РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2024Справа № 910/14932/23

За позовомКомунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Управління будівлями та спорудами"
простягнення 714370,91 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Негеля Ю.М.

Представники сторін:

від позивачаЛівочка М.О.
від відповідачаЧекмарьов О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління будівлями та спорудами" 714370,91 грн, з яких: 562715,29 грн основного боргу, 96355,36 грн пені, 21383,18 грн інфляційних втрат, 5781,32 грн 3% річних та 28135,76 грн штрафу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №530018 від 10.07.2018 в частині оплати спожитої теплової енергії у встановлений цим правочином строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 відкрито провадження у справі №910/14932/23; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 26.10.2023; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

30.10.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує. Серед іншого, відповідач зазначив про відсутність заборгованості, визначеної в угоді №Р-530018/2023/01 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію від 11.01.2023 до договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 10.07.2018 №530018, внаслідок її оплати відповідачем ще до звернення позивача з позовом, що розглядається до суду, оскільки позивач повинен був зараховувати кошти, які надходили від відповідача в рахунок погашення заборгованості відповідно до черговості її виникнення.

Крім того, відповідач заперечив проти стягнення пені, інфляційних втрат, 3% річних та штрафу, з огляду на положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану".

Підготовче засідання, призначене на 26.10.2023, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Смирнової Ю.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 призначено підготовче засідання на 08.11.2023.

У підготовчому засіданні на 08.11.2023 суд зобов`язав позивача надати в наступне підготовче засідання актуальний стан розрахунків заборгованості та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 29.11.2023.

16.11.2023 від відповідача надійшла заява про поновлення строку для подання відзиву.

Також 16.11.2023 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

29.11.2023 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

У підготовчому засіданні 29.11.2023 суд: задовольнив клопотання сторін та долучив докази до матеріалів справи; задовольнив клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву та прийняв відзив до розгляду; продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів згідно з ч.3 ст.177 Господарського процесуального кодексу України; оголосив перерву у підготовчому засіданні до 10.01.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 суд зобов`язав сторін скласти акт звірки розрахунків за заявлений у позові період та відклав судове засідання на 07.02.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 відкладено підготовче засідання на 22.02.2024.

22.02.2024 від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

22.02.2024 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.03.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2024 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 11.04.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2024 у судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошено перерву до 17.04.2024.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 17.04.2024 оголошено перерву до 30.04.2024.

30.04.2024 від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 30.04.2024 оголошено перерву до 14.05.2024.

Представник позивача у судовому засіданні 15.05.2024 заявлені позовні вимоги підтримав в частині стягнення пені, 3% річних, штрафу та інфляційних втрат, просив суд позов в цій частині задовольнити, а провадження у справі в частині стягнення основного боргу закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Представник відповідача у судове засідання 15.05.2024 з`явився, проти заявлених позовних вимог заперечив.

В судовому засіданні 15.05.2024 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м.Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго".

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01.05.2018 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" здійснює постачання теплової енергії.

10.07.2018 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управління будівлями та спорудами" (споживач) укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №530018 (договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у цьому договорі (п.1.1).

Згідно п.2.2.1 договору постачальник зобов`язується безперебійно постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності із споживачем для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку 1.

У відповідності до п.2.3.1 договору споживач зобов`язується дотримуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.06.2019 (п.4.1 договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення (п.4.4 договору).

У п.5.1 договору визначено реквізити споживача: м.Київ, вул.А.Барбюса, 37/1.

Також на виконання умов договору між сторонами підписані відповідні додатки.

Додатковою угодою від 25.01.2019 до договору додатки №№1, 6, 7 викладено у новій редакції.

Згідно п.1 додатку 2 до договору розрахунки зі споживачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 26.04.2018 №700, за кожну відпущену Гігакалорію без урахування ПДВ.

У відповідності до п.2 додатку 2 до договору у разі встановлення у споживача будинкових комерційних приладів обліку теплової енергії - кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається відповідно до показників цих приладів, встановлених на межі балансової належності (додатки 3,4).

Споживач, що має будинкові прилади обліку (незалежно від балансової приналежності приладів обліку теплової енергії), щомісячно надає постачальнику звіт по фактичному споживанню теплової енергії за адресою: вул.Волошська, 42 не пізніше 28 числа звітного місяця (п.5 додатку 2 до договору).

Відповідно до п.9 додатку 2 до договору споживач щомісячно з 12 по 15 числа отримує в ЦОК за адресою: вул.Волошська, 42 оформлену постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання-передавання товарної продукції, облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Також з п.10 додатку 2 до договору визначено, що споживач, на розрахунковий рахунок постачальника, відкритий у ТВБВ №100/020 філії Головного управління по м.Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" сплачує вартість теплової енергії.

11.01.2023 Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управління будівлями та спорудами" (споживач) було укладено угоду №Р-530018/2023/01 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію до договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 10.07.2018 №530018 (угода про реструктуризацію), відповідно до умов якої споживач визнає та підтверджує заборгованість перед Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" за договором від 10.07.2018 №530018 на постачання теплової енергії у гарячій воді станом на 01.01.2023 на загальну суму 837715,29 грн з врахуванням ПДВ (п.1), споживач зобов`язується сплатити зазначену у п.1 цієї угоди суму заборгованості протягом січня 2023 року - червня 2023 року щомісячними сплатами згідно з додатком 1 до цієї угоди до 25 числа кожного місяця згідно з вищевказаним договором за наведеними реквізитами згідно тарифних груп (п.2), споживач разом із сплатою суми, зазначеної у п.1 цієї угоди, зобов`язується у повному обсязі сплачувати поточне споживання згідно з договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 10.07.2018 №530018 (п.3), при проведенні сплати заборгованості, зазначеної у п.1 цієї угоди, споживач зобов`язується посилатися в реквізитах "призначення платежу" платіжного документа на № та дату укладення цієї угоди. За відсутності чіткого формулювання призначення платежу отримані Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" кошти зараховуються в першу чергу як оплата поточного споживання теплової енергії, а залишок коштів (за наявності) - на виконання цієї угоди (п.4), сторони дійшли згоди, що строк позовної давності на вимоги про стягнення заборгованості за цією угодою, у тому числі щодо стягнення заборгованості, штрафу, пені, інфляційної складової та 3% річних, становить 5 років (п.5), у разі порушення споживачем умов (невиконання та/або неналежне її виконання) угоди ГПЗ остання втрачає чинність з наступного дня, що встановлений щомісячним строком оплати: умови щодо реструктуризації сплати боргу втрачають чинність, а підприємство набуває право вимоги всієї несплаченої частини боргу з урахуванням пені, 3% річних та інфляційної складової боргу за час прострочення, які споживач зобов`язується оплатити. Також споживач зобов`язаний оплатити підприємству штраф за невиконання ним угоди ГПЗ у розмірі 5% від суми непогашеної заборгованості за угодою ГПЗ (п.8), ця угода є невід`ємною частиною договору від 10.07.2018 №530018 на постачання теплової енергії у гарячій воді (п.9), дана угода укладена у двох автентичних примірниках (по одному для кожної із сторін), вступає в дію з дня підписання її сторонами, і діє до 30.06.2023.

У додатку №1 до угоди про реструктуризацію сторони погодили графік погашення заборгованості, а саме: січень 2023 року - 139619,22 грн, лютий 2023 року - 139619,22 грн, березень 2023 року - 139619,22 грн, квітень 2023 року - 139619,21 грн, травень 2023 року - 139619,21 грн, червень 2023 року - 139619,21 грн. Строк оплати до 25 числа кожного місяця.

Як стверджує позивач, у січні 2023 року відповідачем було сплачено позивачу 275000,00 грн, які були зараховані позивачем в оплату по графіку погашення заборгованості за угодою про реструктуризацію.

Оскільки з 26.02.2023 у відповідача виникла заборгованість з оплати платежів за графіком погашення заборгованості за угодою про реструктуризацію, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, господарський суд зазначає про таке.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

У відповідності до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що розрахунки за спожиту теплову енергію відповідач здійснював несвоєчасно, внаслідок чого між сторонами було укладено угоду про реструктуризацію з погодженим графіком погашення заборгованості відповідача.

Оскільки відповідач здійснював перерахування грошових коштів позивачу без виконання вимог п.4 угоди про реструктуризацію (не зазначаючи у призначення платежу платіжних інструкцій про оплату заборгованості згідно угоди про реструктуризацію), позивач зарахував отримані від відповідача у січні 2023 року грошові кошти на суму 275000,00 грн в рахунок оплати за графіком погашення заборгованості за угодою про реструктуризацію за січень 2023 року та частково за лютий 2023 року, всі інші перераховані відповідачем грошові кошти зараховані позивачем в оплату поточного споживання теплової енергії за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №530018 від 10.07.2018. Самий такий алгоритм зарахування платежів сторони визначили в п.4 угоди про реструктуризацію, у зв`язку з чим суд відхиляє посилання відповідача на необхідність зарахування сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення існуючої заборгованості відповідно до черговості її виникнення.

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач просив стягнути з відповідача 562715,29 грн основного боргу за угодою про реструктуризацію.

В той же час, як встановлено судом, відповідачем було сплачено на користь позивача заборгованість у розмірі 562715,29 грн вже в ході розгляду справи судом, що підтверджується довідкою позивача про стан розрахунків відповідача за спожиту теплоенергію.

Таким чином, після звернення позивача з позовом до суду основна заборгованість у розмірі 562715,29 грн погашена відповідачем.

Пунктом 2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі №910/14932/23 щодо стягнення з відповідача на користь позивача 562715,29 грн основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами в цій частині.

В той же час, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 96355,36 грн, інфляційні втрати у розмірі 21383,18 грн та 3% річних у розмірі 33272,90 грн за період прострочення з 26.02.2023 по 30.06.2023 та штрафу на суму 28135,76 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений угодою про реструктуризацію строк не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст.610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст.612 Цивільного кодексу України), а відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Як зазначалося судом, в угоді про реструктуризацію (п. 8) сторони домовилися, що умови щодо реструктуризацію сплати боргу втрачають чинність, і позивач набуває право вимоги всієї несплаченої частини боргу з урахуванням пені, 3% річних та інфляційної складової боргу за час прострочення.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, за висновками суду, оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем оплати за угодою про реструктуризацію, у позивача виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до приписів ст.625 Цивільного кодексу України.

За результатами здійсненої перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення інфляційних втрат судом встановлено, що їх розмір не є арифметично вірним, а отже, за здійсненим судом перерахунком, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати у розмірі 17045,81 грн.

Розмір 3% річних є вірним, а отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних на суму 5781,32 грн за загальний період прострочення з 26.02.2023 по 30.06.2023.

Щодо стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 ст.230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.ч.1, 2 та 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

З наведеного пункту договору вбачається, що сторонами було визначено розмір (0,5% від суми боргу) порядок нарахування (за кожний день) та строк нарахування (до моменту його повного погашення).

Згідно з ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Із наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що останнім було враховано наведені приписи закону, нарахування пені здійснювалося виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 8 угоди про реструктуризацію сторони погодили, що у разі порушення споживачем умов (невиконання та/або неналежне її виконання) угоди ГПЗ остання втрачає чинність з наступного дня, що встановлений щомісячним строком оплати: умови щодо реструктуризації сплати боргу втрачають чинність, а підприємство набуває право вимоги всієї несплаченої частини боргу з урахуванням пені, 3% річних та інфляційної складової боргу за час прострочення, які споживач зобов`язується оплатити. Також споживач зобов`язаний оплатити підприємству штраф за невиконання ним угоди ГПЗ у розмірі 5% від суми непогашеної заборгованості за угодою ГПЗ.

Отже, суд зазначає, що у зв`язку з порушенням відповідачем строків розрахунку за угодою про реструктуризацію позивач набув право вимоги сплати відповідачем пені та штрафу, розміри яких вірно визначені позивачем у розрахунку, внаслідок чого стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 96355,36 грн пені та 28135,76 грн штрафу.

Суд відхиляє твердження відповідача про відсутність підстав для стягнення пені, інфляційних втрат, 3% річних та штрафу, з огляду на положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" та зазначає наступне.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому відповідно до Указів Президента України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, який триває дотепер.

В умовах воєнного стану Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 05.03.2022 №206 "Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану", відповідно до абз.1 п.1 якої до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Управління будівлями та спорудами" не належить до категорії "населення", відсутні правові підстави для застовування положень постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" №206 від 05.03.2022.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Товариство з обмеженою відповідальністю "Управління будівлями та спорудами" підлягають задоволенню частково, а провадження у справі №910/14932/23 в частині стягнення 562715,29 грн основного боргу підлягає закриттю на підставі положень п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог та закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в частині закриття провадження у справі на підставі положень п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України - на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.ст.74, 129, 231, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління будівлями та спорудами" (03150, м.Київ, вулиця Василя Тютюнника, будинок 37/1, ідентифікаційний код 37165547) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа І.Франка, будинок 5, ідентифікаційний номер 40538421) інфляційні втрати на суму 17045 (сімнадцять тисяч сорок п`ять) грн 81 коп., 3% річних у розмірі 5781 (п`ять тисяч сімсот вісімдесят одна) грн 32 коп., 96355 (дев`яносто шість тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн 36 коп. пені, штраф на суму 28135 (двадцять вісім тисяч сто тридцять п`ять) грн 76 коп. та 10650 (десять тисяч шістсот п`ятдесят) грн 50 коп. судового збору.

3. На підставі положень п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України закрити провадження у справі №910/14932/23 в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 562715,29 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору.

4. В іншій частині в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.05.2024

Суддя Ю.М.Смирнова