РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2024Справа № 910/2092/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Холдінгс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МБІ Девелопмент"

про стягнення 1 070 868,56 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Холдінгс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МБІ Девелопмент" з вимогою про стягнення 1 070 868,56 грн. за договором оренди нерухомого майна № В10-4-3 від 13.08.2019.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 28.02.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановив строк учасникам справи для реалізації процесуальних прав.

14.03.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, вказав про часткову оплату за договором у розмірі 358 893,98 грн.

20.03.2024 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій підтвердив оплату відповідачем 358 893,98 грн. боргу за договором після звернення ним до суду з указаним позовом, просив стягнути з відповідача на свою користь 712 291,38 грн. боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.08.2019 року між позивачем (Орендодавцем) та відповідачем (Орендарем) укладено договір оренди нерухомого майна МВ10-4-3, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лозовою Ю. А. та зареєстрований в реєстрі за №2238, згідно умов якого Орендодавець зобов`язується передати Орендареві в тимчасове платне користування (оренду) приміщення (надалі - "Приміщення"), а Орендар зобов`язується прийняти таке Приміщення в оренду і сплачувати за нього орендну плату та інші платежі, передбачені Договором.

Відповідно до п. 5.2. Договору Орендар зобов`язується здійснювати в строки, визначені Договором, такі платежі на користь Орендодавця: Орендну плату. Оплату послуг з утримання та Компенсацію комунальних послуг.

Порядок розрахунків за Договором передбачений п. 5.11.5., 5.12.6. та 5.13.2. Договору, згідно з якими сплата Орендної плати та Оплата послуг з утримання здійснюється Орендарем авансом не пізніше, ніж до 25 (двадцять п`ятого) числа календарного місяця, що передує місяцю за який здійснюється оплата, а Компенсація комунальних послуг здійснюється Орендарем до 10 (десятого) числа календарного місяця, наступного за календарним місяцем, в якому такі послуги були надані.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором оренди та підставою для виконання між сторонами взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами частини першої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною першою статті 286 Господарського кодексу України також визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що за актом прийому-передачі приміщення від 01.07.2010 позивачем передано, а відповідачем прийнято у користування майно передбачене договором.

29.11.2023 сторони уклали Договір про припинення оренди, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лозовою Ю. А. та зареєстрований в реєстрі за №673.

Яким передбачили, що з урахуванням частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України, положення Договору про припинення оренди застосовуються до відносин Сторін, що виникли починаючи з 31.10.2023 року, а останнім днем оренди за Договором оренди є 31.10.2023 року.

В останній день оренди приміщення Орендар передав (повернув), а Орендодавець прийняв з оренди приміщення, на засвідчення чого сторони підписали акт приймання-передачі (повернення) приміщення від 31.10.2023 року.

Згідно п.п. 3, 4 цього договору Орендар та Орендодавець погодили, що залишок Гарантійного платежу, сплаченого Орендарем за Договором, в розмірі 136 947,02 грн зараховується для погашення частини заборгованості Орендаря. Орендар визнав, що після зарахування Орендодавцем залишку Гарантійного платежу відповідно до пункту 3 Договору про припинення оренди, у Орендаря все ще залишається заборгованість перед Орендодавцем у розмірі 1 070 868,56 грн з урахуванням ПДВ, що включає в себе заборгованість зі сплати орендної плати. Оплати послуг з утримання та компенсації комунальних послуг в розмірі 1 041 974,58 грн з урахуванням ПДВ, а також відшкодування вартості додаткових послуг з обслуговування приміщення (повернення Приміщення до стану, в якому воно було передане Орендарю за АПП, та усунення пошкоджень Приміщення, що виникли в результаті користування Орендарем Приміщенням) в розмірі 28 893,98 грн з урахуванням ПДВ, та зобов`язався погасити заборгованість у розмірі 1 070 868,56 грн з урахуванням ПДВ до 14.02.2024 року (включно).

Згідно пояснень представників сторін, платіжними інструкціями №№ 93 від 26.02.2024, 110 від 07.03.2024 відповідач сплатив на користь позивача 358 893,98 грн. боргу після звернення позивача в суд з позовом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки сума боргу у розмірі 358 893,98 грн. сплачено після відкриття провадження у справі, тому вимоги в цій частині підлягають закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмета спору.

Всупереч ст. 74 ГПК України доказів повної оплати за договором відповідачем не подано.

Враховуючи, що відповідачем доказів здійснення платежів з орендної плати за користування спірним майном у повному обсязі не надано, то вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 711 974,58 (1 070 868,56-358 893,98) грн. основного боргу підлягають задоволенню.

У решті вимог про стягнення 316,80 грн. (712 291,38-711 974,58) боргу слід відмовити, оскільки доказів наявної заборгованості суду не подано.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі № 910/2092/24 частині стягнення 358 893,98 грн. боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МБІ Девелопмент" (04019, м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 8, код 41787611) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Холдінгс" (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 3, корп. 3, код 41719529) 711 974 (сімсот одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 58 коп. основного боргу, 16 063 (шістнадцять тисяч шістдесят три) грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У позові в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак