РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2024Справа № 910/7938/23 (910/15321/23)

Господарський суд міста Києва у складі судді Стасюка С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ УКРАЇНА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР ПЕРСОНАЛ УКРАЇНА"

про стягнення 3 433 926, 10 грн.

в межах справи № 910/7938/23

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛІНРОСТА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР ПЕРСОНАЛ УКРАЇНА" (ідентифікаційний код 36218922)

про банкрутство

Без виклику представників учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР ПЕРСОНАЛ УКРАЇНА" про стягнення збитків в розмірі 3 433 926, 10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскільки відповідачем в порушення вимог п. 201.10 ст. 201 ПКУ не було зареєстровано податкові накладні, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового боргу та відповідно скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 3 433 926, 10 грн. Як наслідок, через протиправну поведінку відповідача, майнові блага позивача були зменшені на суму недоотриманого податкового кредиту, тобто, йому били заподіяні збитки.

2. Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач своїм правом не скористався у визначений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав.

3. Процесуальні дії у справі

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/7938/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛІНРОСТА" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР ПЕРСОНАЛ УКРАЇНА" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.06.2023.

29.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР ПЕРСОНАЛ УКРАЇНА" про стягнення збитків в розмірі 3 433 926, 10 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 було відкладено розгляд позовної заяви про відкриття провадження у справі № 910/7938/23 (910/15321/23) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ УКРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР ПЕРСОНАЛ УКРАЇНА" про стягнення 3 433 926, 10 грн. до набрання законної сили ухвали Господарського суду міста Києва від 15.06.2023 року у справі № 910/7938/23.

15.02.2024 матеріали справи № 910/7938/23 повернулися до Господарського суду міста Києва.

Згідно розпорядження № 01.3-16/517/24 від 19.02.2024, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл матеріалів судової справи № 910/7938/23, позовів в межах справи про банкрутство №№ 910/16328/23, 910/15321/23, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 .

За результатами повторного автоматичного розподілу справ справу № 910/7938/23, позови в межах справи про банкрутство №№ 910/16328/23, 910/15321/23, передано на розгляд судді Стасюку С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2024 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ УКРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР ПЕРСОНАЛ УКРАЇНА" про стягнення 3 433 926, 10 грн до свого провадження до розгляду в межах справи № 910/7938/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР ПЕРСОНАЛ УКРАЇНА" та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Згідно повідомлення Господарського суду міста Києва про доставлення процесуального документа до електронного кабінету відповідача, а саме, ухвала від 22.02.2024 доставлена 23.02.2024 о 01:26.

Так, враховуючи положення ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду від 22.02.2024 вважається врученою відповідачу належним чином 23.02.2024.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 22.02.2024 у справі № 910/7938/23 (910/15321/23) встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак, станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони повідомлені про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

23.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ УКРАЇНА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АНКОР ПЕРСОНАЛ УКРАЇНА" укладено договір платного надання послуг № 228/2019, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ УКРАЇНА" доручає, а Товариство з обмеженою відповідальністю "АНКОР ПЕРСОНАЛ УКРАЇНА" зобов`язується надати платні послуги з надання персоналу, необхідні клієнтові у зв`язку із здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до п. 1.3. договору, вид послуг, їх об`єм і строк надання визначаються клієнтом в письмовій заявці на надання послуг. У заявці можуть бути вказані додаткові вимоги клієнта, що стосуються умов надання послуг і завдання, які можуть даватися виконавцям в рамках надання послуг. На підставі прийнятої до виконання заявки сторони заповнюють додаток до заявки, в якому вказують умови надання послуг. Прийняті і підписані клієнтом заявка і додаток стають невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.2. договору, АНКОР, розуміючи важливість та необхідність дотримання прав та свобод людини і громадянина, а також інших норм чинного законодавства України, гарантує клієнту, що він буде дотримуватись чинного законодавства. Також даним пунктом передбачено, що АНКОР зобов`язується компенсувати клієнту прямі, документально підтверджені збитки при порушенні АНКОРом своїх гарантій, визначених цим пунктом договору.

Згідно 5.1. договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України, якщо інше не передбачено умовами договору.

Сторони звільняються від відповідальності, якщо неналежне виконання ними своїх зобов`язань виявилось неможливим внаслідок обставин непереборної сили, тобто надзвичайних та нездоланих за даних умов. Документ, виданий компетентним державним органом, є достатнім підтвердженням наявності обставин непереборної сили.

Відповідно до пп. 5.1.2. договору, крім іншого, передбачає, що в разі якщо на підставі рішення контролюючого органу клієнту будуть зменшені витрати на вартість послуг, наданих АНКОРом, та/або знято податковий кредит, сформований за результатами операцій із АНКОРом за цим договором, та/або нараховані податки, інші обов`язкові платежі або нараховані штрафні санкції за порушення податкового законодавства і такі наслідки будуть пов`язані із господарськими відносинами АНКОРа з іншими контрагентами, що мають ознаки фіктивності/нереальності, АНКОР зобов`язаний відшкодувати клієнту вищезазначені витрати.

Згідно п. 8.1. договору, послуги, надані за угодою цим договором, оплачуються щомісяця. Підсумкова вартість послуг, наданих за угодою цим договором, визначається відповідно до кожної конкретної заявки, на основі предмету заявки. Складовими вартості послуг є (і) компенсація витрати АНКОРа по оплаті праці виконавців, сума внесків до державних фондів, відповідно до положення чинного законодавства України і всіх інших витрат, які можуть бути понесені АНКОРом при виконанні його зобов`язань згідно трудових договорів або договорів цивільно-правового характеру з виконавцями, включаючи але не обмежуючись, суми оплати відпусток, компенсації за невикористану відпустку, компенсації за роботу в позаурочний час, і (іі)гонорар АНКОРа 2,9% від суми усіх витрат (і) без урахування ПДВ, але не менше 500 (п`ятсот) грн за кожного виконавця в місяць. Вартість послуг АНКОРа, розрахована відповідно до викладених вище правил, збільшується на суму податку на додану вартість, розраховану за ставкою, визначеною чинним законодавством України.

На виконання умов договору, позивачем було сплачено відповідачу грошові кошти, в період з березня по липень включно, в розмірі 20 603 556,61 грн, сума податку на додану вартість становить 3 433 926,10 грн.

Означене підтверджується детальним розрахунком оплат наведеним в претензії позивача від 25.01.2023, а також, відповідними актами здачі-прийняття робіт, зокрема, № 1039 від 30.04.2022, № 1398 від 30.06.2022, № 1244 від 31.05.2022, № 1404 від 18.07.2022, № 1245 від 31.05.2022, № 1407 від 18.07.2022, № 1261 від 31.05.2022, № 1246 від 30.06.2022, № 1397 від 30.04.2022, № 1400 від 30.06.2022, № 1399 від 30.06.2022, № 1405 від 18.07.2022, № 1243 від 31.05.2022, № 1406 від 30.04.2022 та № 670 від 15.03.2022.

Таким чином, позивач вказує, що ним було свій обов`язок по договору виконано належним чином.

Водночас, всупереч вимогам податкового законодавства та договору, відповідачем не проведено реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку 3 433 926,10 грн за надані послуги, здійснені в березні-липні 2022 року, у зв`язку з чим, позивач позбавлений можливості зменшити податкові зобов`язання з податку на додану вартість.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно п. 14.1.181 ст. 14 ПК України податковий кредит - податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/ послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; дата відвантаження товарів, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.7 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положення ст. 201 ПК України до яких відсилає пункт 198.6 статті 198 цього Кодексу, передбачають випадки нарахування податкового кредиту без податкової накладної, які не стосуються послуг, що були надані відповідачем позивачеві.

Відповідно до п. 200.1 - 200.4 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди, б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму.

Пункт 201.10 ст. 201 ПК України надає отримувачу послуг право звернутися зі скаргою до податкових органів щодо відсутності реєстрації податкових накладних. Водночас, звернення отримувача послуг зі скаргою на постачальника послуг, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає отримувачу послуг права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього постачальника послуг є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки щодо такого постачальника контролюючим органом.

Отже, вищезазначеними нормами ПК України саме на відповідача, як постачальника послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Ємному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання позивача на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки, тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними суми податку можуть бути віднесені Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ УКРАЇНА" до складу податкового кредиту.

Частиною 1 ст. 216 ГК України закріплено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За умовами ч. 2 ст. 217 ГК України У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Застосування цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб`єкт, об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона. Суб`єктом є боржник; об`єктом - правовідносини по зобов`язаннях; об`єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов`язання, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб`єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.

Судом встановлено, що відповідач в порушенням вимог п. 201.10 ст. 201 ПКУ не зареєстрував податкові накладні, у зв`язку з чим, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 3 433 926,10 грн.

Як наслідок, через протиправну поведінку відповідача майнові блага позивача були зменшені на суму недоотриманого податкового кредиту, тобто, йому були заподіяні збитки.

З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між протиправною бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача.

Крім того, суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні докази, щоб свідчили б про реальне бажання та докладання відповідачем зусиль задля виконання свого зобов`язання з реєстрації податкових накладних. У зв`язку з чим, дані обставини свідчать про наявність безпосередньої вини відповідача у його протиправній бездіяльності, що стала причиною завдання збитків позивачеві.

При цьому, хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед позивачем, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків, а отже, такі мають бути відшкодовані відповідачем

Означеного вище відповідачем спростовано не було, доказів, щоб свідчили про протилежне суду не представлено.

Таким чином, наявні усі елементи складу господарського правопорушення, а тому, суд дійшов висновку про правомірність вимоги позивача щодо відшкодування на його користь збитків у розмірі 3 433 926,10 грн за рахунок відповідача.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи викладене вище у своїй сукупності, оскільки, доводи якими позивач обґрунтовував позовні вимоги знайшли своє підтвердження, більш того, відповідачем спростовані не були, то за таких обставин, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу господарського правопорушення та правомірність вимог позивача щодо відшкодування на його користь збитків у розмірі 3 433 926,10 грн за рахунок відповідача.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ УКРАЇНА" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АНКОР ПЕРСОНАЛ УКРАЇНА" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, будинок 31; ідентифікаційний код: 36218922) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ УКРАЇНА" (01010, м. Київ, вул. Острозьких Князів, будинок 8; ідентифікаційний код: 37448134) збитки в розмірі 3 433 926 (три мільйони чотириста тридцять три тисячі дев`ятсот двадцять шість) грн 10 коп. та судовий збір в сумі 51 508 (п`ятдесят одна тисяча п`ятсот вісім) грн 89 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 13.05.2024 (після виходу з відпустки).

Суддя Сергій СТАСЮК