ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/283/24

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригузи П.Д., розглянувши справу

за позовом Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, код ЄДРПОУ - 20812013, 79000, м. Львів, вул. Коперника, 4,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Хаус Менеджмент Груп", код ЄДРПОУ - 40277334, 89427, Закарпатська область, Ужгородський р-н, с. Минай, вул. Волошина, А, буд. 6а, оф. 2,

про стягнення коштів,

Секретар судового засідання - Сінкіна Е.В.

Сторони, що з`явились в судове засідання:

від позивача - Оленюк Сергій Леонідович, в порядку самопредставництва (в режимі відеоконференції з Господарським судом Львівської області)

від відповідача - Попович Василь Юрійович, довіреність від 03.01.2024 вих. №01/24

в с т а н о в и в:

Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, код ЄДРПОУ - 20812013, звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хаус Менеджмент Груп" щодо стягнення до Державного бюджету України пені у розмірі 27 540.00 грн., яка нарахована до сплати відповідачем за прострочення сплати штрафу, що накладений згідно з рішенням АМКУ.

Описова частина рішення.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 17.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті, крім того, витребувано від позивача письмові пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення. За наявності доказів вручення, окрім листа з відстеженням руху поштового відправлення "Укрпошти", надати до справи.

В судовому засіданні 30.04.2024 оголошувалася перерва до 14.05.2024 з метою отримання відповідачем і судом письмових пояснень позивача, які за твердженням представника позивача надіслано поштою.

В судовому засіданні 14.05.2024 судом розглянуто справу по суті, прийнято рішення у справі, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору з позицій Позивача.

Позивач стверджує, що згідно рішення Адміністративної колегії Відділення від 13.10.2022 за № 63/41-р/к (далі також АМКУ) Відповідача визнано винним у вчиненні порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які передбачені пунктом 4 частини другої ст. 6 та пунктом 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Цим рішенням на Відповідача накладено штраф розмірі 68 000,00 грн.

Закон України «Про захист економічної конкуренції» встановлює порядок виконання рішень органів Антимонопольного комітету України. Рішення органу Антимонопольного комітету України є обов'язковим до виконання. Особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Згідно ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» - у разі прострочення вказаного строку сплати штрафу за кожний день прострочення стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу.

Позивач вважає, що рішення з повідомленням Відділення від 18.10.2022 № 63-02/2160 надіслані Відповідачу та отримані ним 25.10.2022 року. На його думку факт вручення рішення Відповідачеві підтверджується відстеженням з офіційного сайту АТ «Укрпошта» № 555, реєстром Відділення рекомендованих поштових відправлень № 163 від 19.10.2022 та списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих АТ «Укрпошта» № 26650.

Вважає, що останнім днем сплати Відповідачем штрафу, що накладений згідно з рішенням було 26.12.2022 двомісячного строку оскарження Відповідачем рішення до господарського суду було 26.12.2022 року.

Відповідач сплатив штраф 23.01.2023 (платіжна інструкція Відповідача № 3019), не оскаржив рішення Відділення до господарського суду.

Позивачем нараховано пеню з 27.12.2022 по 22.01.2023 за 27 днів прострочення сплати штрафу в розмірі 1,5% за кожен день прострочення, що складає 27 540,00грн. (1 020 грн. х 27 днів = 27 540,00), які просить стягнути з Відповідача та стягнути судові витрати Позивача.

В своїх письмових поясненнях на вимогу суду Позивач наполягає на тому, що Рішення з листом Відділення від 18.10.2022 № 63-02/2160 надіслані та отримані Відповідачем 25.10.2022 року. Підтвердженням такого факту вважає такі докази: - списком згрупованих поштових відправлень (листів рекомендованих) від 19.10.2022 за № 163; - списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих від 19.10.2022 за № 26650; - відстеженням з офіційного сайту АТ «Укрпошта» руху рекомендованого листа №555.

При цьому позивач стверджує, що отримання рекомендованих листів у практиці АМКУ відстежується лише на офіційному сайті в автоматизованій систему АТ «Укрпошта».

Загальновідомим, як вважає Позивач, є факт, що в автоматизованій системі АТ «Укрпошта» дані щодо трекінгів поштових відправлень зберігаються протягом шести місяців та протягом шести місяців АТ «Укрпошта» здійснює перевірку та надає інформацію щодо пересилання та вручення поштових відправлень на підставі штрихованого кодового ідентифікатора поштового відправлення.

Відповідно, Відділення відстежило на офіційному сайті в автоматизованій системі АТ «Укрпошта» отримання рекомендованого листа № 555. Тому сукупність поданого Відділенням у справі № 907/283/24, на думку Позивача, є належними доказами отримання поштового відправлень.

На підтвердження своєї думки і позиції щодо належності вручення рішення Позивач покликається на судову практику: зокрема на ухвалу Верховного Суду від 19.11.2021 у справі № 914/2893/20: Верховним Судом встановлено, що постанова Західного апеляційного господарського суду у справі № 914/2893/20 ухвалена 27.09.2021, повний текст виготовлено в той же день, а тому останнім днем для оскарження є 18.10.2021 року. Скаржником постанова отримана 08.10.2021, що підтверджується копією конверта Західного апеляційного господарського суду та копією роздруківки відстеження даного листа на сайті Укрпошти, долучених до касаційної скарги»; Окрім того, на постанову Верховного Суду від 06.06.2023 у справі № 914/217/22 де вказано: «Листом територіального відділення АМК від 30.09.2021 № 63-02/5432 на адресу місцезнаходження Товариства надіслано витяг з поданням від 29.09.2021 № 63-О3/234п про попередні висновки в антимонопольній справі. На підтвердження цього в матеріалах справи містяться відповідні докази (згаданий лист від 30.09.2021, реєстр поштових відправлень, список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів з відміткою Укрпошти, трекінг відстеження поштового відправлення Укрпошти із зазначенням про отримання листа Товариством 06.10.2021)».

Тому, заперечення Відповідача у цій справі № 907/283/24 вважає безпідставними.

В судовому засідання представник Позивача підтримав свої доводи, просив позов задовольнити. При цьому зазначив, що у практиці АМКУ не застосовується надсилання рішень рекомендованими листами з повідомленням про вручення, оскільки цей спосіб вручення рішень АМКУ заінтересованим сторонам є дорогим, призводить до надмірних витрат бюджетних коштів. Натомість вважає достатнім і правомірним врахування лише трекінгу відстеження поштового відправлення Укрпошти.

Правова позиція Відповідача.

Відповідач надав до справи відзив на позов, яким позовних вимог не визнає. Позиція Відповідача обґрунтовується нормами ст. 1 ЗУ «Про поштовий зв`язок», зокрема нормою-дефініцією щодо реєстрованих поштових відправлень, яким є - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку (шляхом проставляння письмового або електронного підпису) або з фіксацією технічними засобами. Відповідач вважає, що позивачем не дотримано норми ч. 3 ст. 56 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», згідно якої штраф Відповідачем сплачується у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Відповідач стверджує, що йому не було вручено рішення АМКУ від 13.10.2022 за № 63/41-р/к про накладення штрафу у розмірі 68 000,00 грн. саме в ті строки, про які стверджує Позивач.

Відповідач у відзиві на позов та представник Відповідача в судовому виклав свою версію отримання вказаного рішення АМКУ від 13.10.2022 за № 63/41-р/к про накладення штрафу. Представник Відповідача вказує, що в восени 2022 року та на початку 2023 року Відповідач працював з перебоями, оскільки були постійні відключення електроенергії та з інших причин. За версією Відповідача рішення АМКУ від 13.10.2022 про накладення штрафу ним випадково було виявлене (знайдено) 23.01.2023 перед входом до офісу підприємства (на підвіконнику), яке знаходилося в поштовому конверті за № 555, відправник АКМУ, одержувач ТОВ "Хаус Менеджмент Груп". В цьому конверті містилися лист від 18.10.2022 № 63-02-2160 та рішення від 13.10.2023 № 63-41-р-к у справі № 63-6-01-57-2020-03-4-2018 по сплаті штрафної санкції в сумі 68 000 грн.

Тобто, як стверджує Відповідач, конверт № 555 не вручався уповноваженій особі товариства під особистий підпис.

Відповідач стверджує, що виявлене рішення АМКУ від 13.10.2022 № 63/41-р/к було взяте до виконання та цього ж дня 23.01.2023 бухгалтерією підприємства проведено оплату присудженого штрафу в сумі 68000,00 грн. по вказаному рішенню.

Таким чином, Відповідач стверджує, що ним було виконане рішення АМКУ про сплату штрафу, негайно, в той же день після його отримання.

За своєю версію викладених обставин Відповідач вважає, що нарахування пені за несплату штрафу є безпідставним, просить відмовити у задоволенні позову.

Окрім того, представник Відповідача повідомив, що Відповідач не має з Укрпоштою договору про доставку поштових відправлень, а також не має спеціально уповноваженої особи на отримання поштової кореспонденції.

Мотивувальна частина рішення.

Судом встановлено, що рішенням АМКУ від 13.10.2022 за № 63/41-р/к (а. с. 10-20) у справі № 63/6-01-57-2020/03-4/2018 Відповідача визнано винним у вчиненні порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які передбачені пунктом 4 частини другої ст. 6 та пунктом 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за що Відповідача було притягнуто до відповідальності - накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Позивач, з метою вручення рішення АМКУ від 13.10.2022 за № 63/41-р/к Відповідачеві, надіслав його примірник з супровідним листом (а. с. 21) за вихідним від 18.10.2022 за № 63-02/2160 Відповідачу рекомендованим листом без зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення адресату.

Факт відправлення (надсилання) рішення АМКУ від 13.10.2022 за № 63/41-р/к Відповідачеві підтверджується відстеженням з офіційного сайту АТ «Укрпошта» № 555, реєстром Відділення рекомендованих поштових відправлень № 163 від 19.10.2022 та списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих АТ «Укрпошта» № 26650 (а. с. 22-25).

Факт сплати Відповідачем штрафу в сумі 68000,00 грн. на користь Казначейства України підтверджується платіжною інструкцією Відповідача №3019 від 23.01.2023, підстава платежу: Адмінштраф про порушення про захист економічної конкуренції у справі № 63/6-01-57-2020/03-4/2018 (а. с. 26).

Відповідно до наданого Позивачем документа, за назвою «Трекінг», у ньому містяться відомості про відстеження з офіційного сайту АТ «Укрпошта» руху рекомендованого листа №555 (а. с. 25). За змістом «Трекінгу» перевірка статусу відстеження здійснено 25.10.2022 року. У «Трекінгу» зазначено, що рекомендований лист №555 має рекомендоване повідомлення про вручення ф.119: 625.

Судом встановлено і підтверджено Позивачем, що доказ про факт вручення одержувачу під розписку рекомендованого листа №555, а так само факт вручення примірника рішення АМКУ від 13.10.2022 за № 63/41-р/к відсутній.

Факт сплати Відповідачем штрафу в сумі 68000,00грн. на виконання рішення АМКУ від 13.10.2022 за № 63/41-р/к підтверджується належним чином платіжною інструкцією Відповідача № 3019 від 23.01.2023 року.

Суд зазначає, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

При цьому правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже, предметом спору у цій справі є пеня за порушення строків сплати штрафу, який має бути сплачений у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Предметом доказування у цій справі є день (дата), який можна вважати днем одержання поштового відправлення стороною, якій таке поштове відправлення адресоване. Підтвердження факту одержання (вручення стороні) поштового відправлення у певний день (дату) є підставою для початку відліку встановленого законом двомісячного строку для сплати штрафу, а також, у разі несплати штрафу протягом такого строку, - для підрахунку днів прострочення, за які нараховується встановлена законом пеня.

Перед судом постало таке питання: чи є доказом одержання стороною (вручення стороні) поштового відправлення роздруківка Трекінгу з сайту Укрпошти.

Вирішуючи це питання суд зазначає, що у тексті самого Трекінгу вказується його призначення: На цій сторінці можна відстежувати міжнародні відправлення та відправлення по Україні. Для цього введіть у поле трек-номер, що складається з 13 символів, та натисніть кнопку «Відстежити».

Отже, трек-номер, а ним у цій справі є « 555», дозволяє відстежити місце перебування відправлення і його маршрут від пункту відправлення до пункту призначення. Також за допомогою цього ідентифікатора, як вбачається з тексту і символів Трекінгу, можна уточнити чи відправлення було вручено.

На цьому призначення Трекінгу як закінчується. Трекінг не містить прізвища особи, яка отримала відправлення, не місить підпису такої особи, що дає можливість лише припустити, що поштовий працівник виконав свій обов`язок та вручив (передав) відправлення (тут конверт №555, керівнику підприємства-адресата або уповноваженій особі.

Отже суд доходить висновку, що роздруківка з сайту Укрпошти (Трекінг) є інформаційною довідкою, яка документує (протоколює) внутрішню діяльність оператора поштового зв`язку щодо прийняття відповідного поштового відправлення (лист, посилка тощо) до пересилання та рух його в процесі доставки особі, якій таке відправлення адресоване, підтверджуючи лише факти прийняття поштою відправлення та його рух між структурними операційними підрозділами підприємства зв`язку. Трекінг не є доказом вручення відправлення.

Порядок вручення поштових відправлень регулюється Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071).

Правила передбачають послугу доставки поштового відправлення з повідомленням про його вручення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача.

Так, п. 71 та 72 Правил передбачає, що реєстровані поштові відправлення вручаються адресатам (одержувачам) за умови пред`явлення ними документів, що посвідчують особу згідно із законодавством. Реєстровані поштові відправлення можуть вручатися адресату (одержувачу) шляхом використання електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті, з фіксацією технічними засобами або в інший спосіб, визначений оператором поштового зв`язку.

Адресат (одержувач) може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення за довіреністю на визначений строк, що оформляється в установленому законодавством порядку або шляхом надання разового доручення на отримання поштового відправлення в електронній формі, порядок якої встановлюється оператором поштового зв`язку.

Суд зазначає, що Позивачем не надано як доказу рекомендоване повідомлення про вручення ф.119:625, яке, як встановлено судом, значиться в інформації Трекінгу, як наявний та оформлений документ.

Перевіряючи чи належно Позивачем виконано свій обов`язок, що визначений законом для вручення примірника рішення АМКУ суд звертається до приписів ст. 56 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», якою врегульовано порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України.

Цією нормою встановлено, що рішення надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України є обов`язковими до виконання. Рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.

Особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Строки, передбачені абзацом першим цієї частини, зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також на час проведення перевірки чи перегляду рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органом Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня сплати штрафу, накладеного рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Юридичний зміст приписів ст. 56 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» містить імперативну вимогу, яка прямо випливає з тексту закону: рішення АМКУ надається стороні для виконання. Надання рішення стороні має відбутися у таких спосіб, який передбачає вручення такого рішення особисто посадовій особі чи іншому уповноваженому представникові суб`єкта відповідальності. Ця імператива зазначена в законі термінами: вручення рішення шляхом надсилання; вручення під розписку; доведення до відома в інший спосіб. Але кожен з таких способів має досягнути мету - вручити рішення.

І лише коли вручити рішення немає можливості, тоді законодавець робить виключення із правила та встановлює правову презумпцію такого змісту: рішення вважається таким, що вручене відповідачу після оприлюднення інформації про прийняте рішення в офіційному друкованому органі.

За дотримання встановленого порядку виконання рішення АМКУ, що визначений у ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» АМКУ мав би право стверджувати про невиконання відповідачем рішення АМКУ, яке йому доведене до відома шляхом вручення або оприлюднення у відповідному друкованому органі.

Отже, суд констатує, що Позивачем не дотримано встановленого законом порядку виконання рішення АМКУ, докази вручення та/або докази оприлюднення рішення відсутні.

За таких обставин і правових підстав Позивач не довів, що Відповідач умисно і свідомо не виконав рішення АМКУ, що було особисто вручено у відповідний день його конкретній посадовій особі чи іншому уповноваженому представникові.

За відсутності вказаних доказів та за наявності доказів добровільного виконання рішення АМКУ про сплату штрафу на підставі рішення АМКУ від 13.10.2022 за № 63/41-р/к у справі № 63/6-01-57-2020/03-4/2018, суд доходить висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Суд, заслухавши та проаналізувавши обставини виявлення (віднайдення) працівниками Відповідача листа (конверт № 555) з рішенням АМКУ від 13.10.2022 № 63/41-р/к, яке ніби-то виявлене лише 23.01.2023 та в цей же день бухгалтерією підприємства було виконане й сплачено штраф в сумі 68000,00 грн., відноситься до цих пояснень критично. Обставини, що наведені у відзиві і в поясненнях представника є малоймовірними та, скоріше, не правдивими. Але ці обставини не впливають на висновок суду, оскільки поведінка Відповідача не має юридичного значення. Юридичне значення у спірних відносинах мають саме дії АМКУ як особи, яка є відповідальною за виконання свого рішення та відповідальна за дотримання порядку виконання (особистого вручення або оприлюднення, що вважається врученням), що прямо і імперативно визначено законом.

Суд зазначає, що у силу приписів ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто ГПК України встановлює, що у силу принципу диспозитивності (стаття 14 ГПК України) саме сторони у позовному провадженні є основними рушійними силами процесуальної діяльності по розгляду спору. Саме на сторонах лежить обов`язок проявляти активність у зборі доказів, окресленні суду кола питань, які мають бути розв`язані у межах конкретної справи та у визначенні способів доведення суду тих фактів, на яких сторони ґрунтують свою правову позицію.

Щодо стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначала, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК, втрачає сенс (такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).

Водночас за положеннями частини 2 статті 9 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Судом було створено такі умови та надано АМКУ як Позивачеві можливість надати докази вручення свого рішення Відповідачеві, однак таких доказів суд не отримав.

Суд відхиляє твердження Позивача, що його практика отримання (доставки) рекомендованих листів у практиці АМКУ відстежується лише на офіційному сайті в автоматизованій систему АТ «Укрпошта», є неправильною і не відповідає законодавству. Ця теза Позивача спростована аналізом юридичного змісту ст. 56 Закону.

Суд відхиляє також посилання Позивача на практику Верховного Суду щодо належного повідомлення сторін у справі під час розгляду справи та можливості застосування такого способу за аналогією до порядку виконання рішень АМКУ. Суд зазначає, що в господарських процесуальних відносинах дійсно застосовується правова презумпція обізнаності сторони господарської справи у разі наявності сукупності доказів про направлення відповідних процесуальних документів стороні процесу. Але ця презумпція у цих відносинах щодо імперативного обов`язку АМКУ вручити рішення стороні або ж його оприлюднити не може бути застосована.

Тому, цей позов заявлено без наявності правових підстав.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати, що понесені Позивачем згідно платіжної інструкції №87 від 28 лютого 2024 року в сумі 3028,00грн. судового збору, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 241 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Повний текст рішення складено 15.05.2024 року.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя П.Д. Пригуза