УХВАЛА

за результатами розгляду заяви

м. Київ

16.05.2024Справа № 910/3676/23

За заявоюДержавного підприємства "Гарантований покупець"
провідстрочення виконання рішення
у справі№ 910/3676/23
За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління №7"
до треті особи,Державного підприємства "Гарантований покупець" які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача: 1) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго"
простягнення 9 052 832,61 грн

Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача: не з`явився; від відповідача: Фартушна В.Л.; від третіх осіб: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/3676/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління №7" (далі також позивач, ТОВ "Будівельне управління №7") до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі також відповідач, ДП "Гарантований покупець"), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі також третя особа-1, НКРЕКП) та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі також третя особа-2, ПрАТ «НЕК «Укренерго») про стягнення заборгованості за договором № 16585/01 від 22.02.2019 в розмірі 9 029 560,43 грн, інфляційні втрати в розмірі 438 802,90 грн, 3% річних в розмірі 127 778,10 грн.

Судом було прийнято до розгляду заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, а в ухвалі від 15.06.2023 наголошено, що спір у справі буде вирішений з урахуванням нової ціни позову 9 052 832,61 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 позов задоволено повністю.

06.11.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 у справі № 910/3676/23 на строк один рік з моменту ухвалення рішення.

Однак, враховуючи необхідність направлення всіх матеріалів справи № 910/3676/23 до Північного апеляційного господарського суду, суд дійшов висновку про відкладення вирішення заяви про відстрочення виконання рішення до повернення матеріалів справи № 910/3676/23 до Господарського суду міста Києва.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 у справі № 910/3676/23 в частині стягнення 18 420,59 грн. Закрито провадження у справі в частині стягнення 18 420,59 грн заборгованості. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 у справі №910/3676/23 залишено без змін.

У зв`язку з поверненням матеріалів справи № 910/3676/23 до Господарського суду міста Києва, суд вирішив за необхідне поновити розгляд заяви про відстрочення виконання рішення та призначити судове засідання.

Відповідно до ухвали від 24.04.2024 заяву призначено до розгляду в судовому засіданні 16.05.2024.

14.05.2024 до суду від позивача надійшли заява про проведення засідання у відсутність особи, яка бере участь у справі, а також письмові заперечення на клопотання (заяву).

Представник відповідача (боржника) безпосередньо в судовому засіданні 16.05.2024 наполягав на задоволенні заяви та надав копію балансу (звіту про фінансовий стан) за 2023 рік.

Позивач та треті особи явку уповноважених представників у судове засідання 16.05.2024 не забезпечили, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, суд прийшов до висновку, що заява Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання рішення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 237 Господарського кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення № 16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі Шмалько проти України (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. У рішенні від 17.05.2005р. по справі Чіжов проти України (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20.07.2004р. Європейського суду з прав людини Шмалько проти України право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, Постанова Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 у справі № 910/3676/23, якою скасовано в частині рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 та яка набрала законної сили, є обов`язковою до виконання та має бути виконана.

Разом з тим, частиною 1 ст. 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приписами ч. 5 ст. 331 ГПК України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

З огляду на викладені норми вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили підлягає безумовному виконанню у визначеному законодавством порядку та строки, і лише у виключних випадках суд, за наявності обґрунтованих обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання, може відстрочити таке виконання.

Так, мотивуючи заяву про відстрочення виконання рішення ДП «Гарантований покупець» вказує на наступне:

- з урахуванням специфіки спірних правовідносин, фінансового стану Гарантованого покупця, характеру його діяльності, існують підстави для відстрочення виконання рішення;

- обсяг виконання зобов`язання Гарантованого покупця з оплати відпущеної електроенергії виробникам за «зеленим» тарифом ставиться Законом в залежність від виконання зазначених спеціальних обов`язків НЕК «Укренерго»;

- Гарантований покупець бере участь у функціонуванні критичної сфери інфраструктури;

- до Гарантованого покупця звернулися ряд постачальників універсальних послуг з позовами про стягнення заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат та штрафних санкцій. Сума позовних вимог у вказаних справах, станом на сьогодні, вже складає близько 9,8 млрд. грн.

У той же час, заперечуючи проти відстрочення виконання рішення, позивач наголосив, зокрема, на тому, що наведені відповідачем підстави для відстрочки виконання судового рішення, не є виключними обставинами, що є підставою для відстрочки виконання судового рішення. Крім того, відповідачем не надано беззаперечних, неспростовних доказів неможливості чи утруднення на час звернення з заявою виконання рішення суду, відсутності коштів та винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочення виконання судового рішення. Також, позивач повідомив, що 18 квітня 2024 року між ДП «Гарантований покупець» та ТОВ «БУ №7» було укладено угоду №2857/04/24 про взаєморозуміння та врегулювання суперечностей, а відповідач вже погасив частину заборгованості на суму 2 045 242,42 грн.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки (розстрочки) виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки (розстрочки) без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання відстрочки (розстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що відстрочення виконання рішення у даній справі для ДП «Гарантований покупець» буде в інтересах обох сторін, оскільки забезпечить надходження коштів на рахунки боржника та можливість погашення боргу у даній справі.

Крім того, відповідачем надані докази вчинення дій з метою погашення заборгованості в справі № 910/3676/23.

Позивач у письмових запереченнях також підтвердив факт оплати боргу на загальну суму 2 045 242,42 грн. У той же час, ТОВ «БУ №7» не долучило до своїх заперечень копію угоди № 2857/04/24 від 18.04.2024 про взаєморозуміння та врегулювання суперечностей та графік платежів, який погоджений сторонами. Тож, судом не встановлено підстав вважати, що відстрочення виконання рішення у справі № 910/3676/23 буде перешкоджати дотриманню сторонами умов угоди № 2857/04/24 від 18.04.2024.

За таких обставин, заява Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання рішення підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 331 ГПК України, про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Керуючись ст. ст. 120, 232-235, 331, 342 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання рішення задовольнити.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2023, яке скасовано в частині постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 на строк один рік з моменту ухвалення рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.05.2024

Суддя Ю.О. Підченко