СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Харків Справа № 922/82/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В. , суддя Терещенко О.І.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.,

та представників учасників справи:

прокурора О.М. Ногіна;

позивача У.А. Суховолець (в режимі відеоконференції);

першого відповідача не з`явився;

другого відповідача не з`явився;

третього відповідача Ю.В. Мица;

четвертого відповідача не з`явився;

першої третьої особи - не з`явився;

другої третьої особи - не з`явився;

третьої третьої особи - не з`явився;

четвертої третьої особи - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Міністерства розвитку громад та територій України (вх.№513Х/1-43) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 25.01.2024 (суддя А.М.Буракова, повний текст рішення складено 05.02.2024) у справі №922/82/20

за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2, м.Харків, в інтересах держави в особі Міністерства розвитку громад та територій України, м.Київ;

до 1-го відповідача Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Суми;

до 2-го відповідача Державного підприємства СЕТАМ, м.Київ;

до 3-го відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Консалт-Буд 2011, м.Харків;

до 4-го відповідача Фізичної особи-підприємця Мігунова Володимира Івановича, м.Харків;

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. Українського державного науково-дослідного інституту проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища Укрводгео, м.Харків;

2. Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Прядко Олесі Сергіївни, м.Харків;

3. Державного реєстратора Комунального підприємства Центр інвентаризації та реєстрації нерухомості Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Жбадинського Олега Михайловича, с.Протопопівка, Дергачівський район, Харківська область;

4. Товариства з обмеженою відповідальністю Агенство нерухомості РЕСТРІЕЛТ, м.Харків;

про визнання недійсними торгів, свідоцтва про право власності; скасування рішень; повернення майна, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.01.2024 у справі №922/82/20 в позові відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 25.01.2024 у справі №922/82/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт-Буд 2011" про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з Харківської обласної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт-Буд 2011" 75000,00 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №922/82/20.

Стягнуто з Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт-Буд 201175000,00 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 922/82/20.

В решті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт-Буд 2011" про розподіл судових витрат відмовлено.

Міністерство розвитку громад та територій України з додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд: відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2024 у справі № 922/82/20; скасувати додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2024 у справі № 922/82/20; відмовити в задоволенні заяви ТОВ Консалт Буд 2011 про розподіл судових витрат у справі № 922/82/20; апеляційний розгляд справи № 922/82/20 здійснити за участю Мінінфраструктури.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що доказів щодо виконання адвокатським бюро «Юрій Мица» своїх зобов`язань відповідно до додаткової угоди №6 від 21.10.2023 до суду не подано, а наданий суду Акт виконаних робіт не місить розміру судових витрат, які товариство сплатило. Вважає, що матеріали справи не містять підтвердження сплати витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази підготовки документів саме цим Бюро. Зазначене підтверджується зокрема відсутністю відзиву у матеріалах справи та підписом директора ТОВ «Консалт буд 2011» на додаткових пояснення від 14.12.2023.

26.02.2024 витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду для розгляду справи №922/82/20 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Плахов О.В., суддя Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства розвитку громад та територій України на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2024 у справі №922/82/20. Встановлено прокурору, відповідачам та третім особам десятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його скаржнику.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2024, зокрема, призначено апеляційну скаргу Міністерства розвитку громад та територій України на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2024 у справі №922/82/20 до розгляду на "17" квітня 2024 р. о 14:30 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

15.04.2024 від ТОВ Консалт Буд 2011 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін (вх.№5253).

В судове засідання 17.04.2024 з`явився прокурор та представники третього та четвертого відповідачів.

У зв`язку з тим, що на момент початку розгляду апеляційної скарги Міністерства розвитку громад та територій України на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2024 у справі №922/82/20 закінчився час бронювання в Північному апеляційному господарському суді, представник позивача в попередньому судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги прокурора на рішення господарського суду Харківської області від 11.01.2024 у справі №922/82/20 заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості взяти участь в судовому засіданні.

Прокурор підтримав клопотання представника позивача. Представники третього та четвертого відповідачів залишити це питання на розсуд суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 задоволено клопотання Міністерства розвитку громад та територій України про відкладення розгляду справи. Розгляд апеляційної скарги Міністерства розвитку громад та територій України на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2024 у справі №922/82/20 відкладено на 02 травня 2024 року о 10:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №131. Доручено Північному апеляційному господарському суду забезпечити проведення відеоконференції за участю представника Міністерства інфраструктури України Уляни Андріївни Суховолець у справі №922/82/20, розгляд якої відбудеться "02" травня 2024 р. о 10:30 годині в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №131.

У судове засідання 02.05.2024 з`явилися прокурор, представники позивача та відповідача ТОВ «Консалт-Буд 2011». Відповідачі ФОП Мігунов В.І. та ДП «СЕТАМ», треті особи ТОВ «Агентство нерухомості «РЕСТРІЕЛТ», УДНДІ «Укрводгео», приватний нотаріус ХМНО Прядко О.С., державний реєстратор Комунального підприємства «Центр інвентаризації та реєстрації нерухомості» Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Жбадинський О.М. про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, однак, наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання не з`явилися, своїх повноважних представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю відповідачів ФОП Мігунов В.І. та ДП «СЕТАМ», третіх осіб ТОВ «Агентство нерухомості «РЕСТРІЕЛТ», УДНДІ «Укрводгео», приватний нотаріус ХМНО Прядко О.С., державний реєстратор Комунального підприємства «Центр інвентаризації та реєстрації нерухомості» Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Жбадинський О.М.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутнього в судовому засідання представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Саме така правова позиція неодноразово висловлювалася Великою Палатою Верховного Суду (пункти 95, 96 постанови від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, пункти 7.1, 7.2 постанови від 05.07.2023 у справі №911/3312/21).

Відповідно до приписів чч. 1, 2, 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом (п.2 ч. 3 ст. 2 ГПК України), через що висловлені у судовому засіданні 02.05.2024 доводи прокурора про неможливість покладення на прокурора судових витрат під час їх розподілу колегією суддів відхиляються. Колегія суддів враховує, що провадження у розглядуваній справі відкрито саме за ініціативою прокурора. Також колегія суддів бере до уваги правову позицію, висловлену в пункті 8.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 923/199/21, відповідно до якої у вирішенні питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду справ, провадження в яких відкрито за позовом прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позиція цього органу щодо заявленого прокурором позову не є вирішальним критерієм, оскільки прокурор бере участь у розподілі судових витрат нарівні з іншими учасниками справи.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Саме така правова позиція викладена в пункті 7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відповідності заявлених відповідачем ТОВ «Консалт-Буд 2011» витрат на професійну правничу допомогу критерію необхідності, адже розглядувана справа не є малозначною, розглядалася судом першої інстанції вдруге (після повернення справи на новий розгляд судом касаційної інстанції) і пов`язана із необхідністю формування розгалуженої правової позиції відповідача щодо низки питань тлумачення та застосування норм цивільного законодавства України.

Оцінюючи заявлені відповідачем ТОВ «Консалт-Буд 2011» до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за критерієм дійсності колегія суддів оцінює критично та відхиляє посилання представника позивача на відсутність в матеріалах справи підтвердження фактичної сплати вказаних витрат відповідачем ТОВ «Консалт-Буд 2011» на користь адвоката.

Колегія суддів зауважує, що за змістом приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Вказане, зокрема, означає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме така правова позиція сформульована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №904/1878/19, від 02.07.2020 у справі № 904/2594/19 та від 23.12.2021 у справі № 923/560/17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.09.2021 у справі №178/1522/18 та від 10.11.2021 у справі № 329/766/18.

Стосовно фактичного надання адвокатом Мица Ю.В. професійної правничої допомоги відповідачу ТОВ «Консалт-Буд 2011» колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи наявні докази надання такої допомоги в межах розглядуваної справи саме вказаним адвокатом: копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвокатом Мица Ю.В., ордер на право представництва ТОВ «Консалт-Буд 2011» адвокатом Мица Ю.В., копія договору про надання правової допомоги від 27.03.2023 та додаткової угоди № 6 від 21.10.2023 до цього договору, на підставі яких адвокатом Мица Ю.В. здійснювалося представництво і захист інтересів ТОВ «Консалт-Буд 2011» в межах справи № 922/82/20 під час нового розгляду справи в суді першої інстанції, а також акт приймання наданих послуг від 12.01.2024 за вказаним договором. Крім того, матеріалами справи (зокрема протоколами відповідних судових засідань) підтверджується, що адвокат Мица Ю.В. особисто та безпосередньо брав участь судових засіданнях у розглядуваній справі в суді першої інстанції 20.11.2023, 28.12.2023, 08.01.2024, 11.01.2024. Та обставина, що відзив ТОВ «Консалт-Буд 2011» на позовну заяву прокурора підписаний директором відповідача, а не адвокатом Мица Ю.В. не має значення в контексті розглядуваного питання, адже відповідач ТОВ «Консалт-Буд 2011» та його представник (адвокат Мица Ю.В.) взаємно визнали в поданому до суду акті приймання наданих послуг від 12.01.2024 за договором про надання правової допомоги від 27.03.2023 та додатковою угоди № 6 від 21.10.2023 до цього договору, що цей відзив на позовну заяву прокурора був складений саме адвокатом Мица Ю.В. Крім того, колегія суддів зауважує, що факт підписання окремої заяви по суті справи не представником учасника справи сам по собі не здатний спростувати факт надання адвокатом професійної правничої допомоги у відповідній справі, якщо такий факт підтверджується іншими наявними в матеріалах справи доказами договором про надання правової допомоги, ордером на право представництва, фактом участі адвоката в судових засіданнях тощо (пункт 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Колегія суддів також оцінює критично та відхиляє посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, який відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України має міститися у першій заві по суті справи, що подається відповідним учасником справи.

Колегія суддів зауважує, що ТОВ «Консалт-Буд 2011» в цій справі є відповідачем, а тому першою заявою по суті справи для нього є відзив на позов. У свою чергу, матеріали справи містять відзив на позов, поданий ТОВ «Консалт-Буд 2011» до суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС за підписом директора ТОВ «Консалт-Буд 2011» Курило В.Я. 27.11.2023 (вх.№32426).

У вказаному відзиві міститься окремий розділ «Щодо судових витрат», в якому ТОВ «Консалт-Буд 2011» повідомляє суд про очікуваний розмір витрат на професійну правничу допомогу та зазначає про те, що відповідне застереження одночасно є заявою, зробленою до завершення судових дебатів в розумінні приписів абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України. Отже, оскільки ГПК України не містить чітких вимог щодо форми та змісту попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, що його учасник справи має подати до суду разом із першою заявою по суті справи, то зазначення про розмір очікуваних витрат безпосередньо у такій першій заяві по суті справи вказує на додержання відповідним учасником справи вимог ч. 1 ст. 124 ГПК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про те, що відповідач ТОВ «Консалт-Буд 2011» в порушення приписів процесуального закону не подав до закінчення судових дебатів доказів на підтвердження понесених судових витрат. Колегія суддів наголошує, що за буквальним змістом абз. 2 ч. 8 ст.129 ГПК України докази на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, докази на підтвердження розміру витрат сторони на професійну правничу допомогу можуть бути подані у такому порядку: 1) докази можуть бути подані до закінчення судових дебатів у справі; 2) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву. Разом з тим, процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою до закінчення судових дебатів. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21, від 31.05.2022 у справі № 917/304/21, від 19.01.2024 у справі №910/2053/20 та від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22. З урахуванням того, що відзив на позов, поданий відповідачем ТОВ «Консалт-Буд 2011» до суду першої інстанції через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС за підписом директора ТОВ «Консалт-Буд 2011» Курило В.Я. 27.11.2023, містить окремий розділ «Щодо судових витрат», в якому ТОВ «Консалт-Буд 2011» повідомляє суд про очікуваний розмір витрат на професійну правничу допомогу та зазначає про те, що відповідне застереження одночасно є заявою, зробленою до завершення судових дебатів в розумінні приписів абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідна заява зроблена відповідачем до закінчення судових дебатів як того вимагає абз. 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України. Відповідні ж докази подані відповідачем ТОВ «Консалт-Буд 2011» до суду першої інстанції в межах п`ятиденного строку, встановленого процесуальним законом.

Стосовно доводів апелянта про недоведеність розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до відшкодування відповідачем ТОВ «Консалт-Буд 2011», та одночасно про нерозумність розміру таких витрат колегія суддів зазначає про таке.

Розумність розміру витрат учасника справи на професійну правничу допомогу визначається через призму співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.126 ГПК України).

Таким чином, розумність розміру витрат учасника справи на професійну правничу допомогу постає як конкретний прояв загальноправового принципу розумності, який застосовується не тільки для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, а й для тлумачення процесуальних норм. Розумність і співмірність витрат на професійну правничу допомогу визначаються передусім відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункт 11.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 910/7310/20; аналогічна правова позиція сформульована в пункті 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

При цьому конкретизований обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та витрачений для цього час далеко не завжди мають значення для вирішення питання про розумний розмір витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар адвоката може встановлюватися як у формі погодинної оплати, так і у фіксованому розмірі, причому в останньому випадку для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, тобто фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (пункти 130-133 постанови Великої Палати Верховного суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідачем надано копію договору про надання правової допомоги від 27.03.2023, укладеного між ТОВ "Консалт-Буд 2011" (замовник) та адвокатським бюро "Юрій Мица" (виконавець), додаткову угоду № 6 від 21.10.1023 до вказаного договору про надання правової допомоги й акт приймання наданих послуг від 12.01.2024 до вказаного договору про надання правової допомоги.

Відповідно до розділу 1 вказаного договору про надання правової допомоги, виконавець, відповідно до умов цього договору та протягом строку його дії зобов`язується надавати замовнику за плату правову допомогу (послуги правового характеру), вказану у п. 1.2 цього договору, а замовник зобов`язується приймати такі послуги та оплачувати їх. Відповідно до цього договору виконавець зобов`язується надавати замовнику наступну правову допомогу (правові послуги): усні та письмові консультації з питань змісту та практики застосування чинного законодавства України (а за необхідності також законодавства інших країн та міжнародних договорів), що виникають у процесі здійснення замовником господарської діяльності; складання та/або правовий аналіз в порядку правового супроводу господарської діяльності замовника документів, що мають юридичне значення і стосуються господарської діяльності замовника; представництво інтересів замовника у судах, арбітражах і третейських судах, а також в будь-якому адміністративному провадженні чи у відповідних органах державної влади чи місцевого самоврядування поза таким провадженням. Відповідно до п. 1 додаткової угоди № 6 від 21.10.2023 до договору про надання правової допомоги від 27.03.2023 відповідач ТОВ «Консалт-Буд 2011» доручив Адвокатському бюро «Юрій Мица» здійснення представництва та захисту інтересів відповідача в господарському суді Харківської області, Східному апеляційному господарському суді та у Верховного Суді у справі № 922/82/20.

Відповідно до п. 2.1 договору, виконавець самостійно організує діяльність з надання передбачених цим договором послуг, в тому числі самостійно встановлює порядок та режим здійснення діяльності з надання відповідних послуг (з урахуванням особливих умов цього договору). Виконавець має право з метою належного виконання цього договору залучати до його виконання третіх осіб (у тому числі наукових співробітників та фахівців з права інших країн) на власний розсуд, залишаючись відповідальним перед замовником за дії таких третіх осіб.

Відповідно до розділу 3 договору, сторони погодились, що вартість послуг (гонорар), що надаватимуться за цим договором, мають визначатися окремими додатковими угодами до договору. Відповідно до п. 2.1 додаткової угоди № 6 від 21.10.2023 до договору про надання правової допомоги від 27.03.2023 визначено, що гонорар адвоката за здійснення представництва та захисту інтересів відповідача в господарському суді першої інстанції під час нового розгляду справи № 922/82/20 складає 400 000 гривень 00 коп. При цьому пунктом 3 додаткової угоди № 6 від 21.10.2023 до договору про надання правової допомоги від 27.03.2023 його сторонами особливо наголошено, що розмір гонорару відповідно до пунктів 2.1 -2.3 вказаної додаткової угоди № 6 є фіксованим.

Відповідно до п. 3.6 договору про надання правової допомоги від 27.03.2023 його сторони погодились, що виконавець вважається таким, що надав передбачені цим договором послуги замовнику в повному обсязі, з дати настання хоча б однієї з наступних обставин: сторонами за цим договором підписано акт приймання наданих послуг; замовником отримано підписаний виконавцем проект акту приймання наданих послуг, але протягом встановленого п. 3.9 цього договору строку замовник не підписав цей акт й не повернув один його примірник виконавцю, а також не заявив виконавцю про мотивовану відмову від прийняття послуг відповідно до п. 3.10 цього договору. Якщо настануть всі обставини, визначені у п. 3.6 цього договору, виконавець вважається таким, що надав передбачені цим договором послуги замовнику в повному обсязі, з дати настання тієї з цих обставин, що настала раніше. Для цілей застосування п. 3.4, 3.9 цього договору будь-яка з обставин, визначених п. 3.6 цього договору, вважається підписанням акту приймання наданих послуг замовником. Виконавець готує акт приймання наданих послуг і направляє (передає) два примірники такого акту замовнику. Замовник зобов`язаний протягом п`яти календарних днів з дати отримання акту приймання наданих послуг розглянути наданий виконавцем акт приймання наданих послуг, підписати його, скріпити підпис від імені замовника печаткою замовника та передати один екземпляр підписаного замовником акту приймання наданих послуг виконавцю. У випадку наявності у замовника претензій щодо якості та/або обсягу наданих послуг, замовник зобов`язаний заявити про такі претензії у строк, вказаний у п. 3.9 цього договору, але претензії щодо змісту та/або форми документів, переданих замовнику виконавцем не одночасно з актом приймання наданих послуг, а раніше, повинні бути заявлені замовником протягом п`яти календарних днів з дня отримання ним таких документів. Усі претензії за цим договором мають заявлятися письмово, з вказівкою на конкретні недоліки наданих послуг.

Повторно дослідивши зазначені докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про їх достатність для підтвердження факту надання адвокатом професійної правничої допомоги та розміру витрат відповідача ТОВ «Консалт-Буд 2011» на таку допомогу.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України). Утім, колегія суддів відзначає, що ані позивач (апелянт), ані прокурор не надали суду доказів на підтвердження того, що витрати відповідача ТОВ «Консалт-Буд 2011» на професійну правничу допомогу є неспівмірними з критеріями, встановленими процесуальним законом. При цьому колегія суддів оцінює критично та відхиляє висловлені в судовому засіданні 02.05.2024 посилання позивача на невідповідність розміру оплати праці адвоката середньому рівню заробітної плати в Україні, адже для визначення справедливого та розумного розміру адвокатського гонорару могли б мати значення відомості про середній розмір гонорарів інших адвокатів у справах аналогічної складності, а не інформація про середню заробітну плату по країні в цілому по всім професіям. Доказів же на підтвердження середнього рівня гонорарів саме адвокатів у справах аналогічної складності ані апелянт, ані прокурор суду не надали.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, у частині 5 статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).

Аналіз положень статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 вказала, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру чи погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» , враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який оцінив у сукупності усі обставини справи, поведінку сторін та інших учасників процесу, інші обставини, що мають істотне значення та дійшов висновку про необхідність перерозподілу витрат на професійну правничу допомогу, заявлених відповідачем ТОВ «Консалт-Буд 2011» до відшкодування, поклавши половину цих витрат на самого відповідача, а іншу половину поклавши у рівних частинах на прокурора та позивача.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, відхиляються колегією суддів, як безпідставні та необґрунтовані.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення додаткового рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2024 у справі №922/82/20 без змін.

Керуючись ст.ст. 126, 129, 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства розвитку громад та територій України залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 25.01.2024 у справі №922/82/20 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 08.05.2024.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов

Суддя О.І. Терещенко