централізованого опалення.

Відповідно до п. 29 Правил №1198 теплова енергія постачається безперервно.

Згідно з п. 36 Правил №1198 теплопостачальна організація зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором.

Пунктом 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 (далі - Правила №630), встановлено, що послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Також відповідно до п. 40 Правил №1198 споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих правил.

Відтак, у відповідача як споживача існує обов`язок зі сплати вартості спожитої теплової енергії у нежитлове приміщення, яке належить відповідачу на праві господарського відання.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що з долучених позивачем до матеріалів справи документів не можливо встановити вартість поставленого позивачем обсягу теплоенергії.

Колегія суддів критично оцінює надані позивачем акти приймання-передавання теплоенергії за період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року, розрахунок вартості якої здійснений за тарифами, встановленими Розпорядженням КМДА від 13.10.2021 № 2145 (з 18.10.2021) та від 19.10.2021 № 2176 (з 22.10.2021).

Оскільки вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних є похідними від вимоги про стягнення суми основного боргу, який позивачем не доведено, то вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних також не підлягають задоволенню.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

В частині оскарження додаткового рішення, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

На підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи долучено: договір про надання правничої допомоги № 87 від 27.04.2022 та Договір № 1 від 02.01.2023, які укладені між Адвокатом Джумуратом Володимиром Михайловичем та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», Договір про внесення змін до Договору № 87 від 28.07.2022, протокол договірної ціни послуг правової допомоги від 28.07.2022 у справі № 910/4453/22 та протокол договірної ціни за договором № 1 від 02.01.2023, акт надання послуг № 16 від 31.07.2023 та звіт-опис наданих послуг від 31.07.2023.

Частиною 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на предмет спору, обсяг поданих відповідачем заяв по суті справи, а також часу витраченого у судових засіданнях, дійшов вірного висновку про покладення на позивача витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18, а також у додатковій постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №914/633/18, які в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду щодо розподілу судових витрат, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни судового рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Висновок суду

Підставою для зміни судового рішення згідно з ч. 1, 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України є, зокрема, зміна його мотивувальної частини.

За встановлених обставин справи колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, проте мотивувальну частину рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у даній справі слід змінити із викладенням її в редакції даної постанови із залишенням в силі його резолютивної частини, а додаткове рішення - слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 910/4453/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі № 910/4453/22 змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови, із залишенням в силі його резолютивної частини.

3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 910/4453/22 залишити без змін.

4. Матеріали справи № 910/4453/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.05.2024, після виходу колегії суддів з відпустки.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко