ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" квітня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/1358/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради

до відповідача - 1 Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради

до відповідача - 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнефармація"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу в частині та зобов`язання повернути протирадіаційне укриття площею 90 кв.м.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Костючок Світлана Юріївна (в залі суду);

Від відповідача: Сірик Юлія В`ячеславівна (поза межами приміщення суду);

Від прокуратури: Котяй Ірина Вікторівна (в залі суду).

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

29 грудня 2023 року Керівник Рівненської окружної прокуратури (далі - прокуратура) в інтересах держави в особі Рівненської міської ради (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача - 1 Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - відповідач -1) до відповідача - 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнефармація" (далі - відповідач - 2) про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу в частині та зобов`язання повернути протирадіаційне укриття площею 90 кв.м.

Даний позов прокурор обґрунтовує тим, що договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу № 474 від 25 березня 2002 року в частині включення до площі підвальних приміщень площі протирадіаційного укриття, що становить 90 кв.м., укладений з порушенням вимог Указу Президента України № 699/94 від 26 листопада 1994 року, Державної програми приватизації майна державних підприємств, затвердженої Постановою Верховної Ради України від 07 липня 1992 року за №2545-ХІІ, Законів України "Про приватизацію державного майна" та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію" (чинних на момент виникнення правовідносин) та став підставою вибуття з державної власності протирадіаційного укриття №67778 і його перехід у власність акціонерного товариства.

На підтвердження своєї правової позиції прокурор вказує, що згідно з даними відділу з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради, Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації та наявної у відділі облікової документації фонду захисних споруд цивільного захисту, розташованих на території Рівненської міської територіальної громади, а також облікових карток захисної споруди цивільного захисту № 67779 (завірених печатками обласного аптечного управління Рівненського обласного виконавчого комітету та ТДВ "Рівнефармація") встановлено, що за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 15, розташоване протирадіаційне укриття, розрахунковою місткістю 35 осіб та площею 90 кв.м., що вбудоване в 4-поверхову будівлю.

Однак, відповідно до даних, які містяться у приватизаційних матеріалах окремого індивідуально визначеного нерухомого майна - об`єкта нерухомості по вул. Соборна, 15, в м. Рівне, вказані приміщення на праві приватної власності належать ТДВ "Рівнефармація".

Як зазначає прокурор, одна з облікових карток протирадіаційного укриття № 67779 датована 1983 роком, - відтак на момент виконання Державної програми приватизації, Указу Президента України від 30 грудня 1994 року за №827 "Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні" та укладання договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу 25 березня 2002, року нежитлові приміщення загальною площею 322,2 кв.м., що розташовані по вул. Соборна, 15, в м. Рівне, включали в себе захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) - протирадіаційне укриття № 67779.

Також, протирадіаційне укриття № 67779 виявлено в ході проведеного в межах кримінального провадження № 000076 огляду підвального приміщення будівлі, розташованої по вул. Соборна, 15, в м. Рівне, яка відповідно до свідоцтва про право власності є приватною власністю ТДВ "Рівнефармація", що також підтверджено наданими представником ТДВ "Рівнефармація" доповненнями до протоколу огляду.

Окрім того, згідно з наданими представником ТДВ "Рівнефармація" доповненнями до протоколу огляду, оглянуті підвальні приміщення аптеки, розташованої по вул. Соборна, 15, в м. Рівне, в тому числі підвальне приміщення, біля входу у яке розміщена вивіска захисної споруди № 67779, є приватною власністю ТДВ "Рівнефармація", як правонаступника ВАТ "Рівнефармація". Також представником ТДВ "Рівнефармація" вказувалося, що дані приміщення не є сховищем чи укриттям.

Разом з тим, відповідно до облікової картки від 01 серпня 1982 року протирадіаційного укриття №67778, останнє було віднесено до аптеки (Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація") та використовувалося для укриття працівників цієї аптеки.

В подальшому, новим власником ТДВ "Рівнефармація" (правонаступником ВАТ "Рівнефармація", утвореного в процесі приватизації Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація") 2022 року оформлено нову облікову картку протирадіаційного укриття № 67779, у якій в п.2 "Кому належить" зазначено "ТДВ "Рівнефармація", приватна". Дані зміни до облікової картки протирадіаційного укриття № 67779 завірено печаткою нового власника, а саме: ТДВ "Рівнефармація".

Наведене вище вказує на обізнаність як представників ТДВ "Рівнефармація", так і представників Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" щодо наявності у підвальному приміщенні аптеки, розташованої по вулиці Соборна, 15, в м. Рівне, протирадіаційного укриття № 67779.

Аналізуючи норми законодавства (Указ Президента України № 699/94 від 26 листопада 1994 року та Державною програмою приватизації майна державних підприємств, затвердженою Постановою Верховної Ради України від 07 липня 1992 року за № 2545- XII, а також Законами України "Про приватизацію державного майна" та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)"), чинні на дату укладання договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу № 474 від 25 березня 2002 року, захисні споруди цивільного захисту було віднесено до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, у зв`язку з чим не могли переходити із державної чи комунальної власності у приватну. Однак, всупереч викладеного, захисна споруда цивільного захисту державної власності (протирадіаційне укриття під обліковим записом № 67779) була приватизована.

Відчуження об`єкта цивільного захисту (цивільної оборони) не лише суперечить нормам законодавства, а також порушує інтереси держави і суспільства як на момент укладання спірного правочину, так і на даний час, коли на території України проходять бойові дії та наносяться ракетні удари по об`єктам промисловості, інфраструктури та житлових будинках.

Таким чином, одержане ВАТ "Рівнефармація" в приватну власність протирадіаційне укриття, розташоване в підвальному приміщені аптеки, за адресою: вул. Соборна, 15, в м. Рівне, загальною площею 90 кв.м., підлягає поверненню державі.

Відповідач - 1 у свою чергу заперечує позовні вимоги та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній не визнає позовних вимог з наступних обставин.

Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради зазначає, що в процесі підготовки до приватизації нежитлового приміщення по вул. Директорії, 15 в м. Рівне, а також станом на дату укладення спірного договору купівлі-продажу (25 березня 2002 року) не було жодних документів, які би містили відомості, що приміщення підвалу площею 90 кв.м є спорудою цивільного захисту.

Зважаючи на вказані обставини, відповідач - 1 зазначає, що прокуратурою не надано жодного доказу, що на дату приватизації спірного приміщення, останнє мало статус протирадіаційного приміщення, а тому у позові слід відмовити.

Відповідач - 2, також заперечує позовні вимоги та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній не визнає позовних вимог з наступних обставин.

Серед іншого зазначає, що Відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" набуло права власності на оспорюване нежитлове приміщення на законних підставах і в передбаченому Законом порядку за результатами приватизації, при оформленні та приватизації даного приміщення, як частини будинку, відповідач отримав у власність об`єкт, відображений в документах як нежитлове приміщення та підвал. Спірні правовідносини є за змістом майновими, та стосуються витребування майна з чужого незаконного володіння. Спірний характер правовідносин базується на тому, що прокурор вважає, що майно вибуло з володіння держави всупереч вимогам закону, оскільки законом передбачено неможливість приватизації захисних споруд цивільного захисту. Вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки майно набуто у законний спосіб, а законодавство України не містить заборон щодо перебування захисних споруд цивільного захисту у власності фізичних чи юридичних осіб. На момент купівлі нерухомого майна жодного протирадіаційного укриття не було, про що свідчить зокрема те, що у технічному паспорті на об`єкт був відсутній запис про наявність протирадіаційного укриття.

На переконання відповідача - 2, в даному випадку необхідним є з`ясування стверджуваних прокурором обмежень щодо можливості приватизації протирадіаційного укриття на час виникнення таких правовідносин. Окрім того, зазначає, що у даній справі прокуратура не може виступати як позивач в особі Рівненської міської ради, оскільки позов також пред`явлений до комунального підприємства яке підконтрольне позивачу.

Наголошує, що відповідач - 2 як добросовісний набувач набув право власності на дане нежитлове приміщення. В пред`явленому позові прокурором не доведено наявності суспільного та публічного інтересу, як належної підстави для втручання у мирне володіння майном та пропорційності втручання (справедливого балансу), що суперечить вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Також відповідач - 2 зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності. Тому просить відмовити у позові.

В судовому засіданні 29 квітня 2024 року представник органу прокуратури підтримав позов. Представники відповідачів позовні вимоги заперечили.

Заяви та клопотання у справі.

16 лютого 2024 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від прокуратури надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії облікових карток протирадіаційного укриття № 67779.

28 лютого 2024 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача - 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

13 березня 2024 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника прокуратури надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

29 березня 2024 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача - 1 надійшли пояснення.

01 квітня 2024 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача - 2 надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

01 квітня 2024 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача - 2 надійшли пояснення.

10 квітня 2024 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від прокуратури надійшли заперечення на пояснення на відповідача - 1 та 2.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/1358/23 за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до відповідача - 1 Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради до відповідача - 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнефармація" про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу в частині та зобов`язання повернути протирадіаційне укриття площею 90 кв.м., розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 05 лютого 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05 лютого 2024 року відкладено підготовче засідання на 28 лютого 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року відкладено підготовче засідання на 13 березня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13 березня 2024 року відкладено підготовче засідання на 03 квітня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03 квітня 2024 року відкладено підготовче засідання на 15 квітня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15 квітня 2024 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/1358/23 за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської міської ради до відповідача - 1 Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради до відповідача - 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнефармація" про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу в частині та зобов`язання повернути протирадіаційне укриття площею 90 кв.м. та призначено розгляд справи № 918/1358/23 до судового розгляду по суті на 29 квітня 2024 року.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським суд встановив наступне.

На виконання Державної програми приватизації та Указу Президента України від 30 грудня 1994 року за № 827 «Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні», Рівненською обласною радою 25 лютого 1995 року прийнято рішення № 25, яким затверджено переліки об`єктів, що перебувають у комунальній власності області і підлягають приватизації згідно з додатками. Зокрема, одним із додатків даного рішення затверджено «Перелік підприємств комунальної власності області, приватизація яких здійснюється відповідно до Указу Президента України "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів" від 26 листопада 1994 року" (далі - Перелік). До даного Переліку обласною радою віднесено Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація".

Крім того, радою було вирішено передати Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській області (далі - Регіональне відділення) в управління об`єкти комунальної власності області, включені до даних переліків.

В подальшому на підставі наказу Регіонального відділення № 88 від 21 березня 1995 року була проведена інвентаризація та здійснена оцінка вартості майнового комплексу "Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація".

Результати проведеної Інвентаризації та оцінка вартості майнового комплексу "Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація", затверджено наказом Регіонального відділення № 244 від 28 квітня 1995 року, яким також було затверджено статут утвореного Відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) "Рівнефармація".

Ряд приміщень аптек, що не входили до цілісного майнового комплексу Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація", були надані у користування на підставі договорів оренди.

Зокрема, 01 червня 1999 року управління економіки міста Рівне уклало з ВАТ "Рівнефармація" договір оренди нежитлового приміщення № 1173/558 (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1. договору оренди, управління економіки міста (орендодавець) передає, а ВАТ "Рівнефармація" (орендар) приймає в орендне користування нежитлові приміщення для розміщення аптеки згідно додатку № 1.

В свою чергу, в додатку № 1 до договору оренди № 1173 від 01 червня 1999 року перераховані об`єкти, що передаються в орендне користування ВАТ "Рівнефармація". Зокрема, серед перерахованих об`єктів зазначено нежитлове приміщення по вул. Соборна, 15, в місті Рівне площею 320,4 кв.м., в тому числі підвал площею 89,8 кв.м.(в подальшому нежитлове приміщення площею 322,2 кв.м., в тому числі підвал площею 92,2 кв.м., згідно змін, внесених додатковими угодами).

Строк договору встановлюється з 01 червня 1999 року по 01 червня 2001 року при відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору до закінчення його строку, він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах (п. 2.1 та 2.2 договору оренди).

В подальшому, для виконання Державної програми приватизації та Указу Президента України від 30 грудня 1994 року за № 827 "Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні", органами приватизації вживалися заходи із забезпечення завершення малої приватизації в Україні.

20 грудня 1995 року Фондом державного майна України видано інструктивний лист за № 10-15-9077. Відповідно до роз`яснень (наданих ФДМ України в лютому 1996 року) щодо виконання інструктивного листа № 10-15-9077, приватизація будівель, споруд, нежитлових приміщень, у яких розташовані об`єкти малої приватизації (приватизовані до набрання чинності Указу Президента України № 827 від 30 грудня 1994 року) і на які відповідною місцевою радою не встановлено прямої заборони на приватизацію, згідно п. 6 Указу Президента України № 827 від 30 грудня 1994 року, не потребують включення до переліку об`єктів приватизації та їх затвердження відповідними радами і виконуються власником приватизованого майна. Рішення щодо викупу таких будівель (споруд, приміщень) приймає відповідний орган приватизації за ініціативою власника.

Відповідно, враховуючи роз`яснення інструктивного листа ФДМУ за № 10-15-9077, ВАТ "Рівнефармація" 28 вересня 2001 року подало до комітету з приватизації заяву про приватизацію шляхом викупу приміщення аптеки № 143, розташованої по вул. Соборна, 15, в місті Рівне.

За результатами розгляду даної заяви та поданого до неї пакету документів, комітетом з приватизації Рівненської міської ради 27 лютого 2002 року видано наказ № 18 "Про затвердження вартості нежитлового приміщення за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 15. Про продаж нежитлового приміщення".

Даним наказом затверджено продаж нежитлового приміщення загальною площею 322,2 кв.м., що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 15, для ВАТ "Фармація".

25 березня 2002 року комітетом з приватизації Рівненської міської ради з ВАТ «Рівнефармація» укладено договір № 474 купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу (далі - договір купівлі-продажу).

Згідно п. 1.1 договору купівлі-продажу, комітет з приватизації Рівненської міської ради (продавець) зобов`язується продати ВАТ "Рівнефармація" (покупець) нежитлові приміщення загальною площею 322,2 кв.м., з них: нежитлові приміщення загальною площею 229,7 кв.м., вбудовані в перший поверх чотирьохповерхового цегляного житлового будинку, розташованого по вул. Соборна, 15, в місті Рівне; нежитлові приміщення загальною площею 92,5 кв.м., вбудовані в підвал чотирьохповерхового цегляного житлового будинку, розташованого по вул. Соборна, 15, в місті Рівне.

Крім того, п. 1.2 договору купівлі-продажу передбачено, що характеристики будівлі наводяться в технічному паспорті, який виданий Рівненським міським бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до інформації Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (лист за №62 05-3537/62 06/2 від 03 серпня 2022 року), на електронному обліку захисних споруд, звіреному з документальним обліком, який веде Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації, за адресою: вул. Соборна, 15 в місті Рівне обліковано протирадіаційне укриття № 67779, орган управління захисною спорудою як об`єктом нерухомого майна - Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".

Окрім того, відповідно до облікових карткою протирадіаційного укриття № 67779, одна з яких датована 01 червня 1983 року, яка оформлена та завірена відтиском печатки Аптечного управління Рівненського обласного виконавчого комітету УРСР, вбачається наступне: пунктом 1 облікової картки протирадіаційного укриття "Адрес" вказано адресу останнього, а саме: "г.Ровно, ул. Ленинская, 15"; Власником протирадіаційного укриття № 67778 (дослівно згідно картонки "Кому принадлежит:") зазначено "Аптека, Минздрав УССР"; У розділі "Техническая характеристика" облікової картки протирадіаційного укриття вказано, що дата введення в експлуатацію протирадіаційного укриття 1982 рік, його площа становить 90 кв.м., місткість - 35 чоловік, а також що укриття вбудоване в будівлю ("подвал").

Після приватизації у 1995 році цілісного майнового комплексу Рівненського обласного виробничого комплексу "Фармація" та затвердження статуту ВАТ "Рівнефармація" облікову картонку протирадіаційного укриття № 67779, новоствореним у процесі приватизації Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація", переоформлено та завірено відтиском його печатки.

Зокрема, в пункті 1 облікової картки протирадіаційного укриття "Адреса" вказано адресу останнього, а саме: "Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, 15". Власником протирадіаційного укриття № 67779 (дослівно згідно картонки "Кому належить:") зазначено "ВАТ "Рівнефармація". В свою чергу, ВАТ "Рівнефармація у розділ "Технічна характеристика" облікової картки протирадіаційного укриття були внесені зміни. Зокрема вказано, що його площа становить 70 кв.м., місткість - 40 чоловік. Дата введення в експлуатацію протирадіаційного укриття 1956 рік. Інші відомості залишилися незмінними.

Після зміни форми господарського товариства з Відкритого акціонерного товариства на Товариство з додатковою відповідальністю, у 2022 році облікову картку протирадіаційного укриття № 67779 переоформлено та завірено відтиском печатки ТДВ "Рівнефармація", що є правонаступником ВАТ "Рівнефармація", відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України.

Власником протирадіаційного укриття № 67779 (дослівно згідно картки "Кому належить:") у обліковій картці протирадіаційного укриття 2022 року вже зазначено дослівно: "приватна, ТДВ "Рівнефармація".

Інформація щодо розташування та технічних характеристик протирадіаційного укриття, яка міститься у обліковій картці протирадіаційного укриття 2022 року, аналогічна змісту облікової картки протирадіаційного укриття завірено відтиском печатки ВАТ "Рівнефармація".

Окрім того, протирадіаційне укриття № 67779 також виявлено в ході проведеного в межах кримінального провадження № 000076 огляду підвального приміщення будівлі аптеки, розташованої по вулиці Соборна, 15 в місті Рівне, яка відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, є приватною власністю ТДВ "Рівнефармація".

Згідно наданих представником ТДВ "Рівнефармація" доповнень до протоколу огляду, оглянуті підвальні приміщення аптеки, розташованої по вул. Соборна, 15 в місті Рівне, в тому числі підвальне приміщення, біля входу в яке розміщена табличка захисної споруди № 67779, є приватною власністю товариства з додатковою відповідальністю (далі - ТДВ) "Рівнефармація", як правонаступника ВАТ "Рівнефармація". Також, представником ТДВ "Рівнефармація" вказувалося, що дані приміщення не є сховище чи укриттям. Відповідно до облікової картки від 01 серпня 1983 року на протирадіаційне укриття № 67779, останнє використовувалося для укриття працівників аптеки (розташованої по вул. Соборна, 15, в місті Рівне) Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація".

Як зазначив прокурор, аналізуючи норми законодавства, захисні споруди цивільного захисту було віднесено до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, у зв`язку з чим не могли переходити із державної чи комунальної власності у приватну.

Тому посилаючись на порушення відповідачами норм чинного станом на час виникнення спірних правовідносин законодавства щодо відчуження вказаного вище нерухомого майна з особливим правовим статусом (як захисної споруди цивільного захисту), прокурор звернувся до суду з позовними вимогами про визнання договору купівлі-продажу № 474 від 25 березня 2002 року недійсним та зобов`язання повернути державі протирадіаційне укриття.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення, джерела права й акти їх застосування та висновок суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги в даній справі підлягають до задоволення з наступних підстав.

07.07.1992 Верховною Радою України прийнято Постанову №2545-ХІІ, якою затверджено Державну програму приватизації майна державних підприємств та введено в дію Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Згідно з Указом Президента України №699/94 від 26.11.1994, об`єкти, які перебували у державній власності та віднесені Державною програмою приватизації на 1994 рік до груп Б, В і Г, підлягали перетворенню у відкритті акціонерні товариства. В свою чергу, засновниками з боку держави таких відкритих акціонерних товариств визначено Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах та містах, які починаючи з 1.01.1995 року, є правонаступниками органів, уповноважених управляти державним майном, щодо управління майном об`єктів, зазначених у статті 1 цього Указу.

Статтею 2 Указу Президента України №699/94 від 26.11.1994 затверджено об`єкти, на які не поширювалася дія цього Указу. Зокрема, дія цього Указу не поширювалася на об`єкти, що не підлягають приватизації згідно чинного законодавства.

Відповідно до Державної програми приватизації майна державних підприємств (надалі - Програма), затвердженої Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 за №2545-ХІІ, зі змінами діючими з 1994 року, Державна програма приватизації - це складова частина програми створення ринкової економіки України. Програму розроблено відповідно до Концепції роздержавлення і приватизації підприємств, землі та житлового фонду, законів України "Про приватизацію майна державних підприємств", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та "Про приватизаційні папери", а її положення є обов`язковими для виконання центральними і місцевими органами державної виконавчої влади, органами місцевого та регіонального самоврядування.

Розділом 1 Програми, об`єкти приватизації було розділено на три види:

1) об`єкти приватизації, що підлягали першочерговій приватизації, якій підлягали об`єкти, які найбільше впливали на розвиток споживчого ринку, а також ті, що стримували процес стабілізації державного бюджету, гальмували економічний розвиток України та формування її ринкової економіки (п. 1.1 Програми);

2) об`єкти приватизації, що підлягали приватизації за погодженням з Кабінетом Міністрів України (п. 1.2 Програми);

3) підприємства та об`єкти, що не підлягали приватизації взагалі.

Так, п.1.3 Державної програми приватизації майна державних підприємств до об`єктів, що не підлягали приватизації, окрім іншого віднесено протирадіаційні споруди.

Окрім того, згідно Переліків майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів основного виробництва, приватизація або передача в оренду яких не допускається (далі - Перелік), затверджених Декретом КМУ від 31.0.12.1992 за №26-92, діючого станом як на дату укладання договору оренди нежитлового приміщення від 01.06.1999, так і на дату укладання договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу №455 від 26.12.2001, протирадіаційні укриття були включенні до даних переліків як такі, приватизація чи передача в оренду яких не допускалася.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про приватизацію державних підприємств" (далі - Закон), приватизація державного майна - це відчуження майна, що перебуває у державній власності на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.

Приватизація здійснюється на основі принципів, зокрема, законності, державного регулювання та контролю, повного, своєчасного та достовірного інформування громадян про порядок приватизації та відомості про об`єкти приватизації тощо.

Правовий механізм приватизації цілісних майнових комплексів невеликих державних підприємств встановлений Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Зокрема, ст. 2 вказаного Закону визначено об`єкти малої приватизації та визначено які об`єкти не можуть бути об`єктами малої приватизації. Так, об`єктами малої приватизації не можуть бути будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави.

Разом з тим, Законом перераховано об`єкти, які не підлягають приватизації (ст. 5 Закону). Так, приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. В свою чергу, до об`єктів, що мають загальнодержавне значення, окрім іншого, віднесено протирадіаційні споруди.

Таким чином, судом встановлено, що станом як на момент укладання договору оренди нежитлового приміщення 01.06.1999, так і на дату укладання договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу № 474 від 25.03.2002, захисні споруди цивільного захисту було віднесено до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, у зв`язку з чим не могли переходити із державної чи комунальної власності у приватну.

В той же час, як встановлено з матеріалів справи, 25.03.2002 між комітетом з приватизації Рівненської міської ради, як продавцем, та ВАТ "Рівнефармація", як покупцем, було укладено Договір № 474 купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу (далі - Договір купівлі-продажу), згідно умов якого продавцю, за результатами процедури приватизації, було нежитлові приміщення розташовані по вул. Соборна, 15, в м. Рівне загальною площею 322,2 кв.м., в т.ч. загальною площею 92,5 кв.м., вбудовані в підвал п`ятиповерхового цегляного житлового будинку.

Окрім того, слід зазначити, що у зв`язку із наявністю розбіжностей у розділі «Технічна характеристика» облікових карток протирадіаційного укриття № 67779 датованих 01.08.1983 та 20.06.2022, зокрема, щодо його площі та місткості, Рівненською окружною прокуратурою скеровано лист № 50-56-4553вих-23 до Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації щодо повідомлення причин зазначених розбіжностей. 15.06.2023 Департаментом цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації надано відповідь (лист за № вих-2261/03-07/23 від 06.06.2023), де зазначалося, що відповідно до реквізитів облікової картки захисної споруди цивільного укриття № обл-67779, протирадіаційне укриття площею 90 кв.м. та об`ємом 198 куб.м. Тобто, в обліку фонду захисних споруд, на підставі санкціоновано здійснених записів, протирадіаційне укриття № 67779 обліковується як таке, що має площу 90 кв.м., прийнято в експлуатацію 1982 року.

Відповідно до ст. 86 ЦК Української PCP (що діяв на момент укладання спірного договору купівлі-продажу №455 від 26.12.2001), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про власність" (діючого на момент укладання спірного договору купівлі-продажу №455), власник на свій розсуд володіє, користується розпоряджається належним йому майном, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу PCP і Української PCP, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки.

Цивільні права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав. При здійсненні прав і виконанні обов`язків громадяни і організації повинні додержувати законів, поважати правила соціалістичного співжиття і моральні принципи суспільства (ст.ст. 4 та 5 ЦК Української PCP).

Об`єктом права власності зокрема, акціонерного товариства є майно, придбане за рахунок продажу акцій, одержане в результаті його господарської діяльності, а також інше майно, набуте на підставах, не заборонених законом (ст. 25 Закону України "Про власність").

Якщо в результаті видання акту органом державного управління або місцевим органом державної влади, що не відповідає законові, порушуються права власника та інших осіб щодо володіння, користування чи розпорядження належним їм майном, то, згідно ст. 57 Закону України "Про власність" (що діяв на момент укладання спірного договору купівлі-продажу №455), такий акт визнається недійсним за позовом власника або особи, права якої порушено.

В чинному законодавстві закріплено положення аналогічного змісту щодо власності, підставі набуття та захисту права власності. Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За ч. 2 ст. 20 ГК України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Відповідно до ч. 2 даної статті кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 2 ст. 208 Господарського кодексу України визначено, що у разі визнання недійсним зобов`язання кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Частинами 1,3 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ст. 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частина 1-3 ст. 203 ЦК України встановлюють, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Прокурор вважає, що нежитлове приміщення загальною площею 90 кв.м., вбудоване в підвал чотирьохповерхового цегляного житлового будинку як на момент приватизації так і донині являється захисною спорудою цивільного захисту (протирадіаційне укриття під обліковим записом № 67779) і вибуло з державної власності (приватизоване) всупереч вищезазначеним нормам чинного на той час законодавства.

Надаючи оцінку даному твердженню суд враховує, що в матеріалах справи є докази наявності в підвальному приміщенні п`ятиповерхового житлового будинку, розташованого по вул. Соборна, 15, в місті Рівне вбудованої захисної споруди (протирадіаційного укриття № 67779), зокрема:

- відповідно до інформації ГУ ДСНС, у електронному обліку захисних споруд, звіреному з документальним обліком, який веде Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації, за адресою: вул. Соборна, 15, в м. Рівне обліковано протирадіаційне укриття № 67779, орган управління захисною спорудою як об`єктом нерухомого майна - ТДВ "Рівнефармація";

- облікова картка протирадіаційного укриття № 67779, датована 01.08.1983, яка оформлена та завірена відтиском печатки Аптечного управління Рівненського обласного виконавчого комітету УРСР, дата введення в експлуатацію протирадіаційного укриття - 1982 рік;

- облікова картка протирадіаційного укриття № 67779 завірена відтиском печатки ТДВ "Рівнефармація" 20.06.2022, дата введення в експлуатацію протирадіаційного укриття 1956 рік, площа - 70 кв.м..

Таким чином, посилання відповідача - 2 на те, що приватизоване нежитлове приміщення по вул. Соборна, 15, в місті Рівне не містило в своєму складі захисної споруди цивільного захисту, а тому спірний Договір відповідав вимогам чинного на той час законодавства не відповідають обставинам справи.

Відсутність у матеріалах технічної інвентаризації КП "Рівненське міське БТІ" відомостей про об`єкт цивільної оборони у підвальному приміщенні аптеки, розташованої по вул. Соборна, 15, в м. Рівне протирадіаційного укриття № 67779, не вказує на його відсутність на час укладання спірного договору, так як дане підприємство не має повноважень щодо обліку таких об`єктів.

Натомість, органами управління системи захисту населення і територій відповідно до розділу IV "Повноваження органів виконавчої влади, виконавчих органів рад у питаннях захисту населення і територій" Концепції захисту населення і територій у разі загрози та виникнення надзвичайних ситуацій (далі - Концепція), що схвалена Указом Президента України від 26.03.1999 за №284/99 (діючої на момент укладання спірних договорів) на регіональному рівні є - Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення.

Розділом III "Основні заходи захисту населення і територій" Концепції визначено, що з метою захисту населення, зменшення втрат та шкоди економіці в разі виникнення надзвичайних ситуацій має проводитися спеціальний комплекс заходів, серед яких "Укриття у захисних спорудах", що включає як укриття в захисних спорудах усього населення, так і створення фонду захисних споруд.

Стосовно належності облікових карток, як доказу, що частина приватизованого майна являлась протирадіаційним укриттям, суд зазначає, що відповідно до п.п. 15, 16, 18 діючого на даний час Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою КМУ від 10.03.2017 за №138, усі захисні споруди подвійного призначення та найпростіші укриття на території України незалежно від форми власності, підлягають обліку, який ведеться як в паперовій, так і електронній формі.

Ведення обліку фонду захисних споруд здійснюється шляхом складення в паперовій формі паспорта та облікової картки захисної споруди, а також ведення в паперовій та електронній формі книги обліку захисних споруд і книги обліку, споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів за формою передбаченою вимогами щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, затвердженими МВС.

Після прийняття в експлуатацію завершеної будівництвом захисної споруди, або за результатами її технічної інвентаризації як об`єкта нерухомого майна балансоутримувачем складаються паспорт та облікова картка захисної споруди.

Отож, облікова картка захисної споруди, у даному випадку протирадіаційного укриття № 67779 площею 90 кв. м, розташоване за адресою: вул. Соборна, 15, в м. Рівне, є основними обліковими документами на об`єкт цивільної, оборони. Крім того, її дані узгоджуються з даними ГУ ДСНС (електронним обліком захисних споруд), і даними Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації (документальним обліком).

Отже, суд зазначає, що одержане ВАТ "Рівнефармація" в приватну власність протирадіаційне укриття, розташоване в підвальному приміщені аптеки, розташованої по вул. Соборна, 15, в місті Рівне, загальною площею 90 кв. м. підлягає поверненню державі.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та таким, що підлягають до задоволення.

Щодо правової позиції відповідачів, суд зазначає наступне.

Стосовно твердження про добросовісного набувача і втручання у право на мирне володіння, суд зазначає наступне.

Рішенням ЄСПЛ від 24.06.2003 в справі «Стретч проти Сполученого Королівства» та рішенням ЄСПЛ від 20.10.2011 в справі «Рисовський проти України» визначено необхідність додержання принципу належного врядування при втручанні держави в право особи на мирне володіння своїм майном.

Разом з тим у п.71 рішення у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип належного врядування. як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Разом з тим, потреба виправити допущену в минулому помилку не повинна непропорційним чином утручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь- якої помилки держоргану має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип належного врядування може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

З огляду на викладене принцип належного врядування не встановлює абсолютної заборони на витребування із приватної власності майна на користь держави, якщо майно вибуло з власності держави в незаконний спосіб, а передбачає критерії, які слід з`ясовувати та враховувати при вирішенні цього питання для того, щоб оцінити правомірність і допустимість утручання держави в право на мирне володіння майном.

В свою чергу, основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).

ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймсіндо проти Італії» від 22.02.1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 05.07,2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 05.07.2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 04.09.2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 06.11.2008 року).

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність.

Разом з тим, Рівненською окружною прокуратурою позовна заява подавалася до суду саме у зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття ВАТ «Рівнефармація» права приватної власності на об`єкти цивільної оборони - протирадіаційне укриття. Оскільки відповідно до Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994, Державної програми приватизації майна державних підприємств, законів України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та «Про приватизацію державних підприємства», Декрету КМУ від 31.0.12.1992 за № 26-92 (в редакції, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин), протирадіаційні укриття мали загальнодержавне значення, перебували під охороною держави та не підлягали приватизації.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ від 24.06.2003 «Стретч проти Сполученого Королівства» конкретизується, що: «...наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила..».

В той же час, зберігання у сейфі завідуючого аптеки документації та ключів від укриття (згідно інформації облікової картонки протирадіаційного укриття №67779), систематичність її переоформлення (зокрема під час утворення ВАТ «Рівнефармація» та ТДВ «Рівнефармація»), а також проведення 20.07.2022 комісією ТДВ «Рівнефармація» оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття № 67779, про що складено відповідний акт, вказує на обізнаність представників ТДВ «Рівнефармація» та ВАТ «Рівнефармація» щодо наявності у підвальному приміщенні цегляного житлового будинку, розташованого по вул. Соборна, 15, в місті Рівне, спірного протирадіаційного укриття № 67779.

В свою чергу, відповідно до ст. 328 та ст. 329 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Разом з тим, вкотре акцентуємо увагу відповідача та його представника, що законодавством України, чинним як на сьогоднішній день, так і на час укладання спірного договору купівлі-продажу №474 від 25.03.2002, протирадіаційні укриття віднесено до об`єктів відчуження (приватизація яких заборонена.

Крім того, частинами 1, 3 ст. 2 Закону України «Про приватизацію! -невеликих державних підприємства (малі приватизацію)» чітко закріплено, що: «...будівлі (споруди, приміщення) за бажанням покупця приватизуються разом з розташованими в них об`єктами приватизації, якщо на це немає прямої заборони...».

Зважаючи на вищевикладене, у даному випадку є усі підстави стверджувати, що ВАТ «Рівнефармація» не могло законно набути право приватної власності на об`єкт цивільної оборони - протирадіаційного укриття № 67779. Натомість товариство набуло таке право власності в спосіб, який за формальними ознаками має вигляд законного.

В силу видимих об`єктивних та явних зовнішніх властивостей спірного майна, а також враховуючи зазначену раніше систематичність переоформлення (зі зміною форми господарського товариства) облікових карток захисної споруди цивільного захисту, набувач не міг не знати про фактичну наявність протирадіаційного укриття № 67779 у підвальному приміщенні будинку, розташованому по вул. Соборна, 15, в місті Рівне. Відповідно, проявивши розумну обачність, ознайомившись зі змістом приватизаційного законодавства, в тому числі в частині набуття права власності на об`єкти цивільної оборони (цивільного захисту), за необхідності отримавши правову допомогу перед набуттям спірного майна у власність, ВАТ «Рівнефармація» могло і повинно було знати про те, що протирадіаційне укриття не підлягало приватизації, а тому вибуло з володіння держави та громади з порушенням вимог закону, що ставить добросовісність відповідача ТДВ «Рівнефармація» під час набуття протирадіаційного укриття у власність під обґрунтований сумнів.

Такі висновки узгоджуються з висновками Великої Палати ЄСПЛ у справі «Депаль проти Франції» (заява № 34044є/02) від 29 березня 2010 року.

Суд зазначає, що за таких обставин втручання держави в мирне володіння майном є законним та виправданим.

Крім того, окремо варто звернути увагу на безпідставність та необґрунтованість твердження представника відповідача щодо відсутність потреби у відновленні загальносуспільного інтересу.

Пунктом 3 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого ПостановоюКабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138 (надалі - Порядку) визначено, що утримання захисних споруд - комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням.

Крім того, пунктом 9 Порядку передбачено, що утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами - власником захисної споруди або юридичною особою, яка утримує її на балансі (п. З Порядку).

Утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд. Конкретний строк приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди, а саме: не більше 12 годин - для захисних споруд, призначених для укриття працівників (персоналу, найбільшої працюючої зміни) суб`єктів господарювання, віднесених до відповідних категорій цивільного захисту; не більше 24 годин - для інших захисних споруд, споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів (п. 10 Порядку).

Так, відповідно до розділу «Технічні характеристики» облікових карток протирадіаційного укриття № 67779, строк приведення останнього у готовність має становити 12 годин.

Акт оцінки стану готовності споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття № 67779 від 20.07.2022, Рівненською окружною прокуратурою долучений до позовної заяви (№ 15 у переліку додатків до позовної заяви) лише як документ, який підтверджує факт наявності у підвальному приміщенні об`єкту цивільної оборони (цивільного захисту) - протирадіаційного укриття № 67779 та підтверджує факт визнання відповідачем - ТДВ «Рівнефармація» наявності у підвальному приміщенні будівлі (розташованої по вул. Соборна, 15, в місті Рівне) об`єкта цивільної оборони (цивільного захисту) - протирадіаційного укриття №67779, оскільки підписаний представниками ТДВ «Рівнефармація» та завірений відтиском печатки останнього.

За результатами проведеної 20.07.2022 оцінки стану готовності споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №67772 останнє визнано як «обмежено готове» до використання за призначенням.

Однак суд зазначає, що такий висновок складено комісією, сформованою з числа представників ТЛВ «Рівнефармація».

В свою чергу, 03.06.2023 комісією у складі представників ГУ ДСНС в Рівненській області, ДОП СДОП ВП Рівненського районного управління ГУ НП в Рівненській області були проведені оперативні огляди об`єктів цивільної оборони, серед яких і протирадіаційне укриття № 67779, розташоване по вул. Соборна, 15, в місті Рівне щодо можливості його використання для укриття.

Комісією зокрема встановлено, що до об`єкту цивільної оборони (цивільного захисту) - протирадіаційного укриття № 67779 станом на 03.06.2023 відсутній доступ, що констатовано у акті оперативного огляду об`єкта (будівлі споруди, приміщення) щодо можливості його використання для укриття населення від 05.03.2023.

Крім того, в ході проведеного в межах кримінального провадження № 000076 огляду підвального приміщення будівлі по вул. Соборна, 15, в місті Рівне, що ідентифіковане як протирадіаційне укриття №67779 (яке є приватною власністю ТДВ «Рівнефармація», відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та наданих в межах огляду письмових пояснень представника ТДВ «Рівнефармація») було виявлено, у даному підвальному приміщенні фактично облаштовано кав`ярню, в якій окрім іншого також змуровано барну стійку.

Таким чином, твердження відповідача - 2, що ним не здійснюються дії з перебудови чи реконструкції спірного об`єкта цивільної оборони, що ним забезпечується збереження цільового призначення та функціонування спірного протирадіаційного укриття, а також що ним вчинялися інші, дії щодо утримання цього приміщення протягом 22 років саме як протирадіаційного укриття є надуманими та не відповідають дійсним обставинам справи.

Вищевикладене свідчить, що відповідачем - ТДВ «Рівнефармація» окрім викладених у письмових поясненнях тверджень щодо відсутності загальносуспільного інтересу, реальних дій спрямованих на утримання та приведення у період воєнного часу до стану готовності захисної споруди з метою використання її за призначенням не здійснювалися, що призводить до загрози життю та здоров`я населення, так як на даний час на території України проходять бойові дії та наносяться ракетні удари.

Таким чином, витребування спірного майна у добросовісного набувача за таких обставин не призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а втручання держави в мирне володіння майном є законним та виправданим,

Щодо твердження відповідача про набуття права власності на спірне нежитлове приміщення на законних підставах, оскільки об`єкт у приватизаційних документах відображений як підвал, варто зазначити таке.

Згідно Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994, об`єкти, які перебували у державній власності та віднесені Державною програмою приватизації на 1994 рік до груп Б, В і Г, підлягали перетворенню у відкритті акціонерні товариства, В свою чергу, засновниками з боку держави таких відкритих акціонерних товариств визначено Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах та містах,, які починаючи з 1 січня 1995 року, є правонаступниками органів, уповноважених управляти державним майном, щодо управління майном об`єктів, зазначених у статті 1 цього Указу.

Однак, статтею 2 Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 затверджено об`єкти, на які не поширювалася дія цього Указу. Зокрема, дія цього Указу не поширювалася на об`єкти, що не підлягають приватизації згідно чинного законодавства.

В свою чергу, 07.07.1992 Верховною Радою України прийнято Постанову № 2545-ХІІ, якою затверджено Державну програму приватизації майна державних підприємств та введено в дію Закон України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Так, відповідно до Державної програми приватизації майна державних підприємств (надалі - Програма), об`єкти приватизації було розділено на три види, серед яких було виокремлено об`єкти, що не підлягали приватизації взагалі, до яких пунктом 1.3 Програми, віднесено протирадіаційні споруди.

Крім того, згідно Переліків майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів основного виробництва, приватизація або передача в оренду яких не допускається (далі - Перелік), затверджених Декретом КМУ від 31.0.12.1992 за № 26-92, діючого станом як на дату прийняття Рівненською обласною радою рішення № 25 від 25.02.1995, так і на дату укладання спірного договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу № 474 від 25.03.2002, протирадіаційні укриття були включенні до даних переліків як такі, приватизація чи передача в оренду яких не допускалася.

Так само, Законом України «Про приватизацію державних підприємств» перераховано об`єкти, які не підлягають приватизації (ст. 5 Закону). Так, приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. В свою чергу, до об`єктів, що мають загальнодержавне значення, окрім іншого, віднесено протирадіаційні споруди.

Окремо звертаю увагу, що жоден із вказаних законів чи нормативно-правових актів України (як чинні на момент здійснення приватизації Рівненського обласного виробничого об`єднання «Фармація» та укладення спірного договору купівлі-продажу № 474, так і чинні на даний час) не містили та містять положень, що приватизація приміщень, в які вбудовано об`єкти цивільного захисту (цивільної оборони), автоматично скасовує законодавчо встановлену заборону на приватизацію таких об`єктів цивільного захисту (цивільної оборони), а тим самим робить правомірним їх відчуження у приватну власність.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, захисні споруди цивільного захисту було віднесено до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, у зв`язку з чим не могли переходити із державної чи комунальної власності у приватну. Відповідно, очевидним є той факт що в приватизаційних документах відсутня будь-яка інформація про передачу захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційного укриття під обліковим записом № 67779) у приватну власність. Разом з тим, відсутність у приватизаційних документах вказівки про наявність у підвальному приміщенні будівлі по вул. Соборна, 15, в місті Рівне захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) протирадіаційного укриття № 67779 ніяким чином не спростовує факту наявності останнього у підвальному приміщенні.

В свою чергу, згідно даних Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (лист за №62 05-3537/62 06/2 від 03.08.22), у електронному обліку захисних споруд, звіреному з документальним обліком, який веде Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації, за адресою: вул. Соборна, 15, м. Рівне обліковано протирадіаційне укриття, № 67779, балансоутримувач ТДВ «Рівнефармація»,

Крім того, про наявність в підвальному приміщенні житлового будинку, розташованого по вул. Соборна, 15, в місті Рівне вбудованої захисної споруда (протирадіаційного укриття) свідчать облікові картки протирадіаційного укриття № 67779, одна з яких датована 01.08.1983, оформлена та завірене відтиском печатки Аптечного управління Рівненського обласного виконавчого комітету УРСР.

Також Департаментом цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації листом за №вих-2261/03-07/23 від 06.06.2023 підтверджено, що в обліку фонду захисних споруд, на підстав санкціоновано здійснених записів, протирадіаційне укриття № 67779 розташоване по вул. Соборна, 15, в місті Рівне та обліковується як таке, що має площу 90 кв.м.

Відповідно, наявні беззаперечні підстави стверджувати, що на момент виконання Державної програми приватизації, Указу Президента України від 30.12.1994 за № 827 «Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні», прийняття 25.02.1995 Рівненською обласною радою рішення зі № 25, щодо приватизації Рівненського обласного виробничого об`єднанні «Фармація» та укладання договору купівлі-продажу будівлі (споруди приміщення) шляхом викупу № 474 від 25.03.2002, будинок № 15, що розташований по вул. Соборна в місті Рівне, містив захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) протирадіаційне укриття №67779.

Також, як встановлено судом протирадіаційне укриття № 67779 було виявлено таідентифіковане в ході проведеного в межах кримінального провадженні № 000076 огляду підвального приміщення будівлі, розташованої по вул. Соборна, 15, в місті Рівне, яке відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є приватною власністю ТДІ «Рівнефармація».

Крім того, що оглянуті підвальні приміщення аптеки, в тому числі підвальне приміщення, біля входу у яке розміщена вивіска «СХОВИЩІ №67779», є приватною власністю ТДВ «Рівнефармація» (як правонаступник) ВАТ «Рівнефармація») підтверджено представником ТДВ «Рівнефармація», ; доповненнях до протоколу огляду від 11.11.2022.

Законодавством України не заборонено приватними юридичним та фізичними особами будівництво власних (приватних) укриттів та сховищ з дотриманням визначених вимог, норм та стандартів. Однак, Положенням про цивільну оборону, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.1994 (чинного до 09.01.2014), Кодекс цивільного захисту України, Порядком створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 за № 138, Вимогами щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту та Вимогами щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.07.2018 за № 579, закріплені обов`язки власників щодо введення в експлуатацію, оформлення первинних документів та подальшого обліку таких укриттів, їх утримання у мирний час тощо.

Разом з тим, відомості про будівництво відповідачем власного протирадіаційного укриття відсутні, під час судового розгляду від відповідача та його представникам будь які повідомлення про таке будівництво не надходили, належні, достовірні та допустимі (в розумінні положень ст.ст. 76-79 ГПК України) докази факту будівництва, введення в експлуатацію та подальше поставлення на облік у фонді захисних споруд приватного протирадіаційного укриття не надавалися.

Варто відмітити, що зберігання у сейфі завідуючого аптеки документації та ключів від укриття (згідно інформації облікової картки протирадіаційного укриття № 67779), систематичність її переоформлення (зокрема під час утворення ВАТ «Рівнефармація» та ТДВ «Рівнефармація»), а також проведення 20.07.2022 комісією ТДВ «Рівнефармація» оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття № 67779, про що складено відповідний акт, вказує на обізнаність представників ТДВ «Рівнефармація» та ВАТ «Рівнефармація» щодо наявності у підвальному приміщенні будинку, розташованого по вул. Соборна, 15, в місті Рівне, протирадіаційного укриття № 67779.

Представником відповідача (ТДВ «Рівнефармація») у своїх письмових поясненнях (абз. 6 стор 16 Письмових пояснень) також не заперечується, а навпаки підтверджується факт наявності захисної споруди у підвальному приміщенні будівлі, розташованої по вул. Соборна, 15, в місті Рівне, а також стверджується про вчинення дій та понесення товариством витрат на її утримання упродовж 22 років саме як протирадіаційного укриття. Наведене також дає підстави беззаперечно стверджувати про обізнаність відповідача увесь цей час щодо наявності у підвальному приміщенні будівлі, розташованої по вул. Соборна, 15, в місті Рівне захисної споруди.

В свою чергу, посилання відповідача на необізнаність щодо наявності в підвальному приміщення будівлі по вул. Соборна, 15, в місті Рівне на момент приватизації Рівненського обласного виробничого об`єднання «Фармація» об`єкта цивільної оборони (цивільного захисту) - протирадіаційного укриття № 67779 ніяким чином не спростовує той факт, що оспорюваний договір купівлі- продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу № 474 від 25.03.2002 на підставі якого у приватну власність перейшов об`єкт цивільної оборони» в частині такого вибуття не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно, твердження відповідача щодо законності набуття права власності на об`єкт цивільної оборони (цивільного захисту) та відсутність останнього у підвальному приміщенні будинку по вул. Соборна, 15, в місті Рівне, а також щодо його необізнаності з даного приводу, є надуманими та безпідставними, такими що не відповідають матеріалам та обставинам справи, а також такими що спростовуються самим же відповідачем у своєму відзиві, а тому не заслуговують на увагу.

Суд зазначає, що відсутність у матеріалах справи паспорту на захисної споруду цивільного захисту (цивільного захисту) №67779, ніяким чином нівелює доказову силу облікової картки на об`єкт цивільної оборони не спростовує факт наявності станом на 1983 рік (згідно даних картки підвальному приміщенні будинку № 15 по вул. Соборна в місті Р протирадіаційного укриття площею 90 кв.м. та місткістю 35 чоловік.

Крім того, Департамент цивільного захисту та охорони з до населення Рівненської обласної державної адміністрації у листі за ДО 226/03-07/23 від 06.06.2023 (що долучався додатком до позовної з зазначав, що відповідно до реквізитів облікової картки захисної споруди цивільного укриття № обл-67779, в обліку фонду захисних споруд на підставі санкціоновано здійснених записів обліковується протирадіаційне укриття " 67779, площею 90 кв.м., адреса: вулиця Соборна 15, місті Рівне, Рівненська область, том 8 справи з документами за 2001 рік згідно описом №1-т, в той час як договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу № 474 укладено 25,03.2002. Зазначене також свідчить, що станом на дату укладання спірного договору протирадіаційне укриття № 67779 по вул., Соборна, 15, місті Рівне вже перебувало на обліку як об`єкт цивільної оборони.

Враховуючи викладене, твердження відповідачів, що облікова картка об`єкта цивільної оборони не є первинними документами приналежності майна до захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) є не обґрунтованим.

Щодо твердження відповідачів, що приватизація об`єкта цивільної оборони комітетом з приватизації здійснена на підставі рішення Рівненської міської ради та що у спірних правовідносинах фактично має місце збіг позивача і відповідача варто зазначити таке.

Відповідно до Регламенту Рівненської міської ради, затвердженому рішенням за № 1619 від 18.11.2021, Рівненська міська рада (далі - Рада) - це представницький орган місцевого самоврядування. Рада є юридичною особою і може від свого імені набувати майнові та особисті немайнові права та нести обов`язки, може бути позивачем та відповідачем у судах України, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації її повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування Крім того, код ЄДРПОУ Рівненської міської ради 34847334.

Регламентом Виконавчого комітету Рівненської міської ради, затвердженим рішенням за № 171 від 11.11.2014 визначено, що виконавчий комітет с юридичною особою, має велику та малу гербові печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, реєстраційні та особові рахунки у органах державного казначейства.

Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» закріплено, що державна реєстрація юридичних осіб - це офіційне визнання шляхом засвідчення державок) факту створення або припинення юридичної особи. і ї Кожній юридичній особі при реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб (фізичних осіб-підприємців) присвоюється унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи - код згідно з ЄДРПОУ, який є обов`язковим для використання в усіх видах звітних та облікових документів суб`єкта господарювання і зазначається на його печатках і штампах. У всіх документах: адміністративних, фінансових чи інших, де фігурує юридична особа, обов`язково вказується її ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ.

Крім того, відповідачем безпідставно та необґрунтовано вказується, що «...саме Рівненською міською радою як суб`єктом владних повноважень приймалося рішення при віднесення майна, що є предметом оспорюваного правочину, до переліку об`єктів державно-комунальної власності що приватизуються шляхом викупу...».

Варто наголосити, що 25.02.1995 рішення № 25, яким затверджено переліки об`єктів комунальної власності області, що підлягають приватизації у 1995 році було прийнято Рівненською обласною радою.

Відповідно до додатку 4 до даного рішення, Рівненське обласне виробниче об`єднання «Фармація» включено до переліку підприємств комунальної власності області, приватизація яких здійснюється відповідно до Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 «Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів».

В свою чергу, статтею 2 Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 чітко закріплено, що дія цього Указу не поширювалася на об`єкти, що не підлягають приватизації згідно чинного законодавства.

Тобто, окрім заборони на приватизацію протирадіаційних укриттів, визначену діючим законодавством України, такі обмеження були додатково закріплені Указом Президента України № 699/94 від 26.11.1994. відповідно до якого здійснювалася приватизація Рівненського обласного виробничого об`єднання «Фармація».

Відтак, повноваження Рівненської обласної ради щодо вчинення дій з відчуження (приватизації) об`єктів цивільної оборони були обмежені законодавчо.

Крім того, такі ж обмеження Рівненською обласною радою були встановлені для уповноважених органів (виконавців рішення №25), затвердивши у рішенні № 25 від 25.02.1995, що приватизація Рівненського обласного виробничого об`єднання «Фармація» здійснюється відповідно до вище вказаного Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 року.

Іншим документом (що стосувався продажу нежитлових приміщень, розташованих по вул. Соборна, 15, в місті Рівне та передував укладанню спірного договору купівліі-продажу № 474) є наказ № 18 від 27.02.2002 «Про затвердження вартості нежитлового приміщення за адресою: м. Рів не, вул. Соборна, 15. Про продаж нежитлового приміщення». Разом з тим, звертаю увагу суду та відповідача, що даний наказ №18 виданий комітетом приватизації (правонаступником якого є управління комунальною власністю виконавчого комітету), а не Рівненською міською радою.

Враховуючи викладене, твердження відповідачів, що у спірних правовідносинах має місце збіг позивача і відповідача, оскільки рішення приймалося міською радою, а комітет з приватизації, виступаючи продавцем лише виконував волю власника є безпідставним.

Щодо зазначення відповідачами про пропущення прокурором строку позовної давності на звернення з позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. ЦК встановлено винятки з цього правила щодо окремих вимог, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними (ч.ч. 2, 3 ст.261 ЦК України).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України з 24.02.2022 на 30 діб введено воєнний стан, який продовжений до 18.08.2023 на підставі указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023. Тому, особливо актуальним стало питання належного використання захисних споруд цивільного захисту.

Згідно ст. 1 Закону України «Про цивільну оборону України», цивільна оборона України є державною системою органів управління, сил і засобів, що створюється для організації і забезпечення захисту населення від наслідків надзвичайних ситуацій техногенного, екологічного, природного та воєнного характеру.

Відповідно до норм Положення про Цивільну оборону України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.1994 за № 299, завданням Цивільної оборони та заходами щодо їх реалізації, окрім іншого, є укриття населення в захисних спорудах, що досягається, зокрема, завчасним будівництвом захисних споруд і підтриманням їх у готовності до використання; комплексним освоєнням підземного простору міст та інших населених пунктів для розміщення підприємств, установ і організацій соціально-побутового, виробничого і господарського призначення (з урахуванням пристосування і використання частини приміщень для укриття населення в надзвичайних ситуаціях); обстеженням і обліком підземних і наземних будівель і споруд, що відповідають вимогам з захисту населення; дообладнанням з урахуванням реальної обстановки підвальних та інших заглиблених приміщень.

Ураховуючи правову природу захисних споруд, перебування останніх у приватній власності не забезпечує виконання державної функції цивільного захисту населення, яке є пріоритетною в умовах воєнного стану, що призводить до порушення встановлених державою гарантій забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей, для збереження їх життя та здоров`я під час військової агресії.

У зв`язку з викладеним, Рівненською окружною прокуратурою опрацьовувалася інформація у сфері схоронності та використання споруд цивільного захисту.

Так, у електронному обліку захисних споруд Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області та документальному обліку, який веде Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації, Товариство з додатковою відповідальністю «Рівнефармація» значиться як балансоутримувач протирадіаційного укриття № 67779, розташованого за адресою: вул.. Соборна, 15, м. Рівне.

Інформація аналогічного змісту, що ТДВ «Рівнефармація» значиться як балансоутримувач протирадіаційного укриття № 67779 була надана Відділом з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Окрім того, слід зазначити, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21, у випадках, коли на певний об`єкт нерухомого майна за жодних умов не може виникнути право приватної власності, державна реєстрація цього права не змінює володільця відповідного об`єкта, а тому порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади слід розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника володіння.

Отже, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, оскільки прокурором заявлено негаторний позов, а негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.

З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення викладеного у відзивах на позовну заяву клопотання відповідачів про застосування позовної давності, оскільки прокурором не пропущено такий строк.

Згідно ч. 2, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.7 3 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Тому, інші заперечення, викладені у поясненнях на позов й інших заявах відповідачів по суті спору, не знайшли свого підтвердження під час його розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Отже, враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Висновки суду.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні судом під час розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в особі Рівненської міської ради до відповідача - 1 Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради до відповідача - 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнефармація" про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) від 25 березня 2002 року № 474 шляхом викупу в частині та зобов`язання повернути протирадіаційне укриття площею 90 кв.м. у м. Рівне по вул. Соборна, 15.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 5 368 грн. 00 коп. Також викладено прохання судові витрати покласти на відповідачів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено повністю, тому до відшкодування прокуратурі 5 368 грн. 00 коп. судового збору покладається порівну на обох відповідачів, по 2 684 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) шляхом викупу № 474 від 25 березня 2002 року укладений між Комітетом з приватизації Рівненської міської ради та Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація" (33000, м. Рівне, майдан Незалежності, 3, код. 22572748), в частині включення в загальну площу нежитлових приміщень площі 90 кв.м., що являється протирадіаційним укриттям № 67779.

3. Зобов`язати Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (33000, м. Рівне, майдан Незалежності, 3, код. 22572748) повернути Рівненській міській раді (33000, м. Рівне, вул. Соборна, 12-а, код. 34847334) протирадіаційне укриття № 67779 площею 90 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху житлового будинку № 15 по вул. Соборна в місті Рівне.

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (33000, м. Рівне, майдан Незалежності, буд. 3, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. 16 липня, буд. 52, , р/р UA0015371, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800, банк: Державна казначейська служба м. Київ) 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.

5. Стягнути з Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (вул. Соборна, 12-а, м. Рівне, 33000, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. 16 липня, буд. 52, , р/р UA0015371, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800, банк: Державна казначейська служба м. Київ) 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.

6. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08 травня 2024 року.

Суддя Войтюк В.Р.