УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Київ

06.05.2024справа №910/2301/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/2301/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116; ідентифікаційний код 42399676)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

про стягнення 752 634 грн,

за участю представників:

позивача - Олійник Н.В. (довіреність від 11.03.2024 №31; ордер від 14.03.2024 серія ВВ №1038370);

відповідача - Надточиєвої А.П. (ордер від 07.03.2024 серія ВЕ №1113302),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ОСОБА_1 завданої шкоди у сумі 752 634 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- відповідно до Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» у Товаристві Державною аудиторською службою України (далі - ДАСУ) було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача, за результатами якої складено та надіслано акт ревізії від 01.12.2023 №05-21/9 та вимогу про усунення виявлених порушень від 22.01.2024 №000500-14/803-2024;

- за результатами проведеної ревізії ДАСУ було встановлено факти завдання збитків Товариству внаслідок безпідставного нарахування та виплати понад встановлений колективним договором розмір матеріальної допомоги окремим працівникам колишнім тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора позивача - ОСОБА_1;

- ОСОБА_1 перебувала на посаді тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора Товариства у період з 26.04.2021 по 14.04.2022 згідно з рішенням учасника Товариства - Дочірньої компанії «Газ України «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - Компанія) від 26.04.2021 №174, від 20.05.2021 №187, від 20.05, №188 та від 14.04.2022 №242;

- відповідно до наказу від 28.02.2022 №31-К «Про виплату допомоги працівникам», підписаного тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, на підставі рішення правління Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в лютому 2022 року виплачено матеріальну допомогу працівникам Товариства згідно з додатком №1 у сумі 50 000 грн (пропорційно відсотку зайнятості);

- з 112 осіб, яким було виплачено матеріальну допомогу відповідно до наказу від 28.02.2022 №31-К, у 63 осіб сума матеріальної допомоги перевищила посадовий оклад на загальну суму 935 167 грн; станом на 14.02.2024 (дата підписання позову) отримано згоду працівників на утримання із заробітної плати суми надлишково виплаченої матеріальної допомоги, яка становить 182 533 грн; остаточна сума незаконно виплаченої матеріальної допомоги склала 752 634 грн;

- внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 позивачу завдано матеріальну шкоду в розмірі надлишково сплаченої суми - 752 634 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 04.03.2024 звернувся до Державної міграційної служби України із запитами про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 за формою, наведеною в додатку №3 до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207.

19.03.2024 від Державної міграційної служби України надійшла відповідь від 12.03.2024 №6.2-2485/6-24 на запит суду, в якій вказано, що: місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 06.05.2024.

15.04.2024 відповідачем подано суду відзив на позовну заяву, в якому вказано таке: зі змісту підписаного наказу від 28.02.2022 №31-К не вбачається, що даним наказом було визначено розмір матеріальної допомоги; у наказі міститься посилання на додаток №1 із зазначенням прізвищ, імен та по-батькові 112 працівників та сум виплати матеріальної допомоги, який готувався та підписувався виключно фахівцем з управління персоналом ОСОБА_2 ; підпис ОСОБА_1 на додатку, в якому визначено розмір матеріальної допомоги працівникам, - відсутній; при цьому, у додатку до наказу від 28.02.2022 №31-К у переліку працівників, яким здійснювались виплата матеріальної допомоги, мітиться прізвище виконавця наказу - ОСОБА_2 (№14), якій виплачувалась матеріальна допомога у сумі 50 000 грн, та ОСОБА_3 (№7) - начальник юридичного відділу Товариства; водночас ОСОБА_1 матеріальна допомога згідно з наказом не виплачувалась, тобто вона не мала жодної особистої матеріальної зацікавленості у видачі наказу, на відміну від інших осіб, до посадових обов`язків яких входила підготовка відповідних наказів, перевірка їх на відповідність чинному законодавству та умовам колективного договору зокрема; жодного умислу на вчинення протиправних діянь при підписанні наказу від 28.02.2022 №31-К про виплату матеріальної допомоги ОСОБА_1 не мала, так само в її діях відсутні ознаки необережності, оскільки порядок підготовки, погодження та підписання розпорядчих документів в компаніях Групи Нафтогаз, і Товариства, зокрема, чітко регламентований із детальним розподілом обов`язків та відповідальності між виконавцями та підрозділами товариства; при цьому, порядок здійснення будь-яких платежів товариством виключає можливість проведення виплат, які не перевірені і не погоджені власником; наказ від 28.02.2022 №31-К не визнавався незаконним та не скасовувався; вимог про скасування даного наказу позивачем не заявлялось, а тому підстави для оцінки судом рішення органу управління юридичної особи в межах судової справи, в якій вимога про визнання такого рішення недійсним не заявлялась, відсутні, з огляду на презумпцію легітимності таких рішень.

Також 15.04.2024 відповідач подав суду клопотання про закриття провадження у справі.

Позивач 22.04.2024 подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що: 28.02.2022 ОСОБА_1 , як посадовою особою позивача, видано наказ №31-К у пункті 1 розпорядчої частини якого вказано виплатити у лютому місяці 2022 року матеріальну допомогу працівникам Товариства згідно з додаткам №1; відповідно до підпункту 3.12.1 пункту 3.12 Інструкції з діловодства у Товаристві додатки доповнюють, уточнюють окремі питання документа або документ в цілому; про наявність додатків зазначається у тексті або після тексту документа перед підписом; тобто, наказ містить пряме посилання на додаток 1, який є його невід`ємною частиною та доповнює його; як свідчить текст додатку 1, у ньому вказаний перелік працівників - отримувачів матеріальної допомоги та розмір такої допомоги; зазначене підтверджує, що ОСОБА_1 , як посадова особа, була обізнана з переліком працівників, яким виплачувалась матеріальна допомога та з розміром такої допомоги; щодо відсутності її підпису на додатку 1, то згідно з підпунктом 3.12.5 пункту 3.12 Інструкції додатки до розпорядчих та вихідних документів повинні підписуватись керівниками структурних підрозділів Товариства на лицьовій стороні останнього аркуша додатка; отже, відповідно до положень Інструкції, ОСОБА_1 і не зобов`язана була підписувати додаток 1, однак це жодним чином не свідчить про її необізнаність з ним; додатковим підтвердженням чого є те, що згідно з пунктом 2 розпорядчої частини наказу контроль за його виконанням ОСОБА_1 залишила за собою; стосовно посилання представника відповідача на те, що відсутність зауважень до проекту наказу про виплату матеріальної допомоги свідчить, що його погодили відповідальні працівники без зауважень, то відповідно до підпункту 3.9.1 пункту 3.9 Інструкції у разі потреби визначення доцільності документа, його обґрунтованості та встановлення відповідальності законодавству здійснюється погодження проекту документа; з положень Інструкції вбачається, що не всі внутрішні документи проходять процедуру погодження; ОСОБА_1 не надано, та матеріали справи не містять доказів того, що наказ від 28.02.2022 №31-К2 був попередньо погоджений керівниками структурних підрозділів Товариства; варто також додати, що згідно з пунктом 1.3 Інструкції керівник Товариства відповідає за організацію діловодства в Товаристві; якщо припустити, що наказ від 28.02.2022 №31-К було видано без дотримання вимог Інструкції, саме ОСОБА_1 , як посадова особа позивача, несе відповідальність за таке порушення.

02.05.2024 позивач подав суду заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі, а 03.05.2024 - заяву про залучення до участі у справі Компанії як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

03.05.2024 відповідач подав суду клопотання про витребування доказів, а 06.05.2024 - пояснення до клопотання про закриття провадження у справі.

У підготовчому засіданні 06.05.2024 представник відповідача підтримала подане 15.04.2024 клопотання про закриття провадження у справі та просила його задовольнити.

Представник позивача заперечила проти задоволення зазначеного клопотання.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, вирішив його задовольнити з огляду на таке.

Пунктом 12 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції, та на вимоги статей 4, 12, 20 ГПК України господарське судочинство здійснюється в порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного), коли склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Так, предметом даного спору є відшкодування збитків, завданих зайвими грошовими виплатами працівникам у розмірі виплаченої їм матеріальної допомоги, яка, на думку позивача, є незаконно виплаченою, оскільки перевищує розмір, встановлений колективним договором.

Товариство вказує, що ОСОБА_1 у період з 26.04.2021 по 14.04.2022 перебувала на посаді тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора позивача, тобто перебувала з Товариством у трудових відносинах.

Актом ревізії ДАСУ від 01.12.2023 №05-21/9 окремих питань фінансово-господарської діяльності Товариства за період з 16.08.2018 по 30.06.2023 встановлено порушення вимог статті 18 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) в частині безпідставного нарахування та виплати 28.02.2022 матеріальної допомоги понад встановлений колективним договором розмір працівникам Товариства, чим завдано втрат (збитків) фінансових (матеріальних) ресурсів Товариству на загальну суму 935 167 грн, з яких працівниками було добровільно відшкодовано 182 533 грн.

Згідно із частинами першою - третьою статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до пункту 2 статті 133 КЗпП України обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

Статтею 138 КЗпП України передбачено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Позовні вимоги мотивовані встановленням ДАСУ порушень вимог статті 18 КЗпП України в частині безпідставного нарахування та виплати матеріальної допомоги понад встановлений колективним договором розмір працівникам Товариства, чим завдано втрат (збитків) фінансових (матеріальних) ресурсів Товариству на значну суму.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відтак, оскільки при вирішенні даного спору підлягають встановленню обставини порушення ОСОБА_1 , яка перебувала на посаді тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора Товариства у період з 26.04.2021 по 14.04.2022, трудового законодавства в частині нарахування та виплати матеріальної допомоги працівникам понад встановлений колективним договором розмір, та покладення на відповідача матеріальної відповідальності, встановленої трудовим законодавством, і Товариство звертається з даним позовом до ОСОБА_1 як роботодавець, то даний спір підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 231, 234 і 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №910/2301/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116; ідентифікаційний код 42399676) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення 752 634 грн.

Ухвала набрала законної сили 06.05.2024.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10.05.2024.

Суддя Оксана Марченко