номер провадження справи 5/268/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 Справа № 908/3290/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Запорізької міської ради (електрона пошта: ; пр. Соборний, буд.206, м. Запоріжжя, 69105; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Промактив Груп" (електронна пошта: ; пр. Голосіївський, буд. 132, м. Київ, 03127; )

про стягнення 222 278,66 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: Михайловський Д.С., самопредставництво Витяг з ЄДР;

від відповідача: не з`явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

27.10.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промактив Груп" про стягнення 222 278,66 грн.

27.10.2023 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/3290/23 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 31.10.2023 вказану позовну заяву на підставі п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня отримання вказаної ухвали шляхом направлення на адресу суду та іншим сторонам письмової інформації щодо відомостей про наявність або відсутність електронних кабінетів позивача та відповідача, докази чого надати до суду у вказаний вище строк.

03.11.2023 до Господарського суду Запорізької області від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 07.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3290/23 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті вирішено розпочати з 05.12.2023, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії та подати усі наявні в них докази, які стосуються предмету спору.

10.01.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промактив Груп" через систему "Електронний суд" надійшло клопотання № б/н від 09.01.2024 (вх. № 573/08-08/24 від 10.01.2024) про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.01.2024 вирішено розгляд справи № 908/3290/23 здійснювати за правилами загального позовного провадження. Відкрити провадження у справі № 908/3290/23 в порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначити на 05.02.2024 о 12 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою.

Ухвалою суду від 05.02.2024 розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 11.03.2024 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. Запропоновано позивачу у строк до 09.02.2024: додати копію позовної заяви з усіма додатками до електронної справи № 908/3290/23 (докази надати суду у визначений строк).

Ухвалою суду від 11.03.2024 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 08.04.2024 о 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою.

Ухвалою суду від 08.04.2024 оголошено перерву у судовому засіданні до 01.05.2024 об 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою.

В судовому засіданні 01.05.2024 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу на комплексі «Акорд».

Представник відповідача у судове засідання 01.05.2024 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце призначеного судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення відповідних ухвал суду на адресу електронної пошти та до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС. Клопотань про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача або про відкладення розгляду справи від відповідача на адресу суду не надходило.

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься повідомлення ТОВ "Промактив Груп" № б/н від 18.01.2024, в якому зазначено, що матеріали позовної заяви з додатками до неї на поштову адресу ТОВ "Промактив Груп" не надходили. В матеріалах електронної справи відсутня копія позовної заяви з відповідними додатками. На підставі викладеного, для забезпечення справедливого судового розгляду, відповідач просить доповнити електронну справу наявними матеріалами по справі, які були долучені позивачем/його представником у паперовій формі.

Також в матеріалах справи міститься клопотання позивача від 08.02.2024 згідно якого на виконання ухвали суду від 05.02.2024 у справі №908/329023 ЗМР копію позовної заяви з усіма додатками додало до електронної справи №908/3290/23 та згідно квитанції №559919 від 08.02.2024 ТОВ "Промактив Груп" отримало вказану кореспонденцію в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС.

Крім того, представник позивача надав суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів від 10.04.2024, в якому зазначив, що позивачу стало відомо про зміну місця реєстрації відповідача, яке відмінне від того, що зазначено у позовній заяві. Отже, станом на 10.04.2024 відповідач зареєстрований за адресою: 03127, м. Київ, пр. Голосіївський 132, що підтверджується витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, який надано до матеріалів справи. Позивач просить суд врахувати дану актуальну адресу відповідача при прийняття рішення у справі.

Судом встановлено, що згідно даних з ЄДРПЮО місцезнаходженням ТОВ "Промактив Груп" () є: пр. Голосіївський, буд. 132, м. Київ, 03127.

Отже, зміна адреси відповідача з: вул. Київська, буд. 40, м. Житомир, 10014, на: пр.Голосіївський, буд. 132, м. Київ, 03127, відбулась 14.03.2024, тобто під час розгляду справи в суді.

У судовому засіданні 01.05.2024 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та посилаючись на ст.ст. 11, 16, 377, 509, 525, 526, 530, 629, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 283 Господарського кодексу України, ст.ст. 270, 287 Податкового кодексу України, ст.ст. 120, 124, 206 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 7, 13, 21, 24 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 12, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування», просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди зелі №00148 від 11.11.2011 в сумі 222 278,66 грн.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» Господарського суду Запорізької області ТОВ "Промактив Груп" () має електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС.

Таким чином, відповідач отримав всі процесуальні документи у цій справі через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС, що підтверджується відповідними Довідками про доставку електронного листа, які містяться в матеріалах справи.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №908/3290/23 в суді.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Станом на 01.05.2024 відповідач запропонований ухвалою суду від 07.11.2023 про відкриття провадження у справі №908/3290/23 та ухвалами від 10.01.2024, від 05.02.2024 письмовий відзив на позовну заяву та додані до нього документи, на адресу суду не надіслав, отже своїми правами, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України, не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2011 між Запорізькою міською радою (далі - Орендодавець) та Приватним акціонерним товариство «Завод напівпровідників» (далі - Орендар) укладено договір оренди землі № 00148 (далі - Договір). Договір укладено на сорок дев`ять років.

Згідно п. 1 Договору Орендодавець, відповідно до рішення дев`ятої сесії шостого скликання Запорізької міської ради №51/70 від 18 травня 2011 року, надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування виробничого майданчика, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником земельної ділянки загальною площею 0,4641 га, кадастровий номер :02:018:0101 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 16 (далі - земельна ділянка) є Запорізька міська рада, про що зазначено у рішенні дев`ятої сесії шостого скликання Запорізької міської ради №51/70 від 18.05.2011.

Пунктом 5 Договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 1 395 548,70 грн. в цінах 2011 року.

Відповідно до п. 11.1.3 Договору, з дати введення об`єкту до експлуатації орендна плата вноситься в розмірі 41 866,47 грн., що складає трикратний розмір земельного податку в цінах 2011 року.

Згідно з п. 13 Договору, орендна плата вноситься щомісячно рівними частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на розрахунковий рахунок місцевого бюджету Заводського району м. Запоріжжя.

Запорізька міська рада повністю виконала покладені на неї зобов`язання передбачені договором, та передала Орендарю земельну ділянку кадастровий № :02:018:0101 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 16, а Орендар прийняв вказану земельну ділянку в оренду, що підтверджується підписаним між сторонами Актом прийому-передачі земельної ділянки за Договором оренди землі.

За таких умов, у Орендаря за результатами підписання договору та вказаного Акту прийому-передачі виник обов`язок щомісячно рівним частинами протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця, на розрахунковий рахунок місцевого бюджету міста сплачувати орендну плату.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.12.2014 порушено провадження у справі № 908/6036/14 про банкрутство ПрАТ «Завод напівпровідників».

Ліквідатором боржника - ПрАТ «Завод напівпровідників» через аукціон здійснено продаж нерухомого майна, яке розташоване на вказаній земельній ділянці, Товариству з обмеженою відповідальністю «Промактив Груп», що підтверджується свідоцтвом від 01.04.2021, посвідченим Бережко С.М. , державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-123.

Державну реєстрацію права власності за ТОВ Промактив Груп» на об`єкти нерухомості проведено 01.04.2021 та 02.04.2021, що підтверджується Інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 340821942 від 28.07.2023.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта на праві оренди, до набувача такого об`єкта одночасно переходить право оренди земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) зазначеного об`єкта, розміщеного на земельній ділянці. Волевиявлення орендодавця, відчужувача (попереднього власника) набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди із зазначенням нового орендаря земельної ділянки не вимагаються.

Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Згідно з частиною 4 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщено це майно, у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщено, згідно з частиною другою статті 120 ЗК України. Тобто особа, яка набула права власності на таке майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщено, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника.

При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно.

Відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, не є підставою для розірвання договору оренди із попереднім власником чи внесення змін до нього, оскільки такий договір припиняється щодо останнього в силу закону, однак діє на тих самих умовах стосовно особи, яка, набувши право власності на нерухоме майно, розташоване на орендованій земельній ділянці, з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене, а отже й відповідні права та обов`язки, зокрема, зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Таким чином, відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, не припиняє договору оренди в цілому, а має місце автоматична заміна сторони у такому зобов`язанні на підставі частини третьої статті 7 Закону України "Про оренду землі".

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Колегій Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 915/672/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 922/2883/17, від 04 липня 2019 року у справі № 911/2244/18.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Податковим кодексом України та загальними нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.

У ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 270 Податкового кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 270 Податкового кодексу України (розділ «Податок на майно») об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно статті 206 Земельного кодексу України, пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України здійснюється за плату, що має вноситися на користь міської територіальної громади, на підставі договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві з користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу Україні орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користуванню земельною ділянкою.

Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 759 ЦК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У відповідності до пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом ЗО календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, саме на відповідача покладено обов`язок щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів за користування земельною ділянкою за договором.

Відповідно до ст. 289 Податкового Кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до п. 33.6. Договору Орендар зобов`язаний самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативної грошової оцінки земель, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до даних офіційного сайту Державної податкової служби України, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання статті 289 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) листом від 11.01.2022 за вих. № 6-28-0.222-275/2-22 повідомила про значення коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 1996-2021 роки.

Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за попередній рік застосовується для розрахунку податкового зобов`язання на наступний рік.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2011-2020 роки (2010 рік - 1,0; 2011 рік - 1,0; 2012 рік - 1,0; 2013 рік-1,0; 2014 рік-1,249; 2015 рік-1,433; 2016 рік-1,06; 2017 рік-1,0, 2018 рік - 1,0; 2019 рік - 1,0; 2020 рік - 1,0;) складав 1,897, тобто 1,249 (2014)* 1,433 (2015)* 1,06 (2016) =1,897.

Таким чином нарахування розміру річної орендної плати за 2011-2021 роки становило 41866,47 * 1,897 = 79 420,69 грн.

Враховуючи, що державну реєстрацію права власності за ТОВ «ПРОМАКТИВ ГРУП» на об`єкти нерухомості проведено 01 та 02 квітня 2021 року, то і орендну плату за користування земельною ділянкою підприємство повинно було сплачувати саме з цієї дати.

З розрахунку орендної плати, наданого позивачем, суд встановив, що суму річної орендної плати за 2021 рік розраховано відповідно до умов договору наступним чином: квітень - грудень 2021 року - 9 повних місяців; 79 420,69 / 12 * 9 = 59 565,52 грн.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2021 рік становить 1,1.

Сума річної орендної плати за 2022 рік, відповідно до умов договору становить: 79420,69грн. * 1,1 (К2021) = 87 362,76 грн.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок за 2022 рік становить 1,15.

Сума річної орендної плати за 2023 рік, відповідно до умов договору становить: 87362,76грн. * 1,15 (К2022) = 100 467,17 / 12 * 9 = 75 350,38 грн. (01.01.2023-30.09.2023).

Відповідно до інформації отриманої від Головного управління ДПС у Запорізькій області листом від 09.05.2023 за вих. №3975/5/08-01-07, ТОВ «ПРОМАКТИВ ГРУП» () не знаходиться на податковому обліку Вознесенівської ДПІ ГУ ДПС у Запорізькій області, як платник податків, відповідно не нараховує та не сплачує плату за землю (земельний податок та орендну плату за землю) за земельну ділянку.

Суд погоджується з доводами позивача, що оренда плата є одним із основних джерел наповнення міського бюджету, а отже існуюча заборгованість відповідача з орендної плати за землю порушує інтереси територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради в частині позбавлення можливості ефективного використання права комунальної власності та недоотримання місцевим бюджетом відповідного доходу, які можуть бути використані для задоволення її нагальних потреб.

Однак, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів сплати заборгованості з орендних платежів за землю за період з 01.04.2018 по 30.09.2023 на суму 222 278,66 грн., а отже суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промактив Груп" (пр.Голосіївський, буд. 132, м. Київ, 03127; ) на користь Запорізької міської ради (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105; ) заборгованість за договором оренди землі №00148 від 11.11.2011 в сумі 222 278 (двісті двадцять дві тисячі двісті сімдесят вісім) грн. 66 коп. на розрахунковий рахунок НОМЕР_1, отримувач: Головне управління казначейства у Запорізькій області, код 18010600, . Видати наказ після набрання рішенням чинності.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промактив Груп" (пр.Голосіївський, буд. 132, м. Київ, 03127; ) на користь Запорізької міської ради (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105; ) судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви в розмірі 3 334 (три тисячі триста тридцять чотири) грн. 18 коп., отримувач: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, рахунок №UA0034816, , банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Повне рішення складено та підписано: 13.05.2024.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.