СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Харків Справа №922/2345/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,

за участю представників:

від позивача Болотова Е.І.,

від відповідача Мікеров В.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Харківської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (вх.№231Х від 18.01.2024) на рішення Господарського суду Харківської області від 14.11.2023 у справі №922/2345/23 (м.Харків, суддя Жиляєв Є.М., повний текст рішення складено 24.11.2023),

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Харків,

до Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», м. Київ, в особі Харківської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», м. Харків,

про стягнення 864 405,47 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Харківської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 864405,47 грн. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №2709925 від 25.02.2020 в частині здійснення своєчасних та повних оплат за користування вагонами у встановлені договором строки.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.11.2023 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Харківської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 864405,47 грн заборгованості та 12966,09 грн судового збору. Ухвалено видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить поновити строк на подання апеляційної скарги; скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 14.11.2023 у справі №922/2345/23 та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі; витрати, понесені Приватним акціонерним товариством «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на оплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 19449,14 грн покласти на позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги Приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Харківської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» зазначає наступне:

- відповідач не здійснює ніяких перевезень залізницями України, а є суб`єктом господарської діяльності державного сектору економіки, яке надає своїм контрагентам послуги з перевезення вантажів (вагонів) по коліях незагального користування, а отже і не є користувачем вагонів;

- даний спір не можна розглядати як звичайне невиконання договірних зобов`язань, оскільки під час виникнення спірних правовідносин існували обставини загрози життю працівників, АТ «Українська залізниця» має статус природної монополії, а внести зміни в публічний договір приєднання неможливо;

- форс-мажорні обставини та конвенційна заборона спричинили об`єктивну неможливість виконання договірних зобов`язань у спірний період;

- судом не надано правової оцінки наданим відповідачем доказів на підтвердження виконання неможливості своїх зобов`язань, зокрема, копій сертифікатів про форс-мажорні обставини;

- рішення правління АТ «Українська залізниця» є обов`язковим до виконання всіма працівниками та підрозділами позивача, а тому незастосування судом першої інстанції наведених документів до спірних правовідносин є неправомірним.

Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.01.2024 для розгляду справи №922/2345/23 визначено склад суду, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Харківської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (вх.№231Х від 18.01.2024) на рішення Господарського суду Харківської області від 14.11.2023 у справі №922/2345/23 залишено без руху.

В строк, наданий судом, від апелянта надійшла заява (вх.№1349 від 26.01.2024) про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали суду від 22.01.2024. Зокрема, апелянтом надано докази направлення копії апеляційної скарги з додатками Акціонерному товариству «Українська залізниця».

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 поновлено Приватному акціонерному товариству «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Харківської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у справі №922/2345/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Харківської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (вх.№231Х від 18.01.2024) на рішення Господарського суду Харківської області від 14.11.2023 у справі №922/2345/23.

Від представника АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» надійшла заява про вступ у справу як представника (вх.№2178 від 12.02.2024).

Від АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2449 від 16.02.2024), в якому просить відмовити ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Харківської філії ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» у задоволенні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 14.11.2023 у справі №922/2345/23 в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», зазначає, що плата за користування вагонами, яка є предметом судового розгляду, не є мірою відповідальності, яка може застосовуватися лише за наявності вини сторони. На думку позивача, навіть за наявності сертифікату торгово-промислової палати особа не звільняється від виконання основного зобов`язання, а звільняється від відповідальності за порушення такого зобов`язання. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору та положень законодавства, відповідальність перед залізницею несе підприємство, якому належить залізнична під`їзна колія. Позивач вказує, що затримка вагону виникла з вини відповідача, а не з причини впровадження комендантської години на території розташування станції, не пов`язана з обставинами обумовленими воєнним станом.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 призначено апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Харківської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (вх.№231Х від 18.01.2024) на рішення Господарського суду Харківської області від 14.11.2023 у справі №922/2345/23 до розгляду на « 28» березня 2024 р. о 10:15 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.03.2024 оголошено перерву у розгляді справи №922/2345/23 до « 02» травня 2024 р. об 11:15 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.

Від ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» надійшла заява (вх.№5495 від 18.04.2024), в якій представник відповідача повідомив про намір взяти участь у судовому засіданні.

Від АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» надійшла заява (вх.№5714 від 23.04.2024), в якій представник позивача повідомив про намір та можливість взяти участь у призначеному судовому засіданні.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 02.05.2024 представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити оскаржуване рішення суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення присутніх представників сторін та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.02.2020 між перевізником - Акціонерним товариством «Українська залізниця» та замовником - Приватним акціонерним товариством «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту «Харківська філія (вантажовідправник, вантажоодержувач, платник) було укладено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 за №2709925 (далі - Договір).

З метою організації вантажних перевезень в АТ «Українська залізниця» діє єдиний типовий Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та редакція такого Договору опублікована на офіційному сайті ЦТЛ https://uz-cargo.com/ 25.02.2020 та знаходиться у загальному доступі в мережі Інтернет.

Так, процедура укладення Договору передбачає ініціацію процесу з боку замовника послуг шляхом оформлення в електронному вигляді «Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом», яка погоджується перевізником шляхом надання електронного «Повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом».

Із обставин справи слідує, що замовник послуг - ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» приєднався до публічного Договору, шляхом надання Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом» 13.03.2020 №34425549/2020-0001.

Також, із матеріалів справи вбачається, що укладення Договору (приєднання до умов публічного Договору) погоджено Перевізником шляхом оформлення «Повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом» від 13.03.2020 №43-34425549/2020-0001. Код платника використовується для ідентифікації договірних відносин як номер Договору.

Таким чином, Договір між Перевізником та Замовником вважається укладеним 13.03.2020 за №2709925.

Так, відповідно до умов Договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» від 09.12.2019 №П/М-19122 вагони, які прибувають на станцію Харків - Балашовський, подаються на під`їзну колію ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» власним локомотивом підприємства для одержувачів та відправників, які зазначені у пункті 14 цього договору.

Позивач звернувся з даним позовом, в якому зазначає про те, що 24.02.2022 на станцію Харків - Балашовський на адресу ТОВ «ВО «Сплав-500» прибували вагони №96912423, 96913751, 96914155, 96914312, 96919469 по накладній №43258888 з щебнем під вивантаження. До подавання на під`їзну колію Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» під вивантаження вагони були затримані на коліях станції з вини клієнта в очікувані локомотива Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ», затримка вагонів засвідчена актами загальної форми ГУ - 23 від 24.02.2022 №555, 559.

24.02.2022 вагони №96912423, 96913751, 96914155, 96914312, 96919469 були подані на під`їзну колію Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ», пам`ятка на подавання вагонів ГУ-45 від 24.02.2022 №116.

25.03.2022 вагони №96912423, 96913751, 96914155, 96914312, 96919469 після вивантаження були забрані, пам`ятка про забирання вагонів №198.

На підставі актів загальної форми ГУ-23 №555,559 та пам`яток на подачу та забирання вагонів №116, 198 була сформована відомість плати за користування вагонів форми ГУ-46 №26030057р на суму 279062, 50 грн (без ПДВ).

Також, позивачем у позові зазначено про те, що 10.03.2022 на станцію Харків - Балашовський на адресу ТОВ «ВО «Сплав 500» прибували вагони №61524872, 60021292, 63091912, 67681403, 63651822 по накладній №43278209 з відсівом гранітним під вивантаження.

14.03.2022 вагони №61524872,60021292, 63091912, 67681403 та 25.03.2022 вагон №63651822 були подані на під`їзну колію Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ», пам`ятки на подавання вагонів ГУ-45 №121,123.

29.03.2022 вагони після вивантаження були забрані, пам`ятка про забирання вагонів №199.

28.03.2022 на станцію Харків - Балашовський на адресу ТОВ «ВО «Сплав 500» прибували вагони №96914825, 96909825, 96914536, 96921366, 96909817 по накладній №43278571 із щебнем гранітним під вивантаження.

28.03.2022 вагони були подані на під`їзну колію Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ», пам`ятка на подавання вагонів ГУ-45 №124.

29.03.2022 вагони після вивантаження були забрані, пам`ятка про забирання вагонів №199.

На підставі пам`яток на подачу та забирання вагонів №121,123,124,199 сформована відомість плати за користування вагонів форми ГУ-46 №01040059 на суму 133237,50 грн (без ПДВ).

Окрім того, 10.03.2022 на станцію Харків - Балашовський на адресу ФОП Василевський В.Я. прибував вагон №24469017 по накладній № 23270092 з вантажем плити ДСП під вивантаження.

14.03.2022 вагон був поданий на під`їзну колію Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ», пам`ятка на подавання вагону ГУ-45 №122.

08.06.2022 вагон після вивантаження забраний, пам`ятка про забирання вагону №207.

Відповідно до «Правил користування вагонами і контейнерами» (затверджених наказом Мінтранс України від 25.02.1999 №113 розділ III п. 5 «Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона (контейнера)».

- Плата за користування за 15 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 20040061 на суму 6998,86 грн. (без ПДВ);

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 20040066 на суму 2360,82 грн. (без ПДВ);

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 20040067 на суму 2341,21 грн. (без ПДВ);

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 20040068 на суму 2342,71 грн. (без ПДВ);

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 20040069 на суму 2335,70 грн. (без ПДВ);

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 26040074 на суму 2299,91 грн. (без ПДВ).

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 29040075 на суму 2261,10 грн. (без ПДВ).

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 03050076 на суму 2241,37 грн. (без ПДВ).

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 09050077 на суму 2225,72 грн. (без ПДВ).

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 16050078 на суму 2190,12 грн. (без ПДВ).

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 18050079 на суму 3445,00 грн. (без ПДВ).

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 23050081 на суму 2247,02 грн. (без ПДВ).

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 30050094р на суму 2273,21 грн. (без ПДВ).

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 04060096р на суму 2269,67 грн. (без ПДВ).

- Плата за користування за 05 діб оформлена відомістю плати за користування вагонами № 09060ЮЗр на суму 2773,33 грн. (без ПДВ).

На підставі пам`яток на подачу та забирання вагонів №122, 207 сформовані відомості плати за користування вагонів форми ГУ-46, а саме: №20040061, 20040066, 20040067, 20040068, 20040069, 26040074, 29040075, 03050076, 09050077, 16050078, 18050079, 23050081, 30050094р, 04060096р, 09060103р на суму 39361,69 грн (без ПДВ).

Також, 10.03.2022 на станцію Харків - Балашовський на адресу ТОВ «ТБ «С.К.С.М.» прибували вагони №59322446, 97151179 по накладній №45591153 та вагони №94254908, 97152409 по накладній №45564184 з цементом під вивантаження.

14.03.2022 подані на під`їзну колію Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ», пам`ятка на подавання вагонів ГУ-45 №120.

19.04.2022 вагони після вивантаження забрані, пам`ятка про забирання вагонів №203.

На підставі пам`яток на подачу та забирання вагонів №120, 203 сформована відомість плати за користування вагонів форми ГУ-46 №20040064р на суму 188283,20 грн (без ПДВ).

Крім того, 22.02.2022 на станцію Харків - Балашовський на адресу ТОВ «ТБ «С.К.С.М.» прибували власні вагони оператор ТОВ «Авангард Днепр» вагони №61661609, 62975461, 64262801, 65805574 по накладній №43244730 з щебенем під вивантаження.

До подавання на під`їзну колію Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» під вивантаження вагони були затримані на коліях станції в очікувані локомотива Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ», затримка вагонів засвідчена актами загальної форми ГУ- 23 №533, 534.

22.02.2022 подані на під`їзну колію Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ», пам`ятка на подавання вагонів ГУ-45 №111.

09.04.2022 вагони після вивантаження забрані, пам`ятка про забирання вагонів №202.

На підставі актів №533, 534, пам`яток на подачу та забирання вагонів №111, 202 сформована відомість плати за користування вагонів форми ГУ- 46 №20040065 на суму 9,60 грн (без ПДВ).

Також, 21.03.2022 на станцію Харків - Балашовський на адресу ТОВ «ТБ С.К.С.М.» прибували вагони №58996638, 97247142 по накладній №45616851 з цементом під вивантаження.

25.03.2022 подані на під`їзну колію Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ», пам`ятка на подавання вагону ГУ-45 №123.

25.04.2022 вагони після вивантаження забрані, пам`ятка про забирання вагонів №204.

На підставі пам`яток на подачу та забирання вагонів №123, 204 сформовані відомості плати за користування вагонів форми ГУ-46 №20040070, 20040071, 20040072, 25040073 на суму 80383,40 грн (без ПДВ).

Загальна сума нарахованої плати за користування вагонами по відомостям плати за користування вагонами форми ГУ-46, а саме: №26030057р, 01040059, 20040061, 20040064р, 20040065, 20040066, 20040067, 20040068, 20040069, 20040070, 20040071, 20040072, 25040073, 26040074, 29040075, 03050076, 09050077, 16050078, 18050079, 23050081, 30050094р, 04060096р, 09060103р склала 720337,89 грн (без ПДВ).

З урахуванням ПДВ сума плати за користування вагонами склала 864405,47 грн.

Позивачем у позові вказано про те що Одержувач послуг - Харківська філія ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» відмовився від підписання пам`яток форми ГУ-45 та відомостей плати за користування вагонів форми ГУ-46 на вищезазначені вагони, що засвідчено актами загальної форми ГУ-23.

Свою відмову відповідач обґрунтував посиланням на наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 (зі змінами), яким затверджений Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого входить Харківська міська територіальна громада.

При цьому, позивачем у позові зауважено про те, що документи, які б звільняли одержувача від необхідності сплати належних перевізнику платежів, зокрема сертифікат Торгово-промислової палати України про засвідчення форс-мажорних обставин, останнім надані позивачу не були.

У зв`язку з відсутністю коштів на особовому рахунку платника Харківська філія ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» під час нарахування платежів за надані залізницею послуги та за затримку вагонів в очікуванні подачі під вивантаження з причин, що залежать від вантажовласника, виникла заборгованість.

Відповідно пункту 3.4. Договору про надання послуг Замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному Договором розмірі плату за користування власними вагонами Перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих Замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від Замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від Перевізника (далі - плата за користування власними вагонами Перевізника).

Пунктом 2.1.4. Договору про надання послуг визначений обов`язок Замовника сплачувати послуги Перевізника та інші платежі, належні Перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати за кодом платника, а пунктом 2.1.5. - відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України.

Заборгованість за користування вагонами у розмірі 864405,47 грн відповідачем не сплачена.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги залізниці про стягнення з відповідача 864405,47 грн заборгованості за користування вагонами є обґрунтованими, доведеними доданими доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд вказав, що форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. За висновком суду нарахована позивачем плата за користування вагонами не є мірою відповідальності відповідача за невиконання умов Договору, а є платою за користування вагонами, які були подані та які знаходились в розпорядженні відповідача. Суд вказав, що розв`язання повномасштабної збройної агресії проти України та введення воєнного стану є виключними важкими обставинами, які у рівній мірі впливають на обидві сторони, як на відповідача так і на позивача. При цьому, під час введення воєнного стану позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором. Суд вказав про відсутність підстав для застосування приписів телеграфної вказівки №ЦЦО/99 к 24.02.2022 та вимог телеграмного розпорядження від 05.04.2022 №ЦМ-13/693. На думку суду першої інстанції, рішення правління AT «Українська залізниця від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладених між сторонами договорів.

Колегія суддів, надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Нормами частини першої статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною п`ятою статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Статтею 8 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України, положення якого згідно з пунктом 2 Статуту визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Статтею 3 Статуту залізниць передбачено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Статтею 71 Статуту залізниць визначено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Умови п.16 укладеного сторонами Договору від 09.12.2019 визначено, що власник колії сплачує залізниці плату за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відповідно пункту 4 Правил відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Відповідно до пунктів 6, 8 Правил користування вагонами і контейнерами усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у «Повідомленні про затримку вагонів» до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Розмір плати за користування вагонами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством (пункт 14 Правил користування вагонами і контейнерами).

Згідно з пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порт, підприємства.

Пунктом 16 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, встановлено, що вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:

а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі «Примітки» Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

Причина звільнення від плати за користування вагонами і контейнерами зазначається у графі «Примітки» відомості плати за користування вагонами (контейнерами).

За умовами пункту 2.7 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, для під`їзних колій, які обслуговуються власними локомотивами, порядок обслуговування контрагентів - підприємств, що мають у межах залізничної під`їзної колії іншого підприємства свої склади або колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються безпосередньо між контрагентом і підприємством, якому належить залізнична під`їзна колія, без участі залізниці. Відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом несе підприємство, якому належить залізнична під`їзна колія.

З наведених норм права судом встановлено, що залізниця має право нарахувати плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу за період затримки вагонів та в період перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника та в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на станцію Харків Балашовський у спірний період прибували вагони під вивантаження. До подавання на під`їзну колію Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» під вивантаження вагони були затримані на коліях станції з вини клієнта в очікувані локомотива Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ», затримка вагонів засвідчена актами загальної форми ГУ 23.

Загальна сума нарахованої плати за користування вагонами по відомостям плати за користування вагонами форми ГУ-46, а саме: №26030057р, 01040059, 20040061, 20040064р, 20040065, 20040066, 20040067, 20040068, 20040069, 20040070, 20040071, 20040072, 25040073, 26040074, 29040075, 03050076, 09050077, 16050078, 18050079, 23050081, 30050094р, 04060096р, 09060103р склала 720337,89 грн (без ПДВ). З урахуванням ПДВ сума плати за користування вагонами склала 864405,47 грн.

У даному разі матеріалами справи підтверджено, що позивач своєчасно подав відповідні вагони на приймально-здавальні колії відповідача. Відповідачем прийнято вагони, але від підпису пам`яток було відмовлено, про що складені відповідні акти загальної форми.

Відповідачем не наведено заперечень в частині правильності вихідних даних, які зазначені у документах позивача та використанні останнім для обрахунку суми плати за користування вагонами.

Водночас, Приватне акціонерне товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Харківської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» заперечує проти наявності обов`язку зі сплати за користування вагонами у зв`язку із існуванням наступних фактичних обставин справи.

Так, відповідач стверджує, що він не здійснює ніяких перевезень залізницями України, а є суб`єктом господарської діяльності державного сектору економіки та надає своїм контрагентам (кінцевим вантажоодержувачам/вантажовідправникам) послуги з перевезення вантажів (вагонів) своїх контрагентів по коліях незагального користування, а отже і не є користувачем вагонів. Колегія суддів не погоджується з такими доводами скаржника з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про залізничний транспорт» перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Відповідно до ст. 71 Статуту залізниць, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, між ними укладені наступні договори:

1. Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 за №2709925 (далі - Договір). Вказаний Договір є єдиним типовим договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (редакція цього Договору була опублікована на веб-сайті ЦТЛ https://uz-cargo.com/ 25.02.2020 року та знаходиться у загальному доступі).

Відповідач по справі (Замовник послуг - ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» ініціював приєднання до Договору (прийняв в цілому умови публічного Договору) шляхом надання «Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом» від 13.03.2020 №34425549/2020-0001.

Укладення Договору (приєднання до умов публічного Договору) було погоджено Перевізником шляхом оформлення «Повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом» від 13.03.2020 №43-34425549/2020-0001. При цьому, код платника використовується для ідентифікації договірних відносин як номер Договору. Отже, Договір між Перевізником та Замовником вважається укладеним 13.03.2020 за №2709925.

2. Договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Харківської філії ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» від 09.12.2019 №П/М-19122 за умовами якого вагони, які прибувають на станцію Харків - Балашовський, подаються на під`їзну колію ПрАТ «Київ - Дніпровське МППЗТ» власним локомотивом підприємства для одержувачів та відправників, які зазначені у пункті 14 цього договору.

Відповідно до пункту 16 Договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії сторонами чітко встановлений обов`язок Відповідача (Власника колії) сплачувати Позивачу (Залізниці) плату за користування вагонами (контейнерами) згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.

Вказані положення Договору є чинними та обов`язковими для виконання сторонами. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Таким чином, доводи скаржника про те, що відповідач не є користувачем вагонів є безпідставними та спростовуються вищенаведеними положеннями законодавства та умовами укладених між сторонами договорів.

Щодо посилання скаржника на те, що відповідач з огляду на лист ТПП від 28.02.2022 про настання форс-мажорних обставин у зв`язку з введенням воєнного стану, активні бойові дії в місті Харкові, а також з урахуванням прийнятих АТ «Українська залізниця» документів та заборон, об`єктивно не мав змоги виконати свої договірні зобов`язання в спірний період, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 02.04.2022 (протокол №Ц-54/42 Ком.т) затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ «Укрзалізниця» під час воєнного стану в Україні.

До підрозділів Укрзалізниці зміст рішення правління було доведено телеграфним розпорядженням № ЦМ-13/693 від 05.04.2022.

Зі змісту вищезазначених документів вбачається, що у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів) або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у «кинутих» поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник у випадках:

- введення перевізником тимчасових обмежень щодо станції призначення після прийняття вантажу перевізником до перевезення. У такому разі до часу використання вагонів, користування вагонами (контейнерами) не включається час з моменту введення тимчасових обмежень до моменту припинення дії таких обмежень або до моменту видачі наказу про переадресування вантажу;

- запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення. У такому разі до часу використання вагонів, користування вагонами (контейнерами) не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції;

- проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формування російської федерації території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення та/або будь-яка інша станція на шляху прямування. В такому разі до часу користування вагоном не включається час проведення бойових дій, тимчасової окупації збройними формування російської федерації, протягом якого була фактична можливість надання послуг перевізником;

- прийняття Державною митною службою України (або іншими органами державного контролю) рішення про простій працівників певних територіальних органів, у зв`язку з чим територіальні органи тимчасово не здійснюють митне та інше оформлення вантажів на станціях відправлення та призначення. У такому разі до часу використання вагонів, користування вагонами (контейнерами) не включається час, безпосередньо пов`язаний з митним оформленням або отриманням інших дозволів та сертифікатів від органів державного контролю.

Плата за користування вагонами, контейнерами нараховується відповідно до вимог Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерством транспорту України від 25.02.1999 №113, зареєстрованим в Мін`юсті України 15.03.1999 за №165/3458 (далі Правила користування вагонами), з урахуванням вищезазначених обставин, які є підставою для звільнення від цієї плати.

Замовник звільняється від плати за використання вагонів, користування вагонами (контейнерами) за час існування вищезазначених обставин. Вказані вище обставини засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з Додатком 6 до Правил користування вагонами.

Акти загальної форми ГУ-23, складені у випадку затримки вагонів з вказаних вище підстав, мають містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання Акта.

Акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час використання вагонів, користування вагонами (контейнерами) час існування обставин, зазначених вище.

У випадку настання вказаних у цьому Переліку виняткових умов обставин, замовник не сплачує також збір за зберігання вантажів та плату за охорону вантажу, який затримано на станціях з причин, не залежних від залізниці, передбачений п.31.5. Р.ІІ Збірника тарифів, за час дії таких обставин.

В усіх інших випадках, які не пов`язані з обставинами, обумовленими воєнним станом в Україні, плати та збори сплачуються в установленому законодавством України та умовами діючих договорів порядку.

На підставі зазначеного встановлено п.1.1 Довести до відома причетних зазначену інформацію. Організувати виконання, в тому числі перерахунок часу затримки навантажених і порожніх вагонів та контейнерів з початку дії воєнного стану в Україні. Скласти акти загальної форми ГУ-23 відповідно до рішення Правління. Забезпечити об`єктивний розгляд претензій та перерахунок нарахованих коштів (п.1.2.)

В якості підстави для не нарахування плати за користування вагонами відповідач посилається, зокрема, на запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення.

Суд враховує загальні правила обчислення цивільно-правових строків.

Так, згідно зі статтею 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Стаття 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Однак, з огляду на визначений у підтверджуючих документах час початку та кінця затримки вагонів, не вбачається наявності причинно-наслідкового зв`язку між невиконанням відповідачем свої зобов`язань у спірних правовідносинах та дією вказаних обмежень комендантської години у часі.

Отже в контексті спірного питання обліку затримки вагонів та зазначення у відповідному акті ГУ-23 часу дії комендантської години для врахування обмежень у часі затримки, обґрунтованими слід вважати лише такі доведені матеріалами справи обставини, коли виключно обмеження комендантської години спричинили прострочку у виконанні темпорального обов`язку та строк виконання такого обов`язку припадав на період дії таких заборон чи обмежень.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.04.2024 у справі №904/2020/22.

Як вбачається з матеріалів справи, акти загальної форми із зазначенням цих обставин не складались, а складені позивачем акти загальної форми ГУ-23 не містять інформації з приводу неможливості забирання вагонів саме у зв`язку із запровадженням комендантської години. З огляду на що вказані доводи відповідача обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.

Також Суд враховує, що рішення правління АТ «Українська залізниця» від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами договору, а тому за відсутності складених залізницею актів про засвідчення відповідних обставин, а саме запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення, відсутні підстави не враховувати в час користування вагоном час комендантської години.

Колегія суддів зазначає, що доводи відповідача про існування Конвенційної заборони, яка запроваджена розпорядженням АТ «Укрзалізниця» від 24.02.2022 №ЦЦО/992, з урахуванням фактичних обставин справи та наданих на їх підтвердження доказів, не є підставою для звільнення від плати за користування вагонами.

Відповідно до вказаної Конвенційної заборони введено обмеження з технічних причин у області призначення: Донецька Дон (48), Куп`янська дирекція залізничних перевезень (ДН-2), Сумська дирекція залізничних перевезень (ДН-3), Харківська дирекція залізних перевезень (ДН-2), Київська дирекція залізничних перевезень (ДН-1), Конотопська дирекція залізничних перевезень (ДН-5), Коростенська дирекція залізничних перевезень(ДН-4), Одеська дирекція залізничних перевезень (ДН-1), Порт. Припорт. Дирекція залізничних перевезень (ДН-5), забороняється приймання до перевезення всіх вантажів і порожніх вагонів. Водночас, із матеріалів справи не вбачається, а скаржником не зазначено докази, з яких можна встановити що області призначення спірних вагонів у даній справі стосуються встановлених розпорядженням від 24.02.2022 ЦЦО/99 напрямків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2023 у справі №904/2019/22, від 02.06.2023 у справі №904/3538/22, від 23.06.2023 у справі №904/3141/22, від 05.07.2023 у справі №904/3921/22.

Щодо посилання скаржника на відсутність вини через обставини непереборної сили, і відповідно відсутність обов`язку щодо оплати за користування вагонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до наявної у вільному доступі інформації на офіційному сайті АТ «Українська залізниця», 21.12.2022 уточнено «Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ «Укрзалізниця» під час воєнного стану в Україні».

А саме, змін зазнав випадок, визначений абзацом третім (проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формування російської федерації території),який викладено у наступній редакції:

- проведення бойових дій або тимчасової окупації, оточенні (блокуванні) збройними формуваннями російської федерації території України, визначеної наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 жовтня 2022 року» (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 жовтня 2022 року № 248) (далі Перелік), на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення та/або будь-яка станція на шляху прямування. У такому разі до часу використання вагонів, користування вагонами (контейнерами) не включається час ведення бойових дій або тимчасової окупації території збройними формуваннями російської федерації з моменту внесення інформації щодо певної території до Переліку та до моменту її виключення з Переліку, протягом якого була відсутня фактична можливість надання послуг перевізником.

У разі, якщо фактична можливість надання послуг перевізником виникла раніше, ніж до Переліку було внесено зміни, плати за використання вагонів, користування вагонами (контейнерами) нараховуються з моменту виникнення фактичної можливості надання послуг перевізником.

У разі, якщо фактична відсутність можливості надання послуг перевізником виникла раніше, ніж до Переліку було внесено зміни, плати за використання вагонів, користування вагонами (контейнерами) не нараховуються з моменту настання фактичної відсутності можливості надання послуг перевізником.

В означених у цьому пункті випадках підставою для звільнення від обов`язку вносити плату за використання вагонів, користування вагонами (контейнерами) відповідно до Переліку виняткових умов та підтвердження фактів проведення бойових дій або тимчасової окупації, оточення (блокування) збройними формуваннями російської федерації території України, є сертифікат Торгово-промислової палати України або уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат.

Також вказаним Переліком виняткових умов визначено, що у разі виникнення спірних питань між замовниками послуг та АТ «Укрзалізниця» щодо нарахування та стягнення плат за використання вагонів, користування вантажними вагонами (контейнерами) та інших зборів/плат, у тому числі з підстав, які не передбачені цим Переліком виняткових умов, але які обумовлені дією правового режиму воєнного стану в Україні, такі питання розглядаються Департаментом комерційної роботи за участі філій «Центр транспортної логістики» та «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень».

Рішення з означених спірних питань оформлюються протоколом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у відповідь на лист відповідача зазначив, що відповідно до укладеного Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 №34425549, повернення грошових коштів здійснюється на підставі претензій, які направляються на адресу філій «ЦТЛ» АТ «Укрзалізниця». Після розгляду претензій залізниця приймає рішення про повернення коштів.

Відповідач звертався до позивача з Претензіями на підставі вищезазначеного Переліку виняткових умов та просив виконати повернення коштів за користування вагонами та суму пені з моменту виникнення заборгованості.

Також у матеріалах справи наявний Лист АТ «Українська залізниця» №ЦТЛ-19/824 від 03.10.2022, в якому розглянуто претензію відповідача б/н б/д на суму 855 043,44 грн та Лист АТ «Українська залізниця» №ЦТЛ -19/825 від 03.10.2022, в якому розглянуто претензію відповідача б/н б/д на суму 334 875,00 грн.

У вказаних листах АТ «Українська залізниця» повідомлено, що немає підстав для виключення часу дії повітряної тривоги та комендантської години із загального часу знаходження вагонів під вантажними операціями на під`їзних коліях підприємств. Також немає підстав для не сплати вантажовласниками плати за користування вагонами, які були подані та знаходилися під вантажними операціями на під`їзних коліях підприємств. Позивач вказав, що плата за користування вагонами нарахована правомірно та поверненню не підлягає.

Також відповідачем з урахуванням внесених до Переліку виняткових умов змін направлено АТ «Укрзалізниця» в особі її структурних підрозділів лист №11 від 23.01.2023 Щодо нарахування плати за користування вагонами, в якому останній просив зробити перерахунок плати користування вагонами та повернути безпідставно нараховані кошти або залишити на особовому рахунку для використання в рахунок наступних перевезень, а також повернути пеню.

У відповідь на вимогу відповідача №11 від 23.01.2023 АТ «Укрзалізниця» Листом від 02.06.2023 №ЦТЛ-19/794 зазначило, що плата за користування вагонами нарахована правомірно та поверненню не підлягає. Стосовно нарахування пені АТ «Укрзалізниця» вказало, що остання підлягає погашенню та звернуло увагу на порядок звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачений розділом 6 Договору.

Крім того, у матеріалах справи наявний Протокол спільної наради уповноважених представник сторін від 16.03.2023 за результатами якої встановлено, що для можливості припинення нарахування пені та поновленню коштів необхідно надати повний комплект документів; зазначено про необхідність звернення до філії «Центр транспортної логістики» та «Єдиного розрахункового центру залізничних перевезень» щодо повернення надлишково стягнутих плат та пені з особового рахунку Харківської філії ПрАТ «Київ-Дніпровського МППЗТ» у відповідності до оприлюднених роз`яснень та підпадання обставин під встановлений Перелік виняткових умов.

В подальшому, відповідачем подано до суду копію сертифікату Харківської ТПП про форс-мажорні обставини №6300-23-3937 (18.09.2023 №769/6301-6), виданого відповідачу щодо зобов`язання забезпечити своєчасне повернення власних залізничних вагонів АТ «Українська залізниця», які перебували у користуванні вантажоодержувачів за Договором №2709925 від 25.02.2020.

Апелянт вказує, що зазначений документ підтверджує відсутність вини відповідача у невиконанні зобов`язань та звільняє його від плати за користування вагонами. З цього приводу колегія суддів вказує про наступне.

В силу приписів ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до частини 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно із частиною другою ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Положеннями ст. 121 Статуту залізниць України встановлено підстави звільнення вантажовідправника, вантажоодержувача від плати за користування вагонами і контейнерами, про що зазначено раніше.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України»).

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

За своєю сутністю цивільно-правова відповідальність означає виникнення у особи обов`язку майнового характеру, якого не було до вчинення правопорушення. У статті 617 ЦК України містяться підстави звільнення (випадок, непереборна сила) саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не за виконання договірного зобов`язання. Тому стаття 617 ЦК України не може бути застосована як підстава, що виключає виконання договірного зобов`язання (постанова Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №757/58385/16-ц).

Колегія суддів вказує, що нарахована та пред`явлена до стягнення позивачем плата за надані послуги користування вагонами є основним зобов`язанням відповідача перед позивачем за надані йому послуги залізниці, та не є відповідальністю відповідача. Вимоги щодо відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем, зокрема, пені не є предметом даного спору. Враховуючи викладене, посилання апелянта на настання форс-мажорних обставин відповідно до наданого сертифікату ТПП не звільняє відповідача від обов`язку сплатити нараховану плату за користування вагонами.

Таким чином, матеріали справи не місять належних доказів, які б засвідчували передбачені виняткові умови, які є підставою для звільнення відповідача від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами під час воєнного стану в Україні.

Стосовно посилання скаржника на те, що судом не було розглянуто клопотання про застосування строку позовної давності, колегія суддів вказує про наступне.

Відповідно до частини 1 статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтями 257-258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення прав особи.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.ч.3-5 ст.267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який діяв до 30.06.2023.

Відповідно до положень п.12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Враховуючи вищевикладене, строк позовної давності щодо вимог по даній справі не сплинув. Не зазначення судом першої станції в оскаржуваному судовому рішенні відповідних висновків, не вплинуло на його правильність.

Отже, колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача заборгованості із плати за користування вагонами у розмірі 864405,47 грн є законним та обґрунтованими.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що під час апеляційного перегляду судового рішення судом було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Доводи, наведені апелянтом не спростовують висновків господарського суду першої інстанції та не свідчать про допущення будь-яких порушень при прийнятті оскаржуваного рішення. Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване судове рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні. З огляду на викладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 13.05.2024 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2024 №3564-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.273 ГПК України.

Відповідно до частини 6 статті 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» в особі Харківської філії Приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 14.11.2023 у справі №922/2345/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.05.2024.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.С. Хачатрян