ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2024 р. Справа № 916/587/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Склезь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

за позовом: Акціонерного товариства СЕНС БАНК (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ),

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Профігруп (73000, м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд. 50; ),

до відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

про стягнення 344300,38 грн.

За участю представників сторін:

від позивача адвокат Байрамов О.В., довіреність №020297/23;

від відповідача-1 не з`явився;

від відповідача-2 не з`явився.

Обставини справи.

Акціонерне товариство СЕНС БАНК звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю Профігруп та ОСОБА_1 про стягнення 344300,38 грн заборгованості, з яких: 288771,13 грн - сума заборгованості за кредитом та 55529,25 грн - сума заборгованості за відсотками.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2024 справу № 916/587/24 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2024 позовну заяву Акціонерного товариства СЕНС БАНК (вх. № 172/24 від 15.01.2024) залишено без руху.

Ухвалою суду від 04.03.2024 прийнято позовну заяву Акціонерного товариства СЕНС БАНК до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/587/24. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 02.04.2024 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 02.04.2024 закрито підготовче провадження у справі № 916/587/24. Призначено справу до судового розгляду по суті на 30.04.2024 об 11:00 год. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 30.04.2024 об 11:00 год.

29 квітня 2024 року до суду від ТОВ Профігруп надійшло клопотання про відкладення розгляд справи.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 30.04.2024 суд протокольною ухвалою залишив без розгляду клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 30.04.2024 суд протокольною ухвалою відклав судове засідання з розгляду справи по суті на 14.05.2024 о 12:00 год. Розгляд справи № 916/587/24 по суті постановлено провести впродовж розумного строку, відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою суду від 30.04.2024 повідомлено ТОВ Профігруп та ОСОБА_1 , що наступне судове засідання у справі № 916/587/24 призначене на 14.05.2024 о 12:00 год. Неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового засідання.

13 травня 2024 року до суду від відповідача-2 - ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляд справи.

Вказане клопотання суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 14.05.2024 надав усні пояснення, в яких заперечив проти задоволення клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи, з підстав необґрунтованості.

У судовому засіданні 14.05.2024 суд протокольною ухвалою залишив без задоволення клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи, з таких підстав.

Суд зазначає, що відповідач-2 про дату, час та місце розгляду повідомлявся своєчасно, проте у судові засідання 30.04.2024 та 14.05.2024 не з`явився, поважність підстав неявки належними та допустимими доказами суду не обґрунтував, своїм процесуальним правом на подання заяв по суті справи не скористався.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 ГПК України.

Також за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Таким чином, суд зазначає, що відповідачі не були позбавлені права та можливості за власною ініціативою ознайомитись з позовною заявою АТ «Сенс Банк» в приміщенні Господарського суду Одеської області, або через підсистему "Електронний суд".

Враховуючи наведене, суд, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду заяви, вважає відсутніми підстави для відкладення розгляду цієї справи та дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів.

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду заяви призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав.

Зважаючи на те, що відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Також як вбачається зі змісту ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання не є перешкодою для розгляду справи.

Крім того, явка представників сторін у судове засідання 14.05.2024 не була визнана судом обов`язковою.

Представники відповідачів у судове засідання 14.05.2024 не з`явились, не зважаючи на ті обставини, що відповідачі належним чином були повідомлені судом про дату, час та місце проведення судового засідання.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Представник позивача у судовому засіданні 14.05.2024 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 14.05.2024 після повернення з нарадчої кімнати судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представнику позивача про орієнтовний час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що 29 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством Альфа-Банк (30.11.2022 внесені зміни щодо найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк») (надалі за текстом банк або позивач) і Товариством з обмеженою відповідальністю Профігруп (надалі за текстом позичальник або відповідач-1) був укладений Кредитний договір № PSMB2021306/579 (надалі за текстом - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору банк надає позичальнику кредит у національній валюті у сумі 1000000,00 грн (далі кредит) на цілі, зазначені у п. 1.4. цього Договору, а позичальник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови цього Договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим Договором.

Відповідно до умов п. 1.2.1. Договору банк нараховує проценти на залишок строкової заборгованості позичальника за кредитом (далі - Базова процентна ставка) у розмірі, визначеному за формулою:

Індекс UIRD (ЗМ) (змінна величина) (далі за текстом - індекс UIRD) + 7 % (сім процентів) річних (фіксована маржа).

Термін індекс UIRD у цьому Договорі позначаються український індекс ставок за депозитами фізичних осіб (Ukrainian Index of Retail Deposit Rates) - середньозважена річна ставка, що розраховується кожного банківського дня і системі Thomson Reuters на основі номінальних ставок по строкових депозитах фізичних осіб у гривні на строк 3 (три) місяці з виплатою процентів після закінчення після закінчення дії депозитного договору і опублікований в Thomson Reuters або опублікований на сайті Національного банку України в мережі Інтернет www.bank.ua. У випадку розходження значень ставки UIRD між різними джерелами інформації перевага надається значенню ставки UIRD що опублікована на у Thomson Reuters.

Сторони погоджуються з тим, що індекс UIRD ґрунтується на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, дозволяє визначити ринкову вартість кредитних ресурсів та встановлюється незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

На день укладення цього Договору розмір Базової ставки складає 7,14 % (сім цілих чотирнадцять сотих процента) річних + 7 % (сім процентів) річних = 14,14 % (чотирнадцять цілих чотирнадцять сотих процента) річних, при цьому застосовано розмір Індексу UIRD станом на 28.10.2021 року (п. 1.2.2. Договору).

Відповідно до умов п. 1.2.5. Договору розрахунок та перегляд Базової процентної ставки здійснюється без укладення окремої додаткової угоди до цього Договору.

Відповідно до умов п. 1.3. Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит банку частинами і у такі терміни:

- 115000,00 грн 28 лютого 2022 року;

- 115000,00 грн 28 березня 2022 року;

- 115000,00 грн 28 квітня 2022 року;

- 115000,00 грн 28 травня 2022 року;

- 115000,00 грн 28 червня 2022 року;

- 115000,00 грн 28 липня 2022 року;

- 115000,00 грн 28 серпня 2022 року;

- 115000,00 грн 28 вересня 2022 року;

- 80000,00 грн 28 жовтня 2022 року;

Проценти нараховуються щомісячно, при цьому таке нарахування здійснюється не рідше одного разу на місяць, на суму кредиту протягом усього строку користування ним, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (метод факт/факт). Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кожного з траншів день його надання враховується, а день повернення не враховується (п. 6.2. Договору).

За твердженнями позивача, 29.10.2021 банк виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу-1 можливість користуватися кредитними кошами з загальним лімітом кредитної лінії 1000000,00 грн, що підтверджується відповідною випискою по рахунку (т. 1, а.с. 62-80).

З метою забезпечення виконання зобов`язань перед позивачем за Кредитним договором, 29 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством Альфа-Банк (нині - АТ СЕНС БАНК) (надалі банк або позивач) і Фуглевич Андрієм Сергійовичем (надалі за текстом поручитель або відповідач-2) був укладений Договір поруки № PSMB/1 (надалі за текстом Договір поруки).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору поруки, цим договором поручитель поручається за виконання - Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОФІГРУП (надалі - боржник) зобов`язання, що виникло на підставі Кредитного договору № PSMB2021306/579, укладеного між банком та боржником 29 жовтня 2021 року з урахуванням всіх додаткових угод до нього, що укладені на дату набуття чинності цим Договором або будуть укладені у майбутньому, відповідно до п. 1.1. якого, боржник повинен виконати наступні обов`язки, зокрема:

- обов`язку повернути Банку кредит у сумі 1000000,00 грн, що надалі іменується кредит, частинами і у такі строки: 115000,00 грн 28 лютого 2022 року; 115000,00 грн 28 березня 2022 року; 115000,00 грн 28 квітня 2022 року; 115000,00 грн 28 травня 2022 року; 115000,00 грн 28 червня 2022 року; 115000,00 грн 28 липня 2022 року; 115000,00 грн 28 серпня 2022 року; 115000,00 грн 28 вересня 2022 року; 80000,00 грн 28 жовтня 2022 року.

- обов`язок щомісяця сплачувати Банку проценти за користування кредитом у розмірі, який є Базовою процентною ставкою та обчислюється за формулою: Індекс UIRD) (ЗМ) (змінна величина) (далі за текстом - індекс UIRD) + 7 % (сім процентів) річних (фіксована маржа), з урахуванням компенсаційної процентної ставки, яка обчислюється згідно основного договору та застосовується за кредитом до дати його погашення за умови вчасного та у повному обсязі виконання боржником своїх зобов`язань за основним договором, максимальний можливий розмір процентної ставки за користування кредитом -30% річних, або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни основного договору, у строк, визначений в основному договорі;

- обов`язку сплачувати банку проценти від простроченої суми кредиту (його частини) у розмірі, який є базовою процентною ставкою та обчислюється за формулою: індекс UIRD (ЗМ) (змінна величина) + 7% (сім процентів) річних (фіксована маржа), а для прострочення, яке складає не більше 15 календарних днів, - з урахуванням компенсаційної процентної ставки, яка обчислюється згідно основного договору, максимальний можливий розмір процентів від простроченої суми кредиту -30% річних, або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни основного Договору, у строк визначений в основному Договорі.

Відповідно до умов п. 3.1 Договору поруки боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов`язків, передбачених пунктом 1.1 цього Договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до умов пунктів 5.1-5.2 Договору поруки, поручитель підтверджує, що він повністю ознайомлений з умовами основного договору та обов`язками боржника за ним, порука надана без мети отримання поручителем прибутку. Поручитель підтверджує, що він відмовився від права на оплату його послуг, наданих боржникові, і ця відмова є безумовною та безвідкличною. Цей договір складений у двох примірниках, які є оригіналами, по одному для кожної зі сторін та набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань боржника за основним договором. Порука за цим договором припиняється через три роки з дня настання строку (терміну) повного виконання зобов`язань боржника за основним договором.

Позивач зазначає, що позичальник допустив виникнення заборгованості за Кредитним договором, чим порушив умови Кредитного договору, в результаті чого у відповідачів утворилась заборгованість станом на 01.09.2023 в розмірі: 344300,38 гривень з яких:

- заборгованість за кредитом 288771,13 грн;

- заборгованість за відсотками 55529,25 грн.

12 серпня 2022 року позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», при цьому залишився той самий що і раніше.

Станом на час звернення позивача з позовною заявою до суду, відповідачі обов`язок по сплаті заборгованості не виконали.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги АТ СЕНС БАНК підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України (надалі по тексту ГК України) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до виписки по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю Профігруп, позивачем 29.10.2021 в межах Кредитного договору № PSMB2021306/579 було надано ТОВ Профігруп кредитні кошти в загальному розмірі 1000000,00 грн.

Частина 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Водночас вимогами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості (т. 1, а/с 52-53), здійсненого позивачем за Кредитним договором № PSMB2021306/579 від 29.10.2021, враховуючи те, що відповідач-1 у встановлені договором строки не здійснив повернення кредитних коштів, станом на 01.09.2023 за ТОВ Профігруп утворилась заборгованість по кредиту (прострочена) в розмірі 288771,13 грн.

Жодних доказів, які б підтверджували повне погашення відповідачем-1 заборгованості за наданим кредитом до суду не надано, у зв`язку з чим суд доходить висновку про обґрунтованість цих позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивачем доведено та належним чином обґрунтовано правомірність заявленої позовної вимоги про стягнення з ТОВ Профігруп заборгованості за користування встановленим кредитним лімітом в розмірі 288771,13 грн, у зв`язку з чим, суд вважає вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Також суд вважає промірним стягнення з відповідача-1 заборгованості за відсотками у розмірі 55529,25 грн.

Вирішуючи питання щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів, суд встановив наступне.

Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою і заставою. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 554 ЦК України разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Також матеріали справи свідчать, що 29 жовтня 2021 року Акціонерне товариство Альфа-Банк (надалі банк або позивач) та ОСОБА_1 (надалі за текстом поручитель або відповідач-2) уклали Договір поруки № PSMB/1.

Відповідно до умов п. 1.1 Договору поруки, поручитель поручається за виконання - Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОФІГРУП (надалі - боржник) зобов`язання, що виникло на підставі Кредитного договору № PSMB2021306/579, укладеного між банком та боржником 29 жовтня 2021 року з урахуванням всіх додаткових угод до нього, що укладені на дату набуття чинності цим Договором або будуть укладені у майбутньому.

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов`язків, передбачених пунктом 1.1 цього Договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

З огляду на викладене, враховуючи положення договору поруки № PSMB/1, суд вказує, що обов`язок з повернення заборгованості в розмірі 344300,38 грн, наявний як у відповідача-1, як позичальника, так і у відповідача-2, як поручителя, з урахуванням чого суд доходить висновку про стягнення вказаної суми у солідарному порядку.

Відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідачі позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростували, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Куруючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Профігруп (73000, м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд. 50; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства СЕНС БАНК (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ) суму заборгованості за кредитом у розмірі 288771,13 грн та суму заборгованості за відсотками у розмірі 55529,25 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Профігруп (73000, м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд. 50; ) на користь Акціонерного товариства СЕНС БАНК (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2582,26 грн.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства СЕНС БАНК (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2582,25 грн.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 22 травня 2024 р.

Суддя Нікітенко С.В.