ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024м. ДніпроСправа № 904/15/24

за позовом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), м. Кривий Ріг

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про відшкодування збитків у розмірі 79 683,66 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування збитків у розмірі 79 683,66 грн.

Ухвалою суду від 08.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/15/24 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що на виконання Доручення Прем`єр-міністра України від 07 вересня 2021 року № 39200/1/1-21 стосовно здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства підприємствами-забруднювачами водних ресурсів та доручення Державної екологічної інспекції України від 14 вересня 2021 року №159, - Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) у період з 06.12.2021 по 17.12.2021 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання Інгульською шахтою Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (с. Неопалимівка Кропивницького району Кіровоградської області) вимог природоохоронного законодавства України.

Позивач вказав, що за результатом проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) складено акт № 434/3.2/3.3/8/21 від 17 грудня 2021 року.

За результатом проведеного заходу позивачем встановлено, що підприємством здійснювався наднормативний скид забруднюючих речовин у річку Інгул зі зворотними водами.

За твердженням позивача, за виявлені порушення посадових осіб підприємства притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафів, які сплачено добровільно у повному обсязі.

Позивач зазначив, що з метою усунення виявленого порушення видано припис від 12.12.2021 № 66.

Позивач вказав, що під час перевірки посадовим особам Інспекції представлено дозвіл на спеціальне водокористування від 24.09.2021 № 111/КР/49д-21, виданий підприємству Сектором Держодагенства України у Кіровоградській області, який встановлено нормативи граничнодопустимих скидів забруднюючих речовин у водні об`єкти.

В подальшому, як зазначив позивач, згідно даних звіту про використання води за формою 2 ТП-водгосп (річна) за 2022 рік та довідки підприємства від 17.12.2021 № 20-02/2398, встановлено, що підприємством скинуто забруднених зворотних вод в р. Інгул у періоди:

- з 11.12.2021 по 31.12.2021 - у кількості 150 755 м3;

- з 01.01.2022 по 31.12.2022 - у кількості 2 486,9 тис. м3;

- з 01.01.2023 по 31.03.2023 - у кількості 634 730 м3.

При цьому перевищено допустимі концентрації ГДС по наступним речовинам:

- з 11.12.2021 по 31.12.2021:

сульфати - 619,4 мг/дм3 при нормі 600,0 мг/дм3;

- з 01.01.2022 по 31.12.2022:

залізо - 0,219 мг/дм3 при нормі 0,12, мг/дм3;

сульфати - 614,66 мг/дм3 при нормі 600,0 мг/дм3;

фосфати - 0,39 мг/дм3 при нормі 0,25 мг/дм3;

- з 01.01.2023 по 31.03.2023:

хлориди - 761 мг/дм3 при нормі 570,0 мг/дм3;

завислі речовини - 21,0 мг/ дм3 при нормі 19,75 мг/дм3.

За таких обставин, позивачем проведено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті порушення відповідачем законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

За розрахунком позивача, загальна сума збитків за забруднення поверхневих вод річки Інгул зі зворотними водами, за період нарахування з 11.12.2021 по 31.03.2023, становить 79 683,66 грн., які обчислено за формулою 12 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року №389 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за № 767/16783 (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства екології та природних ресурсів України від 30 червня 2011 року № 220, від 30 жовтня 2015 року № 367, від 16.02.2021 № 119).

Позивачем зазначено, що ним було направлено на адресу відповідача претензію № 3.2/168-ПР від 13.09.2023 про відшкодування завданих збитків на суму 79 683,66 грн.

За твердженням позивача, у відповіді № 01-05/1793 від 26.09.2023 відповідач зазначив, що вважає претензію № 3.2/168-ПР від 13.09.2023 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Позивач наполягає на тому, що відповідачем не було відшкодовано завдані державі збитки на суму 79 683,66 грн. Що і стало причиною виникнення спору.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 79 683,66 грн., завданих внаслідок перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами, чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи було відповідачем допущено понаднормативний скид забруднюючих речовин у річку Інгул зі зворотними водами), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

На виконання Доручення Прем`єр-міністра України від 07 вересня 2021 року № 39200/1/1-21 стосовно здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства підприємствами-забруднювачами водних ресурсів та доручення Державної екологічної інспекції України від 14 вересня 2021 року № 159, - Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) у період з 06.12.2021 по 17.12.2021 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання Інгульською шахтою Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (с. Неопалимівка Кропивницького району Кіровоградської області) вимог природоохоронного законодавства України.

За результатом проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) складено акт № 434/3.2/3.3/8/21 від 17 грудня 2021 року.

За результатом проведеного заходу встановлено, що підприємством здійснювався наднормативний скид забруднюючих речовин у річку Інгул зі зворотними водами.

За виявлені порушення посадових осіб підприємства притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафів, які сплачено добровільно у повному обсязі.

З метою усунення виявленого порушення видано припис від 12.12.2021 № 66.

Під час перевірки посадовим особам Інспекції представлено дозвіл на спеціальне водокористування від 24.09.2021 № 111/КР/49д-21, виданий підприємству Сектором Держодагенства України у Кіровоградській області, який встановлено нормативи граничнодопустимих скидів забруднюючих речовин у водні об`єкти.

В подальшому, згідно даних звіту про використання води за формою 2 ТП-водгосп (річна) за 2022 рік та довідки підприємства від 17.12.2021 № 20-02/2398, встановлено, що підприємством скинуто забруднених зворотних вод в р. Інгул у періоди:

- з 11.12.2021 по 31.12.2021 - у кількості 150 755 м3;

- з 01.01.2022 по 31.12.2022 - у кількості 2 486,9 тис. м3;

- з 01.01.2023 по 31.03.2023 - у кількості 634 730 м3.

При цьому перевищено допустимі концентрації ГДС по наступним речовинам:

- з 11.12.2021 по 31.12.2021:

сульфати - 619,4 мг/дм3 при нормі 600,0 мг/дм3;

- з 01.01.2022 по 31.12.2022:

залізо - 0,219 мг/дм3 при нормі 0,12, мг/дм3;

сульфати - 614,66 мг/дм3 при нормі 600,0 мг/м3;

фосфати - 0,39 мг/дм3 при нормі 0,25 мг/дм3;

- з 01.01.2023 по 31.03.2023:

хлориди - 761 мг/дм3 при нормі 570,0 мг/дм3;

завислі речовини - 21,0 мг/дм3 при нормі 19,75 мг/дм3.

За таких обставин, позивачем проведено розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті порушення відповідачем законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Загальна сума збитків за забруднення поверхневих вод річки Інгул зі зворотними водами, за період нарахування з 11.12.2021 по 31.03.2023, становить 79 683,66 грн., які обчислено за формулою 12 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року №389 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за №767/16783 (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства екології та природних ресурсів України від 30 червня 2011 року № 220, від 30 жовтня 2015 року № 367, від 16.02.2021 №119).

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію № 3.2/168-ПР від 13.09.2023 про відшкодування завданих збитків на суму 79 683,66 грн.

У відповіді № 01-05/1793 від 26.09.2023 відповідач зазначив, що вважає претензію № 3.2/168-ПР від 13.09.2023 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 16 Конституції України визначено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави. Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.

Відповідно до статті 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Частиною 1 статті 202 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища встановлено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: а) організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; г) пред`являти претензії про відшкодування збитків і втрат, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Відповідно до пунктів 1, 7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275, Державна екологічна інспекція України (далі - Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Згідно пункту 1 розділу ІІ Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07 квітня 2020 року №230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2020 за №350/34633, Державна екологічна інспекція відповідної області (далі - Інспекція) є територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується. Інспекція є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.

Повноваження Інспекції поширюються на територію Автономної Республіки Крим, відповідних областей, міст Києва та Севастополя, внутрішні морські води, територіальне море, виключну (морську) економічну зону України, континентальний шельф України та лимани.

Таким чином, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) є уповноваженим державою органом на здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища та звернення до суду з позовною заявою про стягнення завданих державі збитків, внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Позивачу надано право згідно з чинним законодавством здійснювати (проводити) заходи державного нагляду (контролю), у тому числі, юридичних осіб, щодо дотримання законодавства про використання та охорону земель.

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України Про охорону навколишнього природного середовища, земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до статті 38 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Згідно зі ст. 40 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.

Статтею 68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище; самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України Про охорону навколишнього природного, середовища шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Приписами ч. 1 ст. 149, ст. 151 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Статтею 2 Водного кодексу України визначено, що завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування.

У відповідності до ст. 3 Водного кодексу України, усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 3 Водного кодексу України, підземні води та джерела належать до водного фонду України, а згідно зі ст.ст. 1, 6 Кодексу України про надра вони є частиною надр.

Згідно зі ст. 1 Водного кодексу України, водокористуванням є використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів); використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.

У відповідності до п.п. 3, 6, 9 ч.1 ст. 44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов`язані, зокрема дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території; утримувати в належному стані зони санітарної охорони джерел питного та господарсько-побутового водопостачання, прибережні захисні смуги, смуги відведення, берегові смуги водних шляхів, очисні та інші водогосподарські споруди та технічні пристрої; здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Відповідно до ст.ст. 46, 48 Водного кодексу України, водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це збір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 49 Водного кодексу України, спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування. Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Відповідно до ст. 50 Водного кодексу України, строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування. Спеціальне водокористування може бути короткостроковим (до трьох років) або довгостроковим (від трьох до двадцяти п`яти років). У разі необхідності строк спеціального водокористування може бути продовжено на період, що не перевищує відповідно короткострокового або довгострокового водокористування. Продовження строків спеціального водокористування за клопотанням заінтересованих водокористувачів здійснюється державними органами, що видали дозвіл на спеціальне водокористування.

Згідно зі ст. 70 Водного кодексу України, скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Водокористувачі зобов`язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони: 1) можуть бути використані у системах оборотного, повторного і послідовного водопостачання; 2) містять цінні відходи, що можуть бути вилучені; 3) містять промислову сировину, реагенти, напівпродукти та кінцеві продукти підприємств у кількості, що перевищує встановлені нормативи технологічних відходів; 4) містять речовини, щодо яких не встановлено гранично допустимі концентрації; 5) перевищують гранично допустимі скиди токсичних речовин та містять збудників інфекційних захворювань; 6) за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи; 7) призводять до підвищення температури води водного об`єкта більш ніж на 3 градуси за Цельсієм порівняно з її природною температурою в літній період; 8) є кубовими залишками, шламами, що утворюються в результаті їх очищення і знезараження. Скидати стічні води, використовуючи рельєф місцевості (балки, пониззя, кар`єри тощо), забороняється.

Відповідно до ст.ст. 110, 111 Водного кодексу України, порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування. Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389 та встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

Пунктом п. 1.2. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища від 20.07.2009 № 389 зі змінами, внесеними Наказом Міністерства екології та природних ресурсів № 367 від 13.10.2015 після його офіційного опублікування 27.11.2015 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за № 767/16783 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та виявлення правопорушення) (надалі - Методика) визначено, що ця Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі, зокрема самовільного використання водних ресурсів за відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), у разі перевищення встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів.

Відповідно до п.п. 2.1 - 2.3 Методики, наднормативними скидами забруднюючих речовин у водний об`єкт вважаються: скиди зі зворотними водами забруднюючих речовин з перевищенням встановлених нормативів ГДС, що підлягають нормуванню згідно із законодавством, або таких, що не підлягають нормуванню згідно із законодавством; скиди забруднюючих речовин внаслідок порушення регламенту санкціонованого скиду зворотних вод з перевищенням за окремими показниками нормативів регламенту; скиди забруднюючих речовин внаслідок аварійного скиду зворотних вод; самовільний скид зворотних вод без дозволу на спеціальне водокористування. Факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт зі зворотними водами встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб та розрахунковим методом. При визначенні наднормативних скидів забруднюючих речовин у водний об`єкт зі зворотними водами використовуються розрахункові методи або результати інструментально-лабораторних вимірювань.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові:

- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;

- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що невідворотно спричинила шкоду;

- вину заподіювача шкоди.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша та третя статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, при поданні позову про відшкодування заподіяної майнової шкоди, на позивача покладається обов`язок довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Так, неправомірність дій відповідача полягали у порушенні вимог чинного водного законодавства та законодавства про охорону навколишнього природного середовища шляхом здійснення понаднормативного скиду забруднюючих речовин у річку Інгул зі зворотними водами.

Внаслідок протиправних дій відповідача, державі було завдано збитки у загальному розмірі 79 683,66 грн., який підтверджується наданим розрахунком позивача.

Зазначені збитки є об`єктивним наслідком неправомірної поведінки відповідача, встановленої під час розгляду цієї справи.

З викладено вище вбачається, що у діях Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" наявні всі елементи складу правопорушення.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться дорученням від 07 вересня 2021 року №39200/1/1-21 (том 1, а.с. 6), дорученням від 14 вересня 2021 року № 159 (том 1, а.с. 6 - 7), наказом № 1862 від 17.11.2021 (том 1, а.с. 7 - 8), направленням № 4-1479-32 від 19.11.2021 (том 1, а.с. 8 - 9), протоколом вимірювань № 80 (том 1, а.с. 9 - 11), актом № 434/3.2/3.3/8 від 17.12.2021 (том 1, а.с. 11 - 19), листом № 35-01/2694 від 05.05.2023 (том 1, а.с. 19), дозволом від 24.09.2021 №111/КР/49д-21 (том 1, а.с. 20 - 28), звітом про використання води за 2022 рік (том 1, а.с. 28 - 29), звітами лабораторних вимірювань (том 1, а.с. 30 - 32), претензією (том 1, а.с. 32 - 33), розрахунком (том 1, а.с. 34 - 35), приписом № 66 від 21.12.2021 (том 1, а.с. 36), протоколами про адміністративне правопорушення, постановами про накладення адміністративного стягнення та банківськими квитанціями (том 1, а.с. 37 - 46), відповіддю на претензію (том 1, а.с. 47 - 48), листом № 4-8806-10 від 24.11.2023 (том 1, а.с. 49 - 50).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (місце реєстрації: 52210, Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул. Горького, 2, ідентифікаційний код: 14314239) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (місце реєстрації: 50103, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, буд. 92; код ідентифікаційний код: 43877118) збитки в розмірі 79683,66 грн. на р/р IBAN UA 0011483, отримувач ГУК у Кіровоградській обл./ тг Первозванівка, код бюджетної класифікації 24062100, , банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.).

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (місце реєстрації: 52210, Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул. Горького, 2, ідентифікаційний код: 14314239) на користь Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (місце реєстрації: 50103, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, буд. 92; код ідентифікаційний код: 43877118) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 09.05.2024.

Суддя М.О. Ніколенко