СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Харків Справа № 922/5136/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В. , суддя Терещенко О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (вх.№622Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 08.02.2024 (суддя С.Ч. Жельне, повний текст рішення складено 08.02.2024) у справі №922/5136/23

за позовом Київського міського центу зайнятості, м.Київ;

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, м.Харків;

про стягнення коштів 41 614,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Київський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення 41 614,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із неправомірними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які підтверджуються рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №520/5989/2020 позивачем за період з 23.04.2020 по 17.09.2020 було виплачені ОСОБА_1 на допомогу по безробіттю 41614,00 грн., які би не здійснювались позивачем у разі своєчасної призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 .

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.02.2024 у справі №922/5136/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь Київського міського центру зайнятості кошти в розмірі 41614 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору 2 684 грн. 00 коп.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 08.02.2024 по справі №922/5136/23 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Київському міському центру зайнятості.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник вказує на те, що Управлінню Пенсійного фонду не було відомо про те, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Київському міському центрі зайнятості в статусі безробітного та отримувала грошову допомогу по безробіттю за період з 17.04.2020 по 17.09.2020. Також скаржник зазначає, що ОСОБА_1 був зобов`язаний повідомити про наявність у нього права на пенсію ще в момент звернення до позивача про реєстрацію її як безробітного, але не зробив цього, що свідчить про зловживання вказаною особою наданими правами. З огляду на зазначене вважає, що відсутні підстави для повернення Управлінням коштів в сумі 41614,00 грн, оскільки в його діях не вбачається наявності всіх елементів, необхідних для відшкодування збитків, як-то відсутня протиправна поведінка та причинний зв`язок між дією та виникненням збитків.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 у справі №922/5136/23 апеляційну скаргу ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області залишено без руху. Встановлено ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області десятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

26.03.2024 на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 ГУ Пенсійного фонду України в Харківській області через підсистему Електронний суд надіслало до суду клопотання про усунення недоліків (вх.№4374). До вказаного клопотання апелянт додав платіжну інструкцію від 26.03.2024 №895 про сплату судового збору на суму 3220,80 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 у справі №922/5136/23 задоволено клопотання ГУ ПФУ в Харківській області про поновлення строку на подання апеляційної скарги, строк на подання апеляційної скарги поновлено. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення господарського суду Харківської області від 08.02.2024 по справі №922/5136/23. Витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/5136/23. Зупинено дію рішення господарського суду Харківської області від 08.02.2024 по справі №922/5136/23. Ухвалено здійснювати розгляд апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення господарського суду Харківської області від 08.02.2024 по справі №922/5136/23 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено позивачу встановити строк, протягом якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу.

03.04.2024 через підсистему електронний суд від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4778), в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 08.02.2024 по справі №922/5136/23 залишити без змін.

В обґрунтування заперечень вказує на те, що протиправна поведінка ГУ ПФУ в Харківській області виявляється у неправомірній відмові у призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, а причинним зв`язком між протиправною поведінкою та збитками є звернення гр. ОСОБА_1 до Дарницької районної філії КМЗЦ та отримання допомоги по безробіттю, що спричинило збитки Центру зайнятості. Таким чином, неправомірні дії відповідача завдали матеріальної шкоди, яка у відповідності до ст.ст. 1166, 1173 ЦК України підлягає відшкодуванню.

05.04.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/5136/23.

Клопотань від учасників справи про розгляд апеляційної скарги з їх повідомленням (викликом) до суду не надійшло.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2019 до Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості звернувся гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з заявами про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю.

Наказом Дарницької районної філії КМЦЗ №НТ191127 від 27.11.2019 відповідно до ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" гр. ОСОБА_1 надано статус безробітного з 27.11.2019.

Наказом Дарницької районної філії КМЦЗ №НТ 191204 від 04.12.2019 відповідно до ст.22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" гр. ОСОБА_1 призначено виплату допомоги по безробіттю з 04.12.2019.

Згідно до ст.23 Закону України "Про зайнятість населення" Київський міський центр зайнятості здійснює реалізацію державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції через Єдину інформаційну-аналітичну систему центрального органу виконавчої влади, яка також включає інформацію що надходить від територіальних органів в процесі діяльності громадян, работодавців та органів державної влади.

Підпунктом 18 ч.2 ст.22 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння відомостей, поданих особою під час реєстрації, та/або даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також шляхом інформаційного обміну з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, щодо знаходження за межами України осіб, які перебувають у статусі зареєстрованого безробітного або які бажають отримати статус зареєстрованого безробітного. У разі потреби розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Відповідно до п.2, п.3 Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, який затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 №60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 №7-1, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття. За результатами перевірки складається відповідний акт.

Київським міським центром зайнятості складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №2989 від 15.12.2020 яким встановлено, що гр. ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" з 23.04.2020.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №520/5989/2020, яке набуло законної сили скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1497 від 27.04.2020, яке складено відносно ОСОБА_1 та зобов`язано призначити особі з 23.04.2020 пенсію за вислугою років.

Наказом Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості № НТ201111 від 11.11.2020 припинено гр. ОСОБА_1 виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію особи як безробітної з 21.10.2020.

Листом Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 18.11.2020 за вих.№ 2000-0305-9/93188 підтверджується призначення з 23.04.2020 гр. ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №520/5989/2020.

Згідно наданої позивачем довідки-рахунку №469 від 15.12.2020 сума надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття ОСОБА_1 за період з 23.04.2020 по 20.10.2020 становить 51 091,81 грн.

Наказом Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості від 17.12.2020 №НТ201217 прийнято рішення про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю гр. ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що з урахуванням того, що рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 05.10.2023 по справі №753/12243/21 за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 стягнуто з останнього 9 477,81 грн, як надлишково виплачені кошти матеріального забезпечення на випадок безробіття за період з 17.09.2020 по 20.10.2020, інша сума виплаченої допомоги по безробіттю за період з 23.04.2020 по 17.09.2020 у розмірі 41614,00 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, оскільки виплата допомоги по безробіттю за вказаний період не здійснювалась б у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії гр. ОСОБА_1 пенсійним органом.

Позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області з претензією №08-1843/10-21/23 від 06.11.2023, в якій наголошував про необхідність повернення та перерахування на розрахунковий рахунок Київського міського центру зайнятості виплачених ОСОБА_1 коштів за період з 23.04.2020 по 17.09.2020 у розмірі 41614,00 грн, проте вказана претензія була залишена відповідачем без будь-якого реагування.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №520/5989/2020, яке набуло законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1497 від 27.04.2020, яким безпідставно відмовлено в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Тобто, своїми неправомірними діями Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області завдало позивачу матеріальну шкоду в розмірі виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 41614,00 грн.

Судова колегія, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Предметом спору у справі є вимога про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій.

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За змістом ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ч.1 ст.107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст.1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

За змістом п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності у розумінні ст.1173 ЦК України.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів зазначає таке.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі №520/5989/2020, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1497 від 27.04.2020 про відмову гр. ОСОБА_1 у призначенні пенсії та зобов`язано призначити з 23.04.2020 та здійснити виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Під час розгляду справи №520/5989/2020 судом було встановлено незаконність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1497 від 27.04.2020, яке виявилось у безпідставній та незаконній відмові в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Згідно з ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з ч.2 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Пунктом 7 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Частинами 1, 2 ст. 8 та п.1 ч.2 ст.16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд загальнообов`язкового державного-соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів; виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом. Кошти бюджету Фонду використовуються на виплату забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття зобов`язаний вживати заходів до раціонального використання коштів і забезпечення його фінансової стабільності.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 у справі №916/336/17, де, між іншим, вказано на те, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Отже, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що суб`єктами відповідальності, відповідно до положень ст. 1173 ЦК України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, а відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.

На відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма ст. 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою; довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі №915/282/17 від 13.02.2018, де, зокрема, вказано на те, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями та заподіяною шкодою.

При цьому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиціальне значення для справи про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Слід зазначити, що протиправна поведінка ГУ ПФУ в Харківській області виявляється у неправомірній відмові у призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, а причинним зв`язком між протиправною поведінкою та збитками є звернення гр. ОСОБА_1 до Дарницької районної філії КМЗЦ та отримання допомоги по безробіттю, що спричинило збитки Центру зайнятості.

Отже, господарський суд першої інстанції вірно вказав на те, що виплата допомоги по безробіттю здійснювалась позивачем на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії гр. ОСОБА_1 , що свідчить про наявність шкоди у позивача та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про доведеність позивачем наявності всіх трьох елементів правопорушення в діях відповідача, необхідних для притягнення його до відповідальності у вигляді стягнення шкоди згідно з ст. 1173 ЦК України.

За таких обставин, аргументи апелянта про те, що в діях Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області не вбачається наявності всіх елементів необхідних для відшкодування збитків (відсутні протиправна поведінка та причинний зв`язок між діями та виникненням збитків), що є обов`язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до ст. 1166 ЦК України, не приймаються.

Господарським судом першої інстанції вірно враховано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №927/455/17, від 15.05.2018 у справі №920/471/17, від 20.04.2018 у справі №906/579/17, від 13.02.2018 у справі №915/282/17, де вказано на те, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Щодо аргументів апелянта про те, що гр. ОСОБА_1 зобов`язаний був повідомити про наявність у нього права на пенсію ще в момент звернення до позивача про реєстрацію його як безробітного та, що такі дії, на думку апелянта, свідчать про зловживання вказаною особою наданими правами та те, що незаконна виплата допомоги по безробіттю була здійснена внаслідок недобросовісної та незаконної поведінки гр. ОСОБА_1 , що свідчить про безпідставність звернення з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно довідки розрахунку № 469 від 15.12.2020 (належним чином засвідчена копія наявна в матеріалах справи) сума надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття гр. ОСОБА_1 за період з 23.04.2020 по 20.10.2020 становить 51 091,81 грн.

Наказом Дарницької районної філії Київського міського центру зайнятості від 17.12.2020 № НТ201217 прийнято рішення про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю гр. ОСОБА_1 .

З метою стягнення зазначених вище коштів, Київським міським центром зайнятості подано позов до гр. ОСОБА_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 05.10.2023 по справі №753/12243/21 встановлено, що саме з 17.09.2020 (дати отримання виконавчого листа по справі №520/5989/2020) гр. ОСОБА_1 , як застрахована особа, що зареєстрована в установленому порядку як безробітна, зобов`язаний був подати відомості про обставини, що впливали на умови виплати йому забезпечення, а саме про отримання права на пенсійне забезпечення, що встановлено судовим рішенням.

Крім того, рішенням зазначено, що виплата допомоги по безробіттю за період з 23.04.2020 по 17.09.2020 не здійснювалась б у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії пенсійним органом.

Згідно з рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 05.10.2023 по справі №753/12243/21 позов Київського міського центру зайнятості до гр. ОСОБА_1 задоволено частково, а саме стягнуто кошти за період з 17.09.2020 по 20.10.2020 в розмірі 9 477,81 грн.

Відтак, колегія суддів зазначає, що виплата допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 здійснювалася центром зайнятості на виконання імперативних норм Закону України «Про зайнятість населення», і така виплата не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалене з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача та залишення без змін рішення Господарського суду Харківської області від 08.02.2024 по справі №922/5136/23.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 08.02.2024 по справі №922/5136/23 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Верховного суду в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов

Суддя О.І. Терещенко