РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.05.2024Справа № 910/18978/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»

до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва»

про стягнення 54 017,50 грн,

Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - позивач, ТОВ «Євро-Реконструкція») звернулось до Господарського суду міста Києва (далі - суд) з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (далі - відповідач, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва») про стягнення 54 017,50 грн, з яких: 44 520,10 грн основного боргу, 7 590,39 грн інфляційних втрат та 1 907,01 грн 3% річних, а також судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення до нежитлового приміщення площею 80,2 кв.м. по вул. Поліській, буд. 14 в м. Києві у період з жовтня 2020 року по квітень 2023 року (включно), у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, на яку було нараховано інфляційні втрати та 3% річних.

Автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 910/18978/23 та справу передано на розгляд судді Смирнової Ю.М.

Ухвалою суду від 18.12.2023 позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали надати суду документи для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем, у строк встановлений судом, подано заяву про усунення недоліків з долученням відповідних документів.

Ухвалою суду від 08.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

11.01.2024 від відповідача надійшов відзив, в якому останній просив суд відмовити позивачу в частині безпідставно нарахованих сум, зокрема боргу за послуги опалення у сумі 12 121,20 грн (44 520,10 грн - 32 398,90 грн), інфляційних втрат у сумі 1 812,77 грн (7 590,39 грн - 5 777,62 грн) та 3% річних у сумі 473,91 грн (1 907,01 грн - 1 433,10 грн), посилаючись на те, що фактично послуги з централізованого опалення надаються у нежитловій (опалювальній) площі розміром 57,4 кв.м, що підтверджується Актом обстеження приміщення від 02.08.2023, про що позивача було повідомлено листом від 10.08.2023 № 101/50-2390, наданим у відповідь на претензію ТОВ «Євро-Реконструкція» від 10.07.2023 № 09/УПНюр/4152, у зв`язку з чим у період стягнення боргу з 01.10.2020 по 30.04.2023, нежитлова (опалювальна) площа за адресою: м. Київ, вул. вул. Поліська, буд. 14, за яку у відповідача виник обов`язок сплатити за послуги теплопостачальної організації, становить 57,4 кв.м, про що відповідачем здійснено актуальні розрахунки заборгованості на суму 32 398,90 грн, інфляційних втрат на суму 5 777,62 грн та 3% річних на суму 1 433,10 грн.

Також відповідач зазначив, що лист від 06.10.2020 № 3575-10/2020, який надано як доказ підтвердження розміру площи - 80,2 кв.м., свідчить про звернення позивача у 2020 році до відповідача з метою проведення інвентаризації та коригування опалювальних площ за адресою: м. Київ, вул. вул. Поліська, буд. 14, при цьому, обстеження безпосередньо (опалювальної) площі за адресою: м. Київ, вул. Поліська, буд. 14 у 2020 році не було здійснено. У технічному паспорті на приміщення громадського призначення, прибудовані до житлового будинку № 14 на вул. Поліська, наданому відповідачем, зазначена основна та допоміжна площа нежитлових вбудованих приміщень, а не опалювальна.

19.01.2024 через систему «Електронний суд» (25.01.2024 через канцелярію суду) від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив суд стягнути з відповідача суми основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних, зазначені у позовній заяві, посилаючись на те, що розмір опалювальної площі (наявність централізованого опалення) нежитлового приміщення по вул. Поліській, буд. 14 в м. Києві становить 80,20 кв.м, яка складається з тамбуру 1,7 кв.м., основне приміщення 58,4 кв.м., вбиральня 3,1 кв.м., підсобне 9,2 кв.м., підсобне 7,8 кв.м., що підтверджується копією наданого відповідачем технічного паспорту на нежитлове приміщення.

Відносно Акту обстеження приміщення від 02.08.2023, представник позивача зазначав, що він складений в серпні 2023 року, тоді як борг нараховується за жовтень 2020 року по квітень 2023 року; в акті зазначено про проведення обстеження приміщення площею 57,4 кв.м., яке використовується відповідачем, однак не має посилань на те, що під час проведення обстеження приміщення, оглядалися інші приміщення, які відповідач зазначає як допоміжні, а також даних про те, що ці приміщення не опалюються; факт невикористання відповідачем інших нежитлових приміщень, не звільняє його, як балансоутримувача даного нежитлового приміщення, від сплати коштів за надання теплової енергії /централізованого опалення до цих приміщень.

29.01.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив), в яких останній зазначав, зокрема, що під час обстеження 02.08.2023 встановлений факт наявності в нежитловому приміщенні опалювальних приладів (тип чавунні, секційні) та на місці розрахована саме опалювальна площа цього нежитлового приміщення 57,4 кв.м., за якою відповідач фактично отримував послуги з централізованого опалення. Проте, частина вищезазначеного приміщення - тамбур 1,7 кв.м., вбиральня 3,1 кв.м., підсобне 9,2 кв.м., підсобне 7,8 кв.м., які відповідно до технічного паспорту визначені як допоміжні, не обладнані опалювальними приладами, а 57,4 кв.м. відповідно до акту обстеження від 02.08.2023 обладнані опалювальними приладами (тип чавунні, секційні).

01.02.2024 через систему «Електронний суд» (05.02.2024 через канцелярію суду) від представника позивача надійшли пояснення до заперечення.

Частиною першою ст. 252 Господарського процесуального кодексу України ( далі - ГПК України) встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з частиною восьмою ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина друга ст. 161 ГПК України ).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

На підставі ліцензії на постачання теплової енергії, виданої за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 198 від 01.06.2012 (переоформлено рішенням від 21.06.2016 № 1159), ТОВ «Євро-Реконструкція» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, зокрема, у будинку № 14 по вул. Поліській у місті Києві.

Положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII (в редакції 01.10.2015), передбачалось, що виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації «Про закріплення за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» № 33 від 31.01.2015, нежитлове приміщення загальною площею 80,2 кв.м. по вул. Поліській, буд. 14 у м. Києві, закріплено на праві господарського віддання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва».

01.05.2015 між ТОВ «Євро-Реконструкція» (далі - Виконавець послуг) та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (далі - Балансоутримувач) було укладено Договір № 35 про співпрацю Виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з Балансоутримувачем та розмежування їх відповідальності (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого, Балансоутримувач зобов`язується забезпечити належні умови для передачі (транзиту) теплової енергії та гарячої води внутрішньобудинковими мережами, що знаходяться у його власності або на його балансі при наданні Виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам цих послуг, в будинках відповідно до Додатку № 1 Договору.

Умовами пп. 2.1.8. п. 2.1. Договору передбачено, що Виконавець послуг має право отримувати від Балансоутримувача інформацію, яка впливає на визначення обсягів та вартості наданих у розрахунковому періоді послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, у тому числі про зміну орендарів нежитлових приміщень.

Як зазначав позивач, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» є балансоутримувачем будинку № 14 по вул. Поліській у місті Києві, та, відповідно до Правил утримання житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 № 76, має технічні паспорти на квартирні (багатоповерхові) жилі будинки.

06.10.2020 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» листом № 3575-10/2020 (Вх. № 6005 від 15.10.2020) повідомило ТОВ «Євро-Реконструкція», що ним було опрацьовано лист від 16.09.2020 № ДЄЗ-2215 щодо проведення інвентаризації та коригування опалювальних площ за адресою: вул. Поліська, 14 та за результатами розгляду після проведення інвентаризації надано, зокрема, копію технічного паспорта вул. Поліська, 14 - 80,2 кв.м.

Згідно з пп. 2.4.22. п. 2.4. Договору, Балансоутримувач зобов`язаний у місячний термін повідомляти Виконавця послуг про розірвання договору оренди з орендарем.

Балансоутримувач зобов`язаний укласти з Виконавцем послуг договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання на нежитлові приміщення житлового фонду, що є їх власністю (в тому числі на тимчасово вільні приміщення будинку комунальної форми власності) (пп. 2.4.23. п. 2.4. Договору).

Частиною третьою ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній в період спірних правовідносин) визначено, що споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Як зазначив позивач у позовній заяві, типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договорі про надання послуг з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» 13 жовтня 2021 року.

Однак, сторонами не було укладено відповідного договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до Акту постановки на комерційний облік приладів теплової енергії споживача (грудень 2015 року) та Акту № 973 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період 2021-2022 р.р., облік теплової енергії на потреби централізованого опалення будинку 14 по вул. Поліська в м. Києві здійснюється приладом комерційного обліку SKS - 3 заводський номер 17507.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ТОВ «Євро-Реконструкція» посилалося на те, що у період з жовтня 2020 року по квітень 2023 року (включно) ним надано відповідачу послуги з постачання теплової енергії/централізованого опалення до нежитлового приміщення площею 80,2 кв.м по вул. Поліській, буд. 14 в м. Києві на загальну суму 44 520,10 грн, розрахунок яких здійснювався відповідно до звітів з показниками будинкового засобу обліку теплової енергії, пропорційно до площі приміщення.

На підтвердження надання послуг з опалення, в межах опалювального періоду, позивачем були також надані копії наряди на підключення та відключення централізованого опалення у будинку № 10788 від 16.10.2020, № 4642/1 від 05.04.2021, № 5999/1 від 23.10.2021, № 1200/1 від 28.03.2022, № 865/1 від 20.10.2022 та № 625/1 від 08.04.2023.

Однак, незважаючи на відсутність з боку відповідача претензій щодо якості отриманих послуг та повідомлень про відмову від їх отримання, вартість наданих позивачем послуг з централізованого опалення протягом спірного періоду відповідачем сплачена не була.

10.07.2023 ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулось до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» з претензією № 09/УПНюр/4152 (вх. № 101/50/1339 від 11.07.2023) щодо сплати заборгованості за надані послуги у розмірі 44 520,10 грн.

За результатами розгляду даної претензії, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» надало лист від 10.08.2023 № 101/20-2390 про вільну нежитлову площу за адресою: м. Київ, вул. Поліська, буд. 14, в якому просило ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснити розрахунок заборгованості за послуги централізованого опалення відповідно до опалювальної площі, яка підтверджена актом обстеження від 02.08.2023.

Доказів направлення та отримання вказаного листа позивачем в матеріли справи надано не було.

Заборгованість з постачання теплової енергії/централізованого опалення до нежитлового приміщення площею 80,2 кв.м по вул. Поліській, буд. 14 в м. Києві на загальну суму 44 520,10 грн відповідачем сплачена не була, що і стало підставою для звернення позивача з даною позовною заявою до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

За приписами частин першої-третьої ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим нормативно-правовим актом.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (частини шоста-сьома ст. 276 ГК України).

Разом з тим, положеннями частини сьомої ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній в період спірних правовідносин) встановлено, що послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Умовами п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.08.2019 № 830, передбачено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Згідно архіву новин міської газети Хрещатик https://khreshchatyk.kyiv.ua/archive/2014/, 23.07.2014 у газеті Хрещатик (№ 103(4503)) позивачем було розміщено повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проєкт договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 11 1(4511)).

Як встановлено судом, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - типовий договір) був опублікований на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» за посиланням: https://tec4.kiev.ua 13.10.2021.

Частиною першою ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша ст. 634 ЦК України).

Частиною першою ст. 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях (частина друга ст. 641 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Однак, сторонами не було укладено відповідного договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Разом із цим, факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц, постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 904/2238/17, від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17 та від 21.04.2020 у справі № 910/7968/19.

При цьому, відповідач не заперечує виникнення у нього, як підприємства, якому майно передане на праві господарського відання, обов`язку відшкодування позивачу за послуги опалення.

Відносини, що виникають, зокрема, у зв`язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об`єктах у сфері теплопостачання суб`єктами господарської діяльності незалежно від форми власності регулюється Законом України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній в період спірних правовідносин).

Відповідно до абз. 22 ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (абз. 23 ст. 1 Закону України «Про теплопостачання»).

Згідно з частиною першою ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній в період спірних правовідносин), відносини, що виникають, зокрема, у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення регулюється цим Законом.

Споживачем житлово-комунальних послуг є фізична чи юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до п. 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198, споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Пунктом 2 частини першої ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Частиною першою ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у період з жовтня 2020 року по квітень 2023 року (включно) надав відповідачу за адресою: м. Київ, вул. Поліській, буд. 14, послуги з постачання теплової енергії/централізованого опалення, що підтверджується, зокрема, копіями звітів з показниками будинкового засобу обліку теплової енергії, копіями актів постановки на комерційний облік приладів теплової енергії споживача та про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період.

Фактичне отримання відповідачем послуг з опалення, що надавалися позивачем безперервно, в межах відповідних опалювальних періодів в будинку № 14 за адресою: м. Київ, вул. Поліській, додатково підтверджується наявними в матеріалах справи нарядами на підключення та відключення опалення у спірний період.

Згідно з частиною першою ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (частина перша ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Положеннями п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (діючих до 01.05.2022) (далі - Правила № 630) було встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку (п. 12 Правил № 630).

Відповідно до п. 37 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85 (діючих з 01.05.2022) (далі - Правила № 85), розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором.

Аналогічний розрахунковий період визначений у п. 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.08.2019 № 830 (далі - Правила № 830).

Комерційний облік послуги ведеться вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки (п. 20 Правил № 85 та п. 19 Правил № 830).

Як зазначалось, облік теплової енергії на потреби централізованого опалення будинку 14 по вул. Поліська в м. Києві здійснюється приладом комерційного обліку SKS - 3 заводський номер 17507 (копії Акту постановки на комерційний облік приладів теплової енергії споживача (грудень 2015 року) та Акту № 973 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період 2021-2022 р.р.).

Позивачем надано розрахунок фактичного споживання теплової енергії за особовим рахунком № 440429/3юр, відповідно до якого вартість спожитих відповідачем послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення за період з жовтня 2020 року по квітень 2023 року (включно) становить 44 520,10 грн.

Судом враховано, що нарахування позивачем наведеної суми заборгованості здійснювалось виходячи з обсягів спожитої теплової енергії за показниками приладу обліку теплової енергії (пропорційно до площі займаних споживачами приміщень і вільної площі - 80,2 кв.м) та тарифів на теплову енергію, установлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними у відповідні періоди.

Тарифи на послуги з централізованого опалення, що застосовувались до наданої відповідачу теплової енергії, визначались постановами НКРЕКП № 623 від 17.03.2020, № 2246 від 30.11.2020, № 40 від 13.01.2021, розпорядженнями КМДА № 2610 від 15.12.2021, № 508 від 22.04.2022 та № 674 від 30.09.2022.

Частиною першою ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Так, відповідно до частини першої ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями пп. 5 п. 47 Правил № 85 передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Аналогічні положення викладені у пп. 5 п. 45 Правил № 830.

Відповідно до пункту 40 Правил користування тепловою енергією облік обсягу споживання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Доказів на підтвердження факту оплати відповідачем наданих позивачем послуг з централізованого опалення за спірний період матеріали справи не містять.

Як встановлено судом, спірне нежитлове приміщення (загальною площею 80,2 кв.м) за адресою: м. Київ, вул. Поліській, буд. 14 перебуває на балансовому обліку та знаходиться у відповідача на праві господарського відання. Відповідач не заперечив такі обставини.

За приписами частин першої та третьої ст. 78 ГК України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство)..

За приписами частини першої ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 395 ЦК України передбачено, що окрім речових прав, зазначених у частині 1 даної статті, законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Відповідно до частин першої та четвертої ст. 133 ГК України, основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб`єктів господарювання.

Частинами першою та четвертою ст. 136 ГК України передбачено, що право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

За нормами частини четвертої ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Отже, наявність у відповідача на балансі та на праві господарського відання спірного нежитлового приміщення не звільняє останнього від обов`язку щодо утримання такого майна.

Таким чином, з урахуванням наведених норм права, що регламентують поняття власності та господарського відання, правомірним та обґрунтованим є покладення на відповідача у цій справі, як особи, у господарське відання якої було передане нежитлове приміщення (загальною площею 80,2 кв.м) за адресою: м. Київ, вул. Поліській, буд. 14, оплати заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем у відзив не заперечується факт отримання відповідачем послуг з опалення та виникнення обов`язку їх оплати у спірний період.

Проте, відповідачем заперечується розмір нарахованої заборгованості, оскілки, на його думку, послуги з централізованого опалення у нежитловому приміщені за адресою: м. Київ, вул. вул. Поліська, буд. 14 фактично надаються у опалювальній площі 57,4 кв.м, що підтверджується Актом обстеження приміщення від 02.08.2023, а не 80,2 кв.м згідно технічного паспорту нежитлового приміщення, оскільки у вказаному технічному паспорті зазначена основна та допоміжна площа нежитлових вбудованих приміщень, а не опалювальна.

Відповідно до Технічного паспорту на приміщення громадського призначення, прибудовані до житлового будинку - нежитлового приміщення № 14 по вул. Поліська у м. Києві, виготовленого 30.10.2017, загальна площа приміщень складає 80,2 кв.м. (58,4 кв.м. основна та 21,8 кв.м. допоміжна), з яких: тамбур 1,7 кв.м., основне 58,4 кв.м., вбиральня 3,1 кв.м., підсобне 9,2 кв.м. та підсобне 7,8 кв.м., вид опалення центральне.

Як вбачається із розрахунку позивача, вартість спожитих відповідачем послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення розрахована за період з жовтня 2020 року по квітень 2023 року (включно) на загальну площу приміщення - 80,2 кв.м. у розмірі 44 520,10 грн.

Акт обстеження приміщення від 02.08.2023, на який посилається відповідач, містить лише інформацію про площі, де встановлені прилади опалення, а не фактичну опалювану площу, як зазначає відповідач. Крім того, з цього Акту неможливо встановити, які саме приміщення, згідно плану Технічного паспорту, обладнанні опалювальними приладами, а які не обладнані, оскільки зазначається про встановлені прилади опалення (тип чавунні секційні), а саме вхід з 1) дворового фасаду, площа 19,2 кв.м., 2) бокового фасаду 38,2 кв.м.

Пунктом 2 Правил № 630 передбачалось, що опалювана площа (об`єм) будинку - загальна площа (об`єм) приміщень будинку, в тому числі у разі опалення площа (об`єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт; опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас.

В обґрунтування заперечень щодо розміру опалювальної площі відповідач посилався на Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, згідно п. 4 глави 1 розділу I якого, опалювальна площа - загальна опалювальна площа об`єкта споживача без урахування площі лоджій, балконів, терас, а також площі приміщень, де відсутні тепловіддавальні поверхні (радіатори, регістри, стінки печей, трубопроводи систем опалення тощо), які безпосередньо не з`єднані з опалювальними приміщеннями дверними та іншими отворами.

Аналогічне визначення містилось у Нормах споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 № 619, які втратили чинність на підставі Постанови КМУ № 143 від 27.02.2019.

При цьому відповідачем не підтверджено, що площі приміщень: тамбур 1,7 кв.м., вбиральня 3,1 кв.м., підсобне 9,2 кв.м., підсобне 7,8 кв.м., які останній не враховує у опалювальну площу нарахування заборгованості, безпосередньо не з`єднані з опалювальними приміщеннями дверними та іншими отворами, оскільки відповідно до схеми розташування приміщень Технічного паспорту вказані приміщення з`єднані з опалювальними приміщеннями дверними отворами.

Як зазначав відповідач, копію технічного паспорту на нежитлове приміщення загальною площею 80,2 кв.м. було надано на вимогу позивача з листом від 06.10.2020 № 3575-10/2020, який свідчить про звернення позивача у 2020 році до відповідача з метою проведення інвентаризації та коригування опалювальних площ за адресою: м. Київ, вул. вул. Поліська, буд. 14.

При цьому, відповідач з 2020 року до серпня 2023 року не звертався до позивача для обстеження безпосередньо (опалювальної) площі нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Поліська, буд. 14 для встановлення опалювальної площі та корегування її розміру для розрахунків.

Також слід зазначити, що відповідно до п. 24 Правил № 830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358).

Положеннями п. 3 Розділу І Методики розподілу передбачено, що розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до п. 3 частини другої ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає, зокрема, обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, та розподіляється між споживачами в такому порядку: загальний обсяг теплової енергії розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Таким чином, визначений обсяг спожитої теплової енергії у будинку за адресою: м. Київ, вул. Поліська, 14, включає також обсяги теплової енергії на опалення нежитлового приміщення площею 80,2 кв.м, яке протягом спірного періоду було вільним та закріпленим за відповідачем на праві господарського відання, проте частина якого не оснащене приладами обліку теплової енергії.

Доказів оплати заборгованості в сумі 44 510,20 грн за спірний період, а також належних доказів необґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку цього боргу та механізму його нарахування, відповідачем не надано.

Приймаючи до уваги викладене, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Також, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати наданих йому протягом спірного періоду послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача 7 590,39 грн інфляційних втрат за період з жовтня 2020 року по квітень 2023 року та 1 907,01 грн 3% річних за період з 01.12.2020 по 08.12.2023, нараховані на відповідні суми заборгованості за кожний місяць надання послуг окремо згідно з наданим позивачем розрахунком.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання встановлений судом та відповідачем не спростований. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що вони розраховані вірно, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 7 590,39 грн інфляційних втрат та 1 907,01 грн 3% річних підлягають задоволенню.

За змістом положень ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини першої ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги викладене, суд доходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Отже, враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (02175, м.Київ, Харківське шосе, буд.148-А, ідентифікаційний код 39604270) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (02094, м.Київ, вул.Гната Хоткевича, буд.20, ідентифікаційний код 37739041) 54017 (п`ятдесят чотири тисячі сімнадцять) грн 50 коп., з яких: 44520 (сорок чотири тисячі п`ятсот двадцять) грн 10 коп. основного боргу, 7590 (сім тисяч п`ятсот дев`яносто) грн 39 коп. інфляційних втрат та 1907 (одна тисяча дев`ятсот сім) грн 01 коп. 3% річних, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М.Смирнова