РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/1114/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження господарську справу

за позовом: заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури,

вул. 1-го Травня, 50А, м.Прилуки, Чернігівська область, 17500

e-mail:

в інтересах держави в особі:

позивача: Парафіївської селищної ради,

, вул. Тараса Шевченка, 62, смт. Парафіївка, Прилуцький район, Чернігівська область, 16730

e-mail:

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ

, проспект Перемоги, буд.126Б, м. Чернігів, 14013

e-mail: ,

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 161 464,54 грн

Представники учасників справи:

від прокуратури: Ходико О.Є.,

від позивача: не прибув,

від відповідача: Прохоренко М.М.

Заступником керівника Прилуцької окружної прокуратури подано позов в інтересах держави в особі Парафіївської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ про:

- визнання недійсними додаткових угод №1 від 09.03.2021, №3 від 19.05.2021, №4 від 18.08.2021, №5 від 19.08.2021, №6 від 31.08.2021, №7 від 05.10.2021, №8 від 07.10.2021, №9 від 11.10.2021. №10 від 28.10.2021, №11 від 03.11.2021, №12 від 12.11.2021, №13 від 23.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладених між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ();

- стягнення з відповідача коштів у сумі 161 464,54 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ст.165,166,251 ГПК України вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень.

Учасники справи були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №806, 814, 792.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

28.08.2023 від відповідача надійшла до суду заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в яких просить суд розгляд справи № 927/1114/23 проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.09.2023 задоволено заяву відповідача, ухвалено здійснювати розгляд справи №927/1114/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.09.2023.

01.09.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

11.09.2023 від прокуратури надійшла відповідь на відзив.

Відзив на позов відповідача та відповідь на відзив долучено судом до матеріалів справи.

У підготовочму засіданні 28.09.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 25.10.2023, про що повідомлено прокурора та відповідача під розписки, а позивача ухвалою від 28.09.2023, отриманою останнім 03.10.2023 (рекомендоване повідомлення №037).

25.10.2023 від відповідача надійшла заява про проведення підготовчого засідання 25.10.2023 без участі представника відповідача. Суд заяву задовольнив.

У підготовчому засіданні 25.10.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 22.11.2023, про що повідомлено прокурора під розписки, а позивача та відповідача ухвалою від 25.10.2023, доставленою до їх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд 25.10.2023 12:36.

21.11.2023 від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі №927/1114/23 до прийняття рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі №922/2321/22.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.11.2023 провадження у справі №927/1418/23 зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №922/2321/22; зобов`язано учасників справи повідомити суд про результати перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №922/2321/22.

12.02.2023, на виконання ухвали суду від 22.11.2023, від відповідача надійшла заява про поновлення провадження у справі, в якій відповідач повідомляє суд, що 24.01.2023 Великою Палатою Верховного Суду було розглянуто справу №922/2321/22 та винесено постанову, якою рішення Господарського суду Харківської області від 07.03.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 у справі № 922/2321/23 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури задоволено. До заяви додано копію вищевказаної постанови.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2024 провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 19.03.2024, про що повідомлено учасників справи шляхом доставки даної ухвали до їх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд 23.02.2024 19:32.

28.02.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач, зокрема, просить визнати поважними причини для продовження строку для подання заперечень та продовжити відповідачу строк на подання заперечень.

Суд задовольнив клопотання відповідача про продовження строку для подання заперечень, визнав поважними причини пропуску строку для подання заперечень, продовжив строк до 28.02.2024 та долучив заперечення на відповідь на відзив до матеріалів справи.

01.03.2024 прокурором подано заяву про зміну підстав позову.

08.03.2024 відповідачем подані заперечення на заяву про зміну підстав позову.

Розглянувши у підготовчому засіданні 19.03.2024 заяву прокурора про зміну підстав позову, суд встановив наступне.

Заява обгрунтована тим, що спірні додаткові угоди суперечать нормам ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі», тому підлягають визнанню недійсними. Таким чином, грошові кошти в сумі 731 488,84 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-1, підстава їх набуття внаслідок недійсності додаткових угод відпала, а тому останній зобов`язаний їх повернути до місцевого бюджету Прилуцької міської територіальної громади в силу статей 216, 1212 ЦК України. Наведена нормативно-правова кваліфікація спірних відносин узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 (що є подібною).

Згідно з частинами 3, 5 статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. В разі подання будь-якої заяви, передбаченої п. 2 частини 2, частиною 3 або 4 цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивач наділений правом на зміну підстав позову на стадії підготовчого провадження, беручи до уваги дотримання вимог приписів частини 5 статті 46 ГПК України, суд приймає зміну підстав позову, оскільки це є процесуальним правом сторони.

Подальший розгляд справи проводиться з урахуванням поданої прокурором заяви про зміну підстав позову.

Суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.04.2024, про що повідомив відповідача під розписку, а прокурора та позивача ухвалою від 19.03.2024, доставленою до їх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд 19.03.2024 14:51.

У судовому засіданні 16.04.2024 суд оголосив перерву до 16.05.2024.

У судовому засіданні 16.05.2024 суд розглянув справу по суті та на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні між позивачем та відповідачем оспорюваних додаткових угод було порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, а також з перевищенням 10% ліміту збільшення ціни, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі. Враховуючи те, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України Про публічні закупівлі, прокурор, посилаючись на приписи ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки позивач сплатив кошти за поставлену електричну енергію відповідно до ціни, вказаної у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача на користь Парафіївської селищної ради 161 464,54 грн безпідставно сплачених коштів.

Позивач письмових пояснень по суті спору суду не надав.

Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне:

- підстави для здійснення самостійного представництва інтересів держави в суді у цій справі відсутні, оскільки прокурор звернувся в інтересах особи, яка не має статусу позивача у справах щодо оскарження процедури закупівлі;

- позивачем та відповідачем було правомірно укладено оспорювані додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару, оскільки такі зміни відповідають нормам чинного законодавства, а саме Закону України Про публічні закупівлі; жодна з наведених угод не містить в собі вимог щодо збільшення ціни товару понад 10%, отже відповідна вимога п.2 ч.5 ст.41 Закону сторонами дотримана.

У відповіді на відзив прокурор заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, та вважає, що належним чином обґрунтував підстави представництва інтересів держави у цій справі та звернення до суду з цим позовом; надані відповідачем документи не містять належного підтвердження коливання вартості електричної енергії на ринку та не можуть бути розцінені, як достатнє обгрунтування необхідності внесення змін до договору в частині збільшення вартості ціни.

Відповідач у наданих запереченнях знову наголошує на відсутності підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави та вважає, що оскаржувані додаткові угоди були укладені правомірно.

На момент укладення між сторонами договору та оспорюваних додаткових угод, а також виконання сторонами умов договору, постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 не діяла, а тому не може застосовуватися до спірних правовідносин між сторонами. Великою Палатою Верховного Суду у складі суддів: Шевцової Н.В., Булейко О.Л., Кривенди О.В., Мазура М.В., Пількова К.М. було постановлено окрему думку щодо зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22, у якій колегія суддів вважає, що не було підстав для відступу від висновку Касаційного адміністративного суду щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, викладеного у постанові від 5 квітня 2023 року у справі № 420/17618/21, згідно з яким сторони договору про закупівлю можуть вносити необмежену кількість разів змін до договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії в частині збільшення ціни за одиницю товару за умови дотримання обмеження щодо збільшення такої ціни до 10 % за один раз пропорційно збільшенню ціни відповідного товару на ринку, і за умови, що наведена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України. У справі, що розглядається, позовні вимоги полягають в недійсності додаткових угод до договору, але їх недійсність не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані договором, тобто зобов`язання є договірними.

Інших заяв по суті у встановлений строк до суду не надходило.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Парафіївською селищною радою на веб-порталі публічних закупівель Prozorro розміщено оголошення про проведення відкритих торгів № UA-2021-01-12-004462-а із закупівлі «Електрична енергія», код за ЕЗС ДК 021:2015-093100005 (Електрична енергія) обсягом 321 000 кВт/год за бюджетні кошти очікуваною вартістю 577 800,00 грн з терміном постачання до 31.12.2021.

За результатами проведених торгів переможцем визнано ТОВ Енера Чернігів з ціновою пропозицією у розмірі 577 800,00 грн з ПДВ.

17.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (далі Постачальник) та Парафіївською селищною радою (далі Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ (далі Договір).

Згідно з п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію за предметом закупівлі Електрична енергія (ДК 021-2015- 09310000-5 -Електрична енергія) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Кількість товару за цим Договором: 321 000 кВт/год (п. 2.3. Договору).

Відповідно до п.3.2. Договору строк поставки електричної енергії: з 01.01.2021 до 31.12.2021.

Відповідно до п.5.1., 5.2. Договору ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 1,80 грн з ПДВ, ціна Договору становить 577 800,00 грн з ПДВ.

Згідно п. 5.7 Договору, сторони домовилися, що ціна за 1 кВт/год. електричної енергії може бути змінена з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому відбулися офіційно погоджені обома сторонами такі зміни.

Згідно з пунктом 13.1 Договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє по 31.12.2021, та до повного взаєморозрахунку фінансових зобов`язань між сторонами.

Відповідно до п. 13.2. Договору істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених в ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, збільшеннням ціни за одиницю товару до 10 відсотків проппорційно збільшенню цінитакого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

У випадку коливання ціни електричної енергії на ринку у бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обгрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ (або документи), що підтверджує збільшення середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару в тих межах/розмірах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару. Документ (або документи), що підтверджує збільшення ціни товару, повинен містити дані щодо середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на день укладення цього Договору (допускається надання документального підтвердження щодо середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару в межах 10 днів) та середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на момент письмового звернення Постачальниця щодо збільшення ціни і повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки/інформації (або в іншій документальній формі), виданої торгово-промисловою палатою України, або регіональною торгово-промисловою палатою, або органами державної статистики або іншим органом, установою, організацією, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни електричної енергії на ринку. У випадку прийняття рішення Споживачем щодо внесення змінно цього Договору у вказаній частині, до розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна за одиницю товару, що визначена сторонами у момент укладення цього Договору (з урахуванням раніше змін до цього Договору, та якщо такі обставини мали місце).

Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні «ОЕС України». Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні данні про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу на перед» та внутрішньодобовому ринку, та інші показники, які склалися у відповідному розрахунковому періоді в торговій зоні «ОЕС України» та оприлюднені на офіційному веб-сайті ДП «Оператор ринку» згідно з частиною шостою статті 67 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Споживач має право відмовитись від зміни ціни за одиницю товару у випадках, якщо Постачальником не надано надежне документальне підтвердження підвищення ціни, передбачене цим пунктом.

17.02.2021 Споживач підписав також додатки до Договору: заяву-приєднання до умов Договору та Комерційну пропозицію.

У заяві-приєднанні зазначено початок постачання електричної енергії з 17.02.2021.

Згідно з п.1 Комерційної пропозиції ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) 1,80 грн з ПДВ за 1 кв/год.

ТОВ Енера Чернігів звернулось до Парафіївської селищної ради з листом від 19.02.2021 №905, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України». Враховуючи, що ТОВ «Енера Чернігів» не може постачати електричну енергію за збитковою ціною, просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав Експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021, в якому зазначено, що середньозважена ціна по ОЕС України на РДН (без ПДВ) станом на січень 2021 року становить 1462,52 грн/МВт.год, за 10 днів лютого 2021 року (01.02.-10.02) - 1698,79 грн/МВт.год, тенденція росту ціни - +16,15%; Експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-99 від 09.03.2021, в якому зазначено, що середньозважена ціна по ОЕС України на РДН (без ПДВ) станом на січень 2021 року становить 1462,52 грн/МВт.год, на лютий 2021 року - 1632,56 грн/МВт.год, тенденція росту ціни - +11,63%.

09.03.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Парафіївською селищною радою укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 1 від 09.03.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 17.02.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 1,94457 грн з ПДВ.

ТОВ Енера Чернігів звернулось до позивача з листом б/н б/д, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України». Враховуючи, що ТОВ «Енера Чернігів» не може постачати електричну енергію за збитковою ціною, просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач-1 надав Експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-215 від 07.05.2021, в якому зазначено, що середньозважена ціна по ОЕС України на РДН (без ПДВ) станом на березень 2021 року становить 1374,25 грн/МВт.год, за квітень 2021 року - 1450,22 грн/МВт.год, тенденція росту ціни - +5,53%.

19.05.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Парафіївською селищною радою укладено додаткову угоду № 3 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 3 від 19.05.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.04.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 5,53% і викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 2,03259 грн з ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав Експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1838/21 від 11.08.2021, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України за червень 2021 року (01.06 - 30.06) - 1 425,14 грн/МВт.год та за 3 декаду липня 2021 року (21.07.-31.07) - 1 623,28 грн/МВт.год; тенденція росту цін +13,90%.

18.08.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Парафіївською селищною радою укладено додаткову угоду № 4 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 4 від 18.08.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.07.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 2,20041 грн з ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав Експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1842/21 від 10.08.2021, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України за липень 2021 року (01.07 - 31.07) - 1 444,05 грн/МВт.год та за 5 серпня 2021 року - 1 988,79 грн/МВт.год; тенденція росту цін +37,72%.

19.08.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Парафіївською селищною радою укладено додаткову угоду № 5 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 5 від 19.08.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.08.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 2,385 грн з ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав Експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1934/21 від 18.08.2021, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 05.08.2021 1988,79 грн/МВт.год та станом на 09.08.2021 2240,53 грн/МВт.год; тенденція росту цін +12,65%.

31.08.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Парафіївською селищною радою укладено додаткову угоду № 6 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 6 від 31.08.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 05.08.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 2,58802 грн з ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №2277-2/21 від 21.09.2021, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 12.09.2021 1889,08 грн/МВт.год та станом на 16.09.2021 2164,79 грн/МВт.год; тенденція росту цін +14,59%.

05.10.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Парафіївською селищною радою укладено додаткову угоду № 7 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 7 від 05.10.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.09.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 2,81131 грн з ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №2277-3/21 від 21.09.2021, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 12.09.2021 1889,08 грн/МВт.год та станом на 17.09.2021 2374,09 грн/МВт.год; тенденція росту цін +25,67%.

07.10.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Парафіївською селищною радою укладено додаткову угоду № 8 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода №8 від 07.10.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 02.09.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 3,05692 грн з ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №2277-4/21 від 21.09.2021, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 06.09.2021 2261,59 грн/МВт.год та станом на 14.09.2021 2596,47 грн/МВт.год; тенденція росту цін +14,81%.

11.10.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Парафіївською селищною радою укладено додаткову угоду № 9 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 9 від 11.10.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 03.09.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 3,442% і викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 3,15 грн з ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №2538/21 від 13.10.2021, в якій зазначено, що середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України (без ПДВ) за 1 мВт/год за вересень (01.09-30.09) становила 2230,78 грн; за 1 декаду жовтня (01.10.-10.10) 2568,15 грн; тенденція росту цін +15,12%.

28.10.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Парафіївською селищною радою укладено додаткову угоду № 10 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 10 від 28.10.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.10.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 3,42944 грн з ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №2631/21 від 21.10.2021, в якій зазначено, що середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України (без ПДВ) за 1 мВт/год станом на 14.09.2021 становила 2596,47 грн; станом на 19.09.2021 2840,05 грн; тенденція росту цін +9,38%.

03.11.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Парафіївською селищною радою укладено додаткову угоду № 11 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 11 від 03.11.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 19.10.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,38% і викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 3,71803 грн з ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав експертний висновок Харківської торгово-промислової палати №2710/21 від 29.10.2021, в якому зазначено, що середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України (без ПДВ) за 1 мВт/год станом на 03.10.2021 становила 2535,12 грн; станом на 28.10.2021 3113,44 грн; тенденція росту цін +22,81%; станом на 19.10.2021 2840,05 грн, станом на 28.10.2021 3113,44 грн; тенденція росту цін +9,63%.

12.11.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Парафіївською селищною радою укладено додаткову угоду № 12 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 12 від 12.11.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 28.10.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,63% і викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 4,0421 грн з ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав експертний висновок Харківської торгово-промислової палати №2849/21 від 10.11.2021, в якому зазначено, що середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України (без ПДВ) за 1 мВт/год станом на 28.10.2021 становила 3113,44 грн; станом на 06.11.2021 3415,42 грн; тенденція росту цін +9,70%.

23.11.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Парафіївською селищною радою укладено додаткову угоду № 13 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 13 від 23.11.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 06.11.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,7% і викласти п.5.1 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 4,39997 грн з ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що в період з лютого по грудень 2021 року відповідач поставив позивачу електроенергію у кількості 185 917 кВт/годна суму 496 115,14 грн за актами прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії, складеними сторонами в двосторонньому порядку, а саме:

-№1503220ВЦ/32820/1 від 11.03.2021 за лютий 2021 року в обсязі 52 695 кВт/год, на загальну суму 102 469, 43 грн з ПДВ;

- №1503220ВЦ/49412/1 від 13.04.2021 за березень 2021 року в обсязі 18669 кВт/год, на загальну суму 36 303, 29 грн. з ПДВ;

-№1503220ВЦ/67067/1 від 25.05.2021 за квітень 2021 року в обсязі 16 632 кВт/год, на загальну суму 33 806,14 грн. з ПДВ;

-№1503220ВЦ/83614/1 від 11.06.2021 за травень 2021 року в обсязі 12382 кВт/год, на загальну суму 25 167 грн з ПДВ;

-№1503220ВЦ/97468/ від 20.07.2021 за червень 2021 року в обсязі 6794 кВт/год, на загальну суму 13 809, 46 грн з ПДВ;

-№1503220ВЦ/114141/1 від 19.08.2021 за липень 2021 року в обсязі 6004 кВт/год, на загальну суму 13 211,29 грн з ПДВ;

-№1503220ВЦ/128949/1 від 14.09.2021 за серпень 2021 року в обсязі 9827 кВт/год, на загальну суму 25 175,00 грн з ПДВ;

-№1503220ВЦ/144860/1 від 13.10.2021 за вересень 2021 року в обсязі 11610 кВт/год, на загальну суму 36 404,41 грн з ПДВ;

-№1503220ВЦ/160531/1 від 15.11.2021 за жовтень 2021 року в обсязі 18 565 кВт/год, на загальну суму 66 691,37 грн з ПДВ;

-№1503220ВЦ/175999/1 від 13.12.2021 за листопад 2021 року в обсязі 16 320 кВт/год, на загальну суму 70 834, 08 грн з ПДВ;

-№1503220ВЦ/182709/1 від 15.01.2022 за грудень 2021 року в обсязі 16 419 кВт/год, на загальну суму 72243,07 грн з ПДВ.

Парафіївською селищною радою на рахунок ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» за поставлену електричну енергію перераховано 496 115,14 грн згідно платіжних доручень № 130 від 11.03.2021 - 80 592,95 грн, №129 від 11.03.2021 - 21 876, № 179 від 13.04.2021 - 26 625, 14 грн, №180 від 13.04.2021 - 9 678,15 грн, № 261 від 27.05.2021 - 29 755,18 грн, №260 від 27.05.2021- 4050,96 грн, № 300 від 11.06.2021 - 23 698, 03 грн., №299 від 11.06.2021 - 1 469, 57 грн, № 341 від 20.07.2021 - 500,00 грн, №340 від 20.07.2021 - 13 309, 44 грн, № 391 від 25.08.2021 - 442,29 грн, №392 від 25.08.2021 - 12 769, 00 грн, № 461 від 14.09.2021 - 753, 17 грн, №462 від 14.09.2021 - 24 421,83 грн, № 539 від 18.10.2021 - 269, 32 грн, №540 від 18.10.2021 - 1135, 09 грн, № 634 від 16.11.2021 - 5 808,78 грн, №635 від 16.11.2021 - 60 882,59 грн, № 718 від 13.12.2021 - 7 204,94 грн, №719 від 13.12.2021 - 63 629,14 грн, № 9 від 20.01.2022 - 57 885,98 грн, №10 від 20.01.2022 14 357,09 грн.

Прокурором зазначено, що внаслідок укладення з порушенням Закону України Про публічні закупівлі спірних додаткових угод розмір безпідставно сплачених позивачем коштів відповідачу становить 161 464,54 грн, які прокурор просить стягнути з відповідача.

Оцінка суду.

Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

«Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Згідно з ч. 4, 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

Щодо підстав представництва інтересів держави в особі Парафіївської селищної ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

При цьому орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, є місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Як встановив суд, Договір та спірні додаткові угоди до нього укладені між Парафіївською селищною радою та ТОВ «Енера Чернігів».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 (п.38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону «Про прокуратуру»).

Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №917/341/19, від 02.02.2021 у справі №922/1795/19, від 07.04.2021 у справі №917/273/20, від 18.06.2021 у справі №927/491/19.

Так, у справі №927/491/19 прокурор звернувся з позовом від імені Відділу як сторони договору, який судом було визнано недійсним. У позові прокурор просив стягнути кошти на користь Відділу як сторони договору. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати касаційного господарського суду дійшов висновку, що прокурор правильно визначив Відділ (сторону договору) як позивача, враховуючи, що позов містить вимогу про стягнення надмірно сплачених за договором грошових сум на користь Відділу (і не містить вимоги про стягнення отриманого за договором в дохід держави) (п.59 постанови від 18.06.2021 у справі №927/491/19).

Прокурор звертався до сільської ради з листом від 15.02.2023 №54-75-1081ВИХ-23, у якому повідомив про виявлені порушення Закону України «Про публічні закупівлі» при укладенні спірних додаткових угод та просив надати інформацію про вжиття заходів щодо усунення зазначених порушень, у тому числі у судовому порядку.

Тобто прокурором було повідомлено позивача про виявлені порушення та необхідність вжиття заходів представницького характеру для захисту законних інтересів держави.

Парафіївська селищна рада в листі №03-11/708 від 20.02.2023 зазначила про те, що заходи щодо звернення до суду із позовом про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів відносно ТОВ «Енера Чернігів» не вживалися.

Відтак Парафіївською селищною радою особисто підтверджено нездійснення жодних дій, спрямованих на звернення до суду з відповідним позовом, що свідчить про її бездіяльність щодо захисту інтересів держави.

Зважаючи на викладене та виходячи із предмету і підстав позову, сформульованих прокурором, суд доходить висновку, що він правильно визначив селищну раду позивачем, компетентним органом, оскільки вона є стороною спірних правочинів, втім, не звернулася до суду з позовом про визнання їх недійсним після отримання інформації від прокурора про наявні порушення.

У порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Парафіївської селищної ради до ТОВ «Енера Чернігів» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення зайво сплачених коштів.

За таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення з боку прокурора бездіяльності Парафіївської селищної ради як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави та про наявність підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду, а відтак доводи відповідача про відсутність таких підстав відхиляються судом.

При цьому суд враховує, що можливість використання відповідачем безпідставно набутого майна, яким виступають у даному випадку грошові кошти, становить суспільний інтерес, а їх неповернення не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні. Разом з тим, потенційно факт перерахування на адресу відповідача зайвих бюджетних коштів порушує вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності, а тому призводить до протиправного витрачання публічних коштів, унеможливлює раціональне та ефективне їх використання. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та не сприяє забезпеченню виконання нею основних функцій та завдань. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Щодо визнання недійсними додаткових угод.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За частиною другою статті 189 Господарського кодексу України (далі - ГК України) ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України «Про публічні закупівлі», яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Суд відхиляє доводи відповідача про неможливість врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, так як вона була ухвалена після укладення між відповідачами Договору та спірних додаткових угод, оскільки, по-перше, постанова Верховного Суду не є нормативно-правовим актом, а відтак до неї не застосовуються правило «дії закону у часі», на яке посилається відповідач, по-друге, такі висновки стосуються застосування норм права щодо збільшення ціни товару в договорі про закупівлю, які є правовими підставами цього позову.

Щодо доводів відповідача про необхідність врахування окремої думки щодо зазначеної постанови ВП ВС суд зазначає, що окрема думка судді це сформований суддею письмовий документ, який є формою визначення власної позиції судді в разі незгоди з прийнятим (наданим) рішенням (висновком) або викладенням обставин, що доповнюють мотивувальну частину рішення (висновку).

Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення (ч. 3 ст. 34 ГПК України).

Таким чином, окрема думка судді містить незгоду з прийнятим рішенням або наданими висновками, однак не є обов`язковою для суду.

Як встановив суд, позивач та відповідач уклали Договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а на момент підписання Договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі».

Так, відповідно до п.2.3, 5.1. Договору та п.1 Комерційної пропозиції, що є Додатком №2 до Договору, загальний обсяг постачання електричної енергії складав 321 000 кВт/год; ціна електричної енергії на момент укладання Договору становила 1,80 грн за 1 кВт/год.

Водночас згідно з Додатковими угодами №1 від 09.03.2021, №3 від 19.05.2021, №4 від 18.08.2021, №5 від 19.08.2021, №6 від 31.08.2021, №7 від 05.10.2021, №8 від 07.10.2021, №9 від 11.10.2021. №10 від 28.10.2021, №11 від 03.11.2021, №12 від 12.11.2021, №13 від 23.11.2021 дванадцять разів змінено істотні умови Договору, а саме: збільшено ціну за одиницю товару з 1,80 грн до 4,39997 грн за 1 кВт/год та зменшено кількість товару до 185 917 кВт/год. Фактично ціна за 1 кВт/год (одиницю товару) збільшилася на 144,44 %, а кількість електричної енергії, яка підлягала поставці, була зменшена майже на 42,09%, порівняно з погодженими під час закупівлі.

Необхідність укладення оспорюваних Додаткових угод до Договору обґрунтовано відповідачем коливанням ціни електричної енергії на ринку, на підтвердження якого (коливання) відповідачем було надано експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021, №ЧК-99 від 09.03.2021,№ЧК-215 від 07.05.2021, експертні висновки Харківської торгово-промислової палати №1838/21 від 11.08.2021, №1842/21 від 10.08.2021, №1934/21 від 18.08.2021, №2538/21 від 13.10.2021, №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021, №2849/21 від 10.11.2021, цінові довідки Харківської торгово-промислової палати №2277-2/21 від 21.09.2021, №2277-3/21 від 21.09.2021, №2277-4/21 від 21.09.2021.

Тобто оспорювані додаткові угоди були укладені на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Суд встановив, що 09.03.2021 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №1, якою з 17.02.2021 збільшено ціну електричної енергії за 1кВт/год до 1,94457 грн.

Разом з тим, за Договором відповідач протягом періоду з 17 лютого по 09 березня 2021 року щоденно постачав, а позивач приймав та споживав електричну енергію.

Тобто Додатковою угодою №1 сторони змінили ціну електричної енергії, яка вже була продана позивачу та спожита ним з 17 лютого 2021 року.

Отже, товар, поставлений відповідачем до 09 березня 2021 року, був не тільки прийнятий позивачем у власність, а й спожитий.

Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадку збільшення ціни за одиницю товару у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Сторони у п. 13.12 Договору встановили, що документ (або документи), що підтверджує збільшення ціни товару, повинен містити дані щодо середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на день укладення цього Договору (допускається надання документального підтвердження щодо середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару в межах 10 днів) та середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на момент письмового звернення Постачальниця щодо збільшення ціни і повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки/інформації (або в іншій документальній формі), виданої торгово-промисловою палатою України, або регіональною торгово-промисловою палатою, або органами державної статистики або іншим органом, установою, організацією, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни електричної енергії на ринку.

В експертному висновку Чернігівської торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021, який був підставою для укладення Додаткової угоди №1, вказано середньозважені ціни на РДН в ОЕС України за 1мВт/год електроенергії (без ПДВ) за січень 2021 року 1462,52 грн та за 10 днів лютого 2021 року (01.02-10.02) 1698,79 грн; тенденція росту цін +16,15%.

Експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-99 від 09.03.2021, який ткож був підставою для укладення Додаткової угоди №1, зазначено, що середньозважена ціна по ОЕС України на РДН (без ПДВ) станом на січень 2021 року становить 1462,52 грн/МВт.год, на лютий 2021 року - 1632,56 грн/МВт.год, тенденція росту ціни - +11,63%.

Проте вказані експертні висновки не містять відомостей щодо середньозваженої ціни на РДН в ОЕС станом на дату укладання Договору, а тому не можуть підтвердити реальне коливання ціни на електричну енергію між моментом укладення Договору та до моменту укладення Додаткової угоди №1 (або отримання пропозиції про її укладення).

Отже, експертний висновок Чернігівської торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021 та експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-99 від 09.03.2021, не підтверджують коливання ціни електричної енергії на ринку в період від дати укладення договору, так і на момент звернення відповідача до позивача з листом про укладення Додаткової угоди №1.

Відповідно до інших додаткових угод - №3 від 19.05.2021, №4 від 18.08.2021, №5 від 19.08.2021, №6 від 31.08.2021, №7 від 05.10.2021, №8 від 07.10.2021, №9 від 11.10.2021. №10 від 28.10.2021, №11 від 03.11.2021, №12 від 12.11.2021, №13 від 23.11.2021 ціна за 1 кВт/год електричної енергії збільшена більше ніж на 10% від початкової ціни, що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 щодо їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи вищевикладене, суд, встановивши наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання Додаткових угод №1 від 09.03.2021, №3 від 19.05.2021, №4 від 18.08.2021, №5 від 19.08.2021, №6 від 31.08.2021, №7 від 05.10.2021, №8 від 07.10.2021, №9 від 11.10.2021. №10 від 28.10.2021, №11 від 03.11.2021, №12 від 12.11.2021, №13 від 23.11.2021 недійсними на момент їх укладення, дійшов висновку, шо спірні додаткові угоди суперечать наведеним вище положенням ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі», а відтак про наявність підстав для визнання їх недійсними відповідно до ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Щодо стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 161 464,54 грн.

Відповідно до вимог статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, за подібних обставин, дійшла висновку, що кошти одержані відповідачем безпідставно, оскільки підстава внаслідок визнання додаткових угод недійсними відпала, тому останній зобов`язаний їх повернути в силу статей 216, 1212 ЦК України.

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто і поставка електроенергії, і її оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної редакції Договору.

Наведена правова позиція узгоджується з сталою та послідовною практикою Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, Верховного Суду в постановах від 13.04.2023 у справі № 908/653/22, від 16.02.2023 у справі № 903/366/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, від 07.02.2023 у справі № 927/188/22.

Відповідно до умов пунктів 2.3, 5.1. Договору та п.1 Комерційної пропозиції відповідач повинен був поставити позивачу 321 000 кВт/год електричної енергії за ціною 1,80 грн за 1 кВт/год.

Як вбачається з підписаних сторонами актів прийняття передавання товарної продукції активної електричної енергії, за період з лютого по грудень 2021 року обсяг постачання склав 185 917 кВт/годна суму 496 115,14 грн.

За поставлену за Договором електричну енергію позивачем було сплачено 496 115,14 грн, тоді як, враховуючи ціну, обумовлену відповідачами у п. 5.1. Договору та п.1 Комерційної пропозиції, мало бути сплачено 334 650,60 грн.

Таким чином, грошові кошти в сумі 161 464,54 грн (496 115,14 грн - 334 650,60 грн) є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний повернути їх до бюджету Парафіївської селищної ради, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, до яких зокрема належить судовий збір.

За частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак з відповідача підлягає відшкодуванню сплачений судовий збір у сумі 34 892,00 грн.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 09.03.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладену між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ().

3. Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 19.05.202 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладену між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ().

4. Визнати недійсною додаткову угоду №4 від 18.08.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладену між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ().

5. Визнати недійсною додаткову угоду №5 від 19.08.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладену між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ().

6. Визнати недійсною додаткову угоду №6 від 31.08.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладену між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ().

7. Визнати недійсною додаткову угоду №7 від 05.10.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладену між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ().

8. Визнати недійсною додаткову угоду №8 від 07.10.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладену між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ().

9. Визнати недійсною додаткову угоду №9 від 11.10.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладену між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ().

10. Визнати недійсною додаткову угоду №10 від 28.10.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладену між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ().

11. Визнати недійсною додаткову угоду №11 від 03.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладену між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ().

12. Визнати недійсною додаткову угоду №12 від 12.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладену між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ().

13. Визнати недійсною додаткову угоду №13 від 23.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №1503220ВЦ від 17.02.2021, укладену між Парафіївською селищною радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ ().

14. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (, проспект Перемоги, буд.126Б, м. Чернігів, 14013) на користь Парафіївської селищної ради (, вул. Тараса Шевченка, 62, смт. Парафіївка, Прилуцький район, Чернігівська область, 16730) кошти в сумі 161 464,54 грн.

15. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (, проспект Перемоги, буд.126Б, м. Чернігів, 14013) на користь Чернігівської обласної прокуратури (одержувач: Чернігівська обласна прокуратура, UA 0006008, , банк отримувача: ДКСУ, м. Київ) сплачений судовий збір у розмірі 34 892,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2024.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор