ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2024 р. Справа№ 910/17862/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 14.05.2024:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Балацький Я.О.;

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 (повний текст - 14.02.2024)

у справі № 910/17862/23 (суддя - Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 2 115 300,27 грн.

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Концепт Інжиніринг» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 2 115 300, 27 грн, з яких: 1 055 820, 00 грн - основного боргу, 128 871, 77 грн - 3% річних та 930 608, 50 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №53-121-01-21-10265 від 12.05.2021 поставки товару в частині повної та своєчасної оплати вартості товару.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Концепт Інжиніринг" 1 055 820,00 грн основного боргу, 128 871,77 грн - 3% річних, 862 228,30 грн інфляційних втрат та 30 703,80 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 01.03.2024 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти її до розгляду та відкрити апеляційне провадження. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 про часткове задоволення позову ТОВ "Концепт Інжиніринг" до АТ "НАЕК "Енергоатом" у справі № 910/17862/23 в частині стягнення 862 228,30 грн інфляційних втрат та 128 871,77 грн 3% річних. Ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ "Концепт Інжиніринг" у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з АТ "НАЕК "Енергоатом" за договором № 53-121-01-21-10265 від 12.05.2021 в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних. Також вирішити питання про розподіл судових витрат у встановленому порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі № 910/17862/23 залишено без руху та запропоновано скаржнику сплатити судовий збір.

19.03.2024 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою заяву судді Майданевича А.Г. про самовідвід від розгляду справи № 910/17862/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 - задоволено. Матеріали справи № 910/17862/23 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2024, справу передано для розгляду апеляційної скарги у даній справі; визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

20.03.2024 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою прийняв справу № 910/17862/23 до провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В. Відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі № 910/17862/23, розгляд справи було призначено на 23.04.2024.

Розгляд справи відкладався, зокрема, через неявку сторін у судове засідання 23.04.2024 - на 14.05.2024.

У судове засідання 14.05.2024 з`явився представник відповідача, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції (в частині стягнення інфляційних втрат та річних) скасувати з прийняттям нового в цій частині - про відмову в позові. Представник позивача у судове засідання 14.05.2024 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку 24.04.2024 в особистий кабінет сторони ухвали суду від 23.04.2024. Жодних заяв, клопотань про причини неявки від позивача не надходило.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вважає, що зі змісту вищенаведених умов договору (п. 3.3) вбачається, що сторони розмежували порядок і строки сплати поставленого товару за договором: вартість товару, зазначена в п. 3.1 договору, сплачується протягом 60 календарних днів (строк) з дати поставки повного обсягу товару (порядок); ПДВ сплачується після реєстрації та надання Виконавцем належним чином оформленої податкової накладної в (ЄРПН) (порядок).

При цьому, умовою (підставою) для здійснення оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ є реєстрація, належне оформлення постачальником (позивачем) податкової накладної в ЄРПН.

Проте, строк виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ 605 200,00 грн. в договорі не встановлений. Водночас, як зазначає скаржник, вимога щодо сплати частини вартості поставленого товару в розмірі суми ПДВ - 605 200,00 грн до відповідача не надходила.

Також апелянт просив звільнити його від сплати нарахованих 3% річних та інфляційних втрат з огляду на скрутне матеріальне становище підприємства у зв`язку з розпочатою військової агресією проти України. Крім того, відповідач вказав на відсутність його вини у невиконанні зобов`язань, оскільки введення воєнного стану є форс-мажором, який вплинув на можливість виконати свої зобов`язання за спірним договором. На підтвердження вказаних обставин відзив містить вказівку на лист ТПП України від 28.02.2022 та звіт про фінансові результати відповідача за 2022 рік. А тому апелянт просив рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати з прийняттям нового - про відмову в позові.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач своїм правом на подання відзиву в порядку ст. 263 ГПК України не скористався.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справі та правомірно зазначено судом першої інстанції, 12.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Концепт Інжиніринг», як постачальником, та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", як покупцем, укладено договір №53-121-01-21-10265 поставки товару (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти і сплатити наступний товар: (1) засувка клинова з висувним шпинделем СЕ.ЗКС.1.3.3.600.1 6.9 301025 DN600 Pp16 Тр250С з електроприводом кількістю 1 шт. вартістю 791 920, 00 грн без ПДВ (2) засувка клинова з висувним шпинделем СЕ.ЗКС.1.3.2.100.10.9 301002 DN100 Рр10 Тр 200С з електроприводом кількістю 4 шт. вартістю 728 000, 00 грн без ПДВ (3) засувка клинова з висувним шпинделем СЕ.ЗКС.1.3.2.100.10.9 301002 DN100 Pp10 Тр 200С з електроприводом кількістю 3 шт. вартістю 546 000, 00 грн без ПДВ (4) засувка клинова з висувним шпинделем СЕ.ЗКС.1.3.2.100.10.9 301002 DN100 Pp10 Тр 200С з електроприводом кількістю 1 шт. вартістю 182 000, 00 грн без ПДВ (5) засувка клинова з висувним шпинделем СЕ.ЗКС.1.3.2.300.16.9 301017 DN100 Pp16 Тр 250С з електроприводом кількістю 2 шт. вартістю 778 080, 00 грн без ПДВ.

Загальна вартість товару 3 631 200, 00 грн, з яких 605 200, 00 грн ПДВ (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 1.2. договору строк поставки товару: травень 2021 - поз. 2, 3,4, червень 2021 - поз. 1, 5.

Покупець має право зменшити обсяг закупівлі з урахування фактичного обсягу своїх видатків. Підприємство-виробник товару - ТОВ «НВО «Союзенергомаш», Україна (пункти 1.3 та 1.4. договору).

Товар, що поставляється, не призначений для використання на системах, важливих для безпеки АЕС (що впливають на роботу АЕС), клас безпеки згідно з НП 306.2.141-2008 - 4H (пункти 2.4.-2.6. договору).

У розділі 3 договору сторони погодили умови і порядок оплати товару.

Згідно з пунктом 3.1 договору вартість товару за договором без врахування ПДВ становить 3 026 000,00 грн, крім того ПДВ - 605 200,00 грн. Разом з урахуванням ПДВ - 3 631 200,00 грн.

Пункт 3.2 договору - оплата за товар, поставлений відповідно до п. 1.1 договору, здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в пункті 1.1 договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 3.3 оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

Порядок і строки поставки товару визначені розділом 4 договору.

Згідно з пунктом 4.1 договору поставка товару відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС - 2010 на умовах DDP - вул. Промислова, 133, м. Енергодар, Запорізька обл., (склад №5). Вантажоодержувач ЗВ ВП «Складське господарство».

За умовами пункту 4.2 договору товар, що поставляться, повинен супроводжуватись наступними документами: а) видаткова накладна - 3 прим.; б) паспорт, виданий підприємством виробником товару; в) сертифікат якості; г) рахунок-фактура; д) документація, згідно вимог додатків №№ 1, 2 Технічна специфікація до предмета закупівлі, розроблена відповідно до вимог тимчасового порядку ДП «НАЕК «Енергоатом».

Згідно з пунктом 4.4 договору постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкової накладної чинним законодавством з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Відповідно до пункту 7.1. договору сторони визначили, що у випадку неналежного виконання або невиконання сторонами зобов`язань за договором сторони несуть майнову відповідальність відповідно до діючого законодавства Українги.

Пункт 9.2 договору - наявність форс-мажорних обставин засвідчується відповідним документом, виданим Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою, згідно з законодавством України, або іншим уповноваженим органом, відповідно до законодавства України.

Сторона, що зазнала дії форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором, письмово повідомляє іншу сторону про їх наявність протягом 5 днів з початку їх дії з наступним наданням, протягом 10 днів, відповідного підтверджуючого документу. Про закінчення дії форс-мажорних обставин сторона, яка зазнала їх впливу, письмово в 5 денний строк повідомляє другу сторону. Якщо форс-мажорні обставини діють більше 3 місяців, сторони мають право розірвати договір, уклавши про це відповідну угоду.

Наявність форс-мажорних обставин звільняє сторони від відповідальності за невиконання/неналежне виконання зобов`язання за договором (пункти 9.3., 9.4. договору).

Позивач здійснив поставку продукції на адресу відповідача відповідно до на ступних видаткових накладних та товарно-транспортних накладних: №20 від 16.07.2021 на загальну суму 218 400,00грн., разом з ПДВ; №21 від 29.07.2021 на загальну суму 655 200,00грн., разом з ПДВ; №23 від 03.08.2021 на загальну суму 873 600,00грн., разом з ПДВ; №24 від 10.08.2021 на загальну суму 933 696,00грн., разом з ПДВ; №29 від 11.10.2021р., на загальну суму 950 304,00грн., разом з ПДВ.

Таким чином, постачальником відвантажено, а покупцем прийнято товар на загальну вартість 3 631 200,00 грн. Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписами посадових осіб відповідача в зазначених документах.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання своїх договірних зобов`язань, він відвантажив на користь відповідача товар на суму 3 631 200,00 грн, який відповідач отримав, проте власні зобов`язання щодо оплати за поставлений товар виконав частково та з суттєвою затримкою оплати, сплативши протягом 2022 року частинами лише 2 515 380,00 грн.

Таким чином, станом на 15.11.2023, відповідач мав заборгованість за отриманий товар на загальну суму 1 055 820,00 грн, а прострочення сплати зазначеної суми заборгованості, за підрахунками позивача складає 706 календарних днів.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог пункту 3.3. договору та вимог п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України за кожним фактом поставки товару позивач склав та зареєстрував у ЄРПН наступні податкові накладні: (1) №5 від 16.07.2021 дата реєстрації - 09.08.2021 (2) №6 від 29.07.2021 дата реєстрації - 09.08.2021 (3), №1 від 03.08.2021 дата реєстрації - 17.08.2021 (4), №3 від 10.08.2021 дата реєстрації - 30.08.2021 (5), №1 від 11.10.2021 дата реєстрації - 28.10.2021.

Наведені обставини підтверджуються, зокрема, такими документами: (1) квитанцією №1 від 09.08.2021 щодо реєстрації податкової накладної №5 від 16.07.2021 з відомостями «Документ прийнято» (2) квитанцією №1 від 09.08.2021 щодо податкової накладної №6 від 29.07.2021 з відомостями «Документ прийнято» (3) квитанцією №1 від 17.08.2021 щодо податкової накладної №1 від 03.08.2021 з відомостями «Документ прийнято» (4) квитанцією №1 від 30.08.2021 щодо податкової накладної №3 від 10.08.2021 з відомостями «Документ прийнято» та (5) квитанцією №1 від 28.10.2021 щодо податкової накладної №1 від 11.10.2021 з відомостями «Документ прийнято». А тому доводи скаржника в цій частині про невиконання умов договору (з урахуванням доказів належного прийняття (квитанції №1) до реєстрації податкових накладних податковим органом) відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи у пред`явленій скаржнику претензії від 23.12.2021 № 23/12 позивач повідомляв відповідача про реєстрацію податкових накладних щодо спірної поставки товару та просив сплатити повну суму боргу в розмірі 3 631 200,00 грн. з ПДВ.

З огляду на викладене, доводи скаржника про те, що позивачем не дотриманий обумовлений п. 3.3 договору обов`язок в рамках адміністрування ПДВ щодо направлення на електронну адресу покупця зареєстрованої податкової накладної (для оплати частини товару в розмірі ПДВ), як і доводи про те, що оскільки строк, протягом якого необхідно сплатити вартість товару в розмірі суми ПДВ в договорі не встановлений, відповідач вважає, що необхідно керуватися ст. 530 Цивільного кодексу України - судом апеляційної інстанції відхиляються як підстава для скасування рішення в оскаржуваній частині, оскільки вказані обставини не впливають на обов`язок здійснення розрахунків за поставлений товар за видатковими накладними у визначений договором строк (п. 3.1-3.3 договору), а отже строк оплати спірної суми є таким що настав в розумінні як умов договору, так і вимог закону (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України), з урахуванням виконання позивачем п. 3.3 договору, докази чого наявні у справі і не були спростовані відповідачем на стадії апеляційного перегляду.

Щодо підстав нарахування інфляційних втрат та річних на підставі ст. 625 ЦК України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. А тому в цій частині суд апеляційної інстанції приймає доводи апелянта та відхиляє доводи відповідача та третьої особи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Щодо розміру нарахованих 3 % річних у розмірі 128 871, 77 грн за загальний період з 10.12.2021 по 15.11.2023 та інфляційних втрат у сумі 862 228, 30 грн за загальний період - грудень 2021 року по жовтень 2023 року, суд апеляційної інстанції зазначає, що погоджується зі здійсненим судом першої інстанції розрахунком. При цьому, скаржником не оскаржував період нарахування та конррозрахунок не надавався.

Стосовно посилань скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, Північний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

У справі №902/417/18 сторони у договорі погодили зміну розміру процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, і встановили її у розмірі 40% річних від несплаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути оплачений, та 96% річних від несплаченої ціни товару з моменту спливу дев`яноста календарних днів до дня повної оплати. Велика Палата Верховного Суду встановила, що фактично визначені договором 96% річних є саме способом отримання кредитором доходу. З метою запобігання такому безпідставному збагаченню розмір належної до стягнення суми відсотків річних був обмежений судом.

У постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду також вказала, що відсотки річних, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника та не можуть розглядатися як спосіб отримання кредитором доходів.

Водночас у зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду, зменшуючи розмір неустойки, штрафу, процентів річних, не позбавила кредитора можливості захистити власні інтереси шляхом стягнення процентів річних у тому розмірі, який відповідно до обставин справи одночасно виконує компенсаційну функцію для кредитора, але не є надмірним для боржника.

Наведене у сукупності свідчить, що у справі № 902/417/18 питання можливості зменшення неустойки та інших нарахувань вирішувалось за результатами аналізу конкретної ситуації, на підставі наданих сторонами доказів згідно зі ст. 86 ГПК України і ситуація у справі № 902/417/18 не є тотожною тій, що склалась у справі, що розглядається. У зв`язку з цим вимоги апеляційної скарги в цій частині відхиляються через необґрунтованість.

Щодо доводів скаржника, що порушення зобов`язання відбулось не з його вини, то, по-перше, за змістом положень пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509, статті 611, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 у справі № 910/16820/21, від 04.05.2022 у справі № 761/28949/17, від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 06.06.2023 у справі № 908/153/21, від 07.09.2022 у справі № 924/159/14 , від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.19 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17 тощо).

При цьому, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

Отже, визначене частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.02.2023 у справі № 910/15411/21 та від 11.07.2023 у справі № 910/15410/21.

По-друге, відповідачем було прострочено виконання своїх грошових зобов`язань за чотири місяці до початку повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України, тому суд критично оцінює доводи відповідача, що спірне порушення було обумовлене саме окупацією Запорізької АЕС чи початком повномасштабної військової агресії проти України.

Окрім того, повномасштабна військова агресія Російської Федерації проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, та зумовлені цими діями наслідки, є обставиною, яка за умови доведення неможливості виконання учасником цивільних правовідносин своїх договірних зобов`язань, може бути кваліфікована судом як форс-мажор та бути підставою для звільнення такої особи від відповідальності за порушення такого зобов`язання.

Водночас, відповідачем не наведено будь-яких обставин, які б перешкоджали йому оплатити поставлений за договором товар, в той час як відсутність коштів (скрутний фінансовий стан) не є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення, що прямо вказано у ст. 617 Цивільного кодексу України.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України). Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 ГПК України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов`язання суди не повинні приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 Цивільного кодексу України) або відсутністю вини (статті 614, 617 Цивільного кодексу України чи стаття 218 Господарського кодексу України). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.07.2023 у справі № 910/18432/21.

В цій частині відхиляються доводи скаржника з посиланням на лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, оскільки не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

Через те, що інших доказів неможливості виконання своїх зобов`язань за договором відповідачем надано не було, тому відсутні підстави для застосування положень ст. 617 ЦК України.

А тому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального права як необґрунтовані. Оскільки незгода із рішенням суду першої інстанції - не є підставою для його скасування. Таким чином, доводи апелянта в цій частині в розумінні ст. 74, 76-79, 80, 86, 269 ГПК України відхиляються як безпідставні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткову обґрунтованість позовних вимог. А тому апеляційну скаргу у даній справі слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України). Підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги не встановлено. А тому справа переглядалась в межах вимог та доводів апеляційної скарги (ст. 269 ГПК України) в частині стягнення 862 228,30 грн інфляційних втрат та 128 871,77 грн 3% річних.

Таким чином, на підставі ст. 2, 74-80, 86, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції (оскаржуваній частині) - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі № 910/17862/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 у справі № 910/17862/23 (в оскаржуваній частині) - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом не підлягає оскарженню, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.05.2024.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Сулім