СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Харків Справа № 922/4222/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.,

за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" (вх. №375Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.01.2024 (рішення ухвалено суддею Сусловою В.В. в приміщенні Господарського суду Харківської області 08.01.2024, повний текст складено 18.01.2024) у справі №922/4222/23

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28) в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (39420, Полтавська область, Машівський район, с. Базилівщина, вул. Польова, буд. 6)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" (61060, м. Харків, просп. Льва Ландау, 155 Б)

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.01.2024 у справі №922/4222/23 (суддя Суслова В.В.) позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства "Укргазвидобування" пеню у розмірі 381400,09 грн, штраф у розмірі 186837,49 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 8523,56 грн.

ТОВ "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Господарського суду Харківської області від 08.01.2024 у справі №922/4222/23 скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, розподілити судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неправомірно розглянувши справу без участі його представника, який очікував підключення до судового засідання у режимі відеоконференції.

Заявник апеляційної скарги також вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, в порушення вимог ст. 75, 79, 86, 236, 238 ГПК України не зазначив про відхилення наданих відповідачем доказів та не надав їм оцінку, внаслідок чого прийшов до помилкових висновків про те, що з вини відповідача не виконані зобов`язання за договором, що стало підставою для застосування до нього штрафних санкцій. ТОВ "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" також звертає увагу, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про порушення відповідачем строків повідомлення про обставини форс-мажору, не звернув уваги на причини їх пропуску та на факт їх загальновідомості, а також безпосереднього впливу на позивача.

Так, відповідач просить врахувати, що з 24.02.2022 по 30.03.2022 він не був обізнаний, що військова агресія російської федерації вплине на можливість виконання ним своїх зобов`язань за договором, адже кінцевий строк виконання робіт було визначено до 03.04.2022, та розраховував, що негативних наслідків у вигляді неможливості виконати умови договору можна оминути чи в значній мірі нейтралізувати.

Крім того, як стверджує відповідач, позивачу були достеменно відомі обставини, на які він посилався, оскільки починаючи з 24.02.2022 по 03.04.2022 він сам безпосередньо зазнав їх впливу (НПЗ був зупинений, персонал евакуйований, завод зазнав обстрілів), а тому не підлягав додатковому інформуванню. При цьому, зупинення роботи Шебелинського НПЗ, за місцем надання послуг, починаючи з 26.02.2022 зумовило неможливість виконання робіт, та свідчить про відсутність вини відповідача. Разом з тим, у зв`язку з існуванням загрози життю та здоров`ю людей на об`єкті підвищеної небезпеки замовник заборонив пропуск сторонніх осіб на об`єкт та не надавав жодних допусків підряднику на об`єкт як у період з 24.02.2022 по 03.04.2022, так і до грудня 2022 року. Оскільки місцем надання послуг (виконання робіт) є: Харківська обл., с. Андріївка, вул. Першотравнева, 141, і з огляду на специфіку будівельних робіт, що можуть виконуватися лише у певному місці, відповідач не міг виконати умови договору в інший спосіб чи у іншому місці.

Також відповідач стверджує, що до закінчення терміну дії договору, поведінка позивача свідчила про те, що він визнавав факт дії форс-мажору на правовідносини, що між ними склалися, у зв`язку з цим не вимагав виконання умов договору від відповідача у цей період, не висував жодних претензій та зауважень проти повернення будівельного майданчика.

Окрім того, ТОВ "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" вважає, що суд першої інстанції неправомірно відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2024 для розгляду справи сформовано такий склад колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.03.2024 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 08.01.2024 у справі №922/4222/23, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" (вх. №375Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.01.2024 у справі №922/4222/23, встановлено учасникам справи строк по 15.03.2024 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 19.03.2024, зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 08.01.2024 у справі №922/4222/23.

13.03.2024 від Акціонерного товариства "Укргазвидобування" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просить відмовити ТОВ "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" в її задоволенні, а рішення Господарського суду Харківської області від 08.01.2024 у справі №922/4222/23 залишити без змін.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 було оголошено в судовому засіданні перерву до 30.04.2024.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2024 у зв`язку у зв`язку з відставкою судді Шевель О.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А., суддя Фоміна В.О.

29.04.2024 від ТОВ "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" надійшли додаткові пояснення у справі, у яких відповідач просить долучити до матеріалів справи докази, які існували на момент розгляду справи у суді першої інстанції, були у віданні позивача, але про які він не знав, і які з поважних причин не подані до суду першої інстанції, зокрема, копії наказів про простій працівників та табелі робочого часу, а також оглянути відеозаписи пожеж на об`єкті позивача внаслідок обстрілів з боку рф, які є загальнодоступними і вільно розміщеними у мережі інтернет.

30.04.2024 від ТОВ "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" надійшла письмова позиція відповідача щодо досліджених у справі доказів.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, а також просив долучити до матеріалів справи докази, подані ним з додатковими поясненнями. Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, щодо долучення нових доказів заперечував.

Щодо клопотання відповідача про прийняття додаткових доказів, а також огляд відеозаписів у мережі інтернет колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 - 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, вказані докази не були предметом дослідження суду першої інстанції, а відповідачем не доведено виняткових обставин неможливості подання їх суду з причин, що об`єктивно не залежали від нього. При цьому, якщо надані відповідачем докази існували станом на час розгляду справи, а він не мав можливості самостійно надати їх суду, заявник не позбавлений був можливості звернутися до суду з клопотанням, зокрема, про їх витребування у позивача в порядку, передбаченому ст. 81 ГПК України. Враховуючи викладене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для прийняття наданих відповідачем додаткових доказів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши з урахуванням положень ч. 1 ст. 269 ГПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

29.06.2021 між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату АТ "Укргазвидобування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" укладено договір про надання послуг №215/8-21 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов`язувався надати послуги, визначені договірною ціною, що є Додатком №1 до договору, згідно з умовами договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги. Виконавець зобов`язувався на свій ризик, своїми силами, а також необхідними матеріалами відремонтувати та здати у встановлений строк об`єкт ремонту, зазначений в п.1.3. договору, а замовник - прийняти й оплатити вартість належним чином фактично наданих послуг після закінчення ремонту на об`єкті.

Пунктами 1.2. та 1.3. договору визначено вид послуг - послуги з поточного ремонту, найменування: поточний ремонт будівлі гаражу колони А та МТ №2 ВТТ та СТ.

Обсяг, перелік і зміст послуг визначаються договірною ціною, що наведена в Додатку №1 до договору та є його невід`ємною частиною, до складу яких входять локальні кошториси, та погоджуються сторонами шляхом підписання в момент укладення договору (п. 1.4. договору).

Відповідно до п.4.1. договору ціна договору становить 3182000,00 грн, у тому числі ПДВ - 530333,33 грн.

Строки надання послуг - не більше 200 календарних днів з дати передачі замовником виконавцю будівельного майданчиків за актом приймання-передачі (п. 5.1. договору).

Місцем надання послуг є Україна, Харківська обл., Балаклійський район, с. Андріївка, вул. Першотравнева, 141 (п. 5.2. договору).

Відповідно до п. 5.3. договору початок надання послуг - протягом 5 календарних днів після передачі будівельного майданчика, що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі будівельного майданчика. Виконавець зобов`язаний до початку надання послуг розробити проект надання послуг, та письмово узгодити його і замовником шляхом затвердження.

Відповідно до п.5.5.1. договору приймання - передача послуг за даним договором здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства України.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання виконавцем забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п.6.2. цього договору, і діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків до повного виконання (п. 6.1. договору).

Пунктом 8.1. договору передбачено, що у разі ненадання або неналежного надання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором.

Відповідно до п.8.2. договору у разі ненадання або несвоєчасного надання зобов`язань за договором виконавець сплачує замовнику штрафні санкції у розмірі: за порушення з вини виконавця строків надання послуг виконавець сплачує за кожен день прострочення замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості послуг, з яких допущено прострочення надання.

На підставі акту №1 передачі земельної ділянки (майданчика) для виконання робіт згідно договору №215/8-21 від 29.06.2021 по об`єкту "Поточний ремонт будівлі гаражу колони А та МТ №2 ВТТ та СТ" від 15.09.2021 замовник передав, а підрядник прийняв земельну ділянку (майданчик) для проведення робіт з поточного ремонту будівлі гаражу колони А та та МТ №2 ВТТ та СТ.

З урахуванням передачі будівельного майданчика 15.09.2021 та положень пункту 5.3. договору, відповідач повинен був виконати свої зобов`язання з надання послуг до 03.04.2022.

На виконання умов укладеного між сторонами договору сторонами складені акти приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 1919890,36 грн: №1 за листопад 2021 року від 26.11.2021 на суму 512893,09 грн, №1 за травень 2022 року від 18.05.2022 на суму 597597,60 грн, №3 за серпень 2022 року від 30.08.2022 на суму 625969,22 грн, №б/н за грудень 2022 року від 30.12.2022 на суму 183430,45 грн.

Матеріали справи також містять довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2022 від 18.05.2022 на суму 597597,60 грн та за серпень 2022 від 30.08.2022 на суму 625969,22 грн.

Оскільки за твердженням позивача, відповідач свої договірні зобов`язання щодо виконання будівельних робіт, а також дотримання строків надання послуг не виконав належним чином, це стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення пені у розмірі 381400,09 грн та штрафу у розмірі 186837,49 грн.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що враховуючі граничний строк надання послуг - 03.04.2022, а також фактичне прийняття наданих послуг позивачем 18.05.2022, 30.08.2022 і відповідно 30.12.2022, то мало місце порушення виконання зобов`язання відповідачем за договором про надання послуг №215/8-21 від 29.06.2021, що є підставою для нарахування штрафних санкцій відповідно до пункту 8.2 договору.

Суд також відхилив посилання відповідача, що виконання зобов`язання за договором було унеможливлено форс-мажорними обставинами в результаті введення на всій території Україні воєнного стану з 24.02.2022 та внесенням Балаклійської міської територіальної громади Ізюмського району Харківської області до Переліку територіальних громад, які розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій, через пропуск ним передбаченого п. 9.2. договору строку повідомлення про такі обставини, та відповідно втрату права посилатися на них.

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача щодо зменшення штрафних санкцій, місцевий господарський суд встановив, що відповідач вчасно не повідомив позивача про настання для нього форс-мажорних обставин, не звертався до позивача з пропозицією внести зміни до договору стосовно строків надання послуг та не виконав в повному обсязі свої зобов`язання за договором. Тобто поведінка відповідача та його дії, на переконання суду першої інстанції, не свідчать про добросовісність виконання свого обов`язку із надання послуг, оскільки зобов`язання за договором все ще не виконано. Крім того, як зазначив місцевий господарський суд, зменшення штрафних санкцій на 99% є значним та фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що у свою чергу може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Надаючи оцінку доводам заявника апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправомірно розглянув справу без участі його представника, який очікував підключення до судового засідання у режимі відеоконференції, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з протоколу судового засідання та рішення суду від 08.01.2024 представники, учасники справи в засідання не з`явилися, участь представника відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду виявилась технічно неможливою. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у ній документами.

Відповідно до положень ч. 5 статті 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Водночас, суд зауважує, що відповідні ризики технічної неможливості участі у відеоконференції можуть бути покладені на учасника справи лише за умов, що така технічна неможливість не була пов`язана із діями (бездіяльністю) суду. А тому, в таких випадках на суд покладається обов`язок щодо обґрунтування обставин, які б свідчили, що він зі свого боку вжив належних та достатніх заходів для реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що наряду з констатацією місцевим господарським судом факту неможливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що він в порядку, передбаченому ст. 197 ГПК України, намагався провести судове засідання 08.01.2024 в режимі відеоконференції або принаймні спробу встановлення відеоконференцзв`язку з представником відповідача у встановлений час. При цьому, ні протокол судового засідання, ні рішення суду не засвідчують обставини не виходу представника відповідача на відеоконференцзв`язок у встановлений судом день та час.

Відсутні також в матеріалах справи і докази, які б свідчили про наявність відповідних технічних перешкод для здійснення відеоконференцзв`язку, що унеможливлює для суду апеляційної інстанції встановлення, які саме обставини стали перешкодою проведення судового засідання (відсутність електропостачання, перебої з інтернетом, пошкодження обладнання тощо), чи мали місце ці перешкоди у зв`язку з неналежною організацією роботи суду, або вони були пов`язані із недобросовісними діями відповідача.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідач, який висуває доводи про порушення судом його права на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зі свого боку не надає доказів того, що він своєчасно (тобто у визначений в ухвалі суду день та час) увійшов до власного електронного кабінету в Електронному суді та очікував від суду під`єднання до судового засідання в режимі відеоконференції.

При цьому, надані відповідачем до апеляційної скарги скріншоти з електронного кабінету представника відповідача Ганги Д. за 10.01.2024 (а не в час та дату судового засідання), а також з невідомого телефону (на якому відсутня дата здійснення дзвінків, та за яким неможливо ідентифікувати дані абонента, якому телефонували, зокрема, як «секретаря судді Суслової» та з якого приводу) не підтверджують зазначені ним обставини.

А тому, за браком відповідних доказів суд апеляційної інстанції не має достатніх підстав для переконливого висновку про наявність підстав вважати, що судом першої інстанції були порушені відповідні процесуальні права відповідача.

Надаючи власну правову оцінку обставинам невиконання або несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань за договором колегія суддів враховує таке.

Згідно статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

За правовою природою укладений між сторонами Договір є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених дим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частинами 1, 2 ст.217 Господарського кодексу України передбачено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідач не оспорює, що він дійсно не у повному обсязі та несвоєчасно виконав свої зобов`язання за договором в частині надання послуг щодо ремонту будівель позивача.

Проте, на підтвердження обставин відсутності вини у неналежному виконанні умов договору, останній посилається на настання обставин непереборної сили, зокрема, введення з 24.02.2022 на всій території Україні воєнного стану у зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації на територію України.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Судова колегія зазначає, що ні позивачем, ні судом першої інстанції не було спростовано, що на підтвердження факту існування та впливу на правовідносини сторін вказаних обставин відповідачем були надані згідно ст. 73, 74, 76 - 78 ГПК України, ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", а також пункту 9.3. договору належні та допустимі докази, зокрема, сертифікат Запорізької торгово-промислової палати України №2300-22-1662 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 07.12.2022 №03.3/480, яким засвідчено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військова агресія російської федерації проти України, яка стала підставою введення воєнного стану (тимчасова окупація території, активні бойові дії), які настали 02.03.2022 та тривали станом на 07.12.2022, унеможливили виконання для ТОВ "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" обов`язку (зобов`язання) надання послуг з поточного ремонту будівлі гаражу колони А та МТ №2 ВТТ та СТ, за адресою: Україна, Харківська область, Балаклійська район, с. Андріівка, вул. Першотравнева, буд. 141 у термін до 03.04.2022 за договором про надання послуг №215/8-21 від 29.06.2021.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту. Торгово-промислова палата України відповідно до цього Закону та свого Статуту здійснює представницькі функції як в Україні, так і за її межами, об`єднує торгово-промислові палати та координує їх діяльність. Торгово-промислова палата України: відкриває свої представництва та філії в інших країнах, а також засновує разом із зарубіжними партнерськими організаціями як в Україні, так і за її межами змішані торгово-промислові палати, ділові ради та інші спільні організації; засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб; засвідчує форс-мажорні обставини відповідно до умов договорів за зверненнями суб`єктів господарської діяльності, що здійснюють будівництво житла (замовників, забудовників); веде недержавний реєстр українських підприємців за їх згодою, фінансовий стан яких свідчить про їх надійність як партнерів у підприємницькій діяльності в Україні та за її межами. Порядок ведення зазначеного реєстру визначається Торгово-промисловою палатою України.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Отже, відповідно до вищезазначених положень законодавства форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

Колегія суддів апеляційного господарського суду також враховує позицію Верховного Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, який у постанові від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі №905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що факт впливу форс-мажорних обставин на неможливість виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором підтверджується також такими обставинами.

24 лютого 2022 року Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб було введено в Україні воєнний стан, у зв`язку з широкомасштабним вторгненням РФ. У подальшому, відповідними Указами Президента України було продовжено дію воєнного стану на території України.

Як зазначалося, згідно пунктів 1.1, 1.2, 1.3., 5.2. договору місцем надання послуг за договором з поточного ремонту будівлі гаражу колони А та МТ №2 ВТТ та СТ є: Харківська область, Балаклійський район, с. Андріївка, вул. Першотравнева, буд. 141.

Відповідно до акту №1 передачі земельної ділянки (майданчика) для виконання робіт згідно договору №215/8-21 від 29.06.2021 по об`єкту "Поточний ремонт будівлі гаражу колони А та МТ №2 ВТТ та СТ" від 15.09.2021 роботи проводяться на діючому виробництві, підрядник зобов`язаний щоденно погоджувати проведення робіт із представником замовника, і роботи дозволяється виконувати тільки при наявності оформлених наряд-допусків.

Судом також встановлено, що будівлі гаражу колони А та МТ №2 ВТТ та СТ знаходяться на території ШВПГКН (Харківська обл., Балаклійський р-н, с. Андріївка, вул. Першотравнева, 141), що визначено замовником у підпункту 4.3. пункту 4 розділу I "Загальні положення" тендерної документації 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи (Поточний ремонт будівлі гаражу колони А та МТ №2 ВТТ та СТ). Вказана інформація є відкритою та знаходиться в загальному доступі за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2021-03-25-009241-c.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 725-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області" затверджено території територіальних громад Харківської області, зокрема Донецьку селищну територіальну громаду шляхом об`єднання Донецької і Андріївської селищних рад, а також Пришибської, П`ятигірської та Шебелинської сільських рад Балаклійського району.

У свою чергу, постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-IX "Про утворення та ліквідацію районів" Балаклійський район Харківської області було ліквідовано, натомість утворено зокрема, Ізюмський район (з адміністративним центром у місті Ізюм) у складі територій Балаклійськоміської, Барвінківської міської, Борівської селищної, Донецької селищної, Ізюмської міської, Куньєвськосільської, Оскільської сільської, Савинської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

25.04.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України прийнято наказ №75 "Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року", яким затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, до якого включено, в тому числі Балаклійську міську територіальну громаду Ізюмського району Харківської області.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 визначено, що датою виникнення можливості бойових дій на території Балаклійської міської територіальної громади Ізюмського району Харківської області є 24.02.2022, датою припинення можливості бойових дій - 12.09.2022.

Також, згідно з відомостями, які містяться в мережі Інтернет, зокрема, на сайті DeepStateMap.Live, який відображає інтерактивну онлайн мапу бойових дій в Україні та дає можливість стежити за змінами лінії фронту та перебігом воєнних дій (https://deepstatemap.live), с. Андріївка Балаклійського району Харківської області безпосередньо не перебувало в окупації ворога, проте знаходиться неподалік (приблизно 10 км) від територій, які перебували в окупації майже до середини вересня 2022 року.

Близькість до безпосередньої лінії фронту (а фактично перебування у так званій «сірій зоні») дозволяла навіть проникненню ворожих ДРГ у с. Андріївка, про що зокрема свідчить надана відповідачем інформація із засобів масової інформації від 09.03.2022 (т. 1 ас. 107).

Окрім того, загальнодоступною є інформація з сайту Групи Нафтогаз www.naftogaz.com (до якої відноситься і сам позивач) про те, що розташований в с. Андріївка Балаклійського району Харківської області Шебелинський НПЗ станом на 26.02.2022 було зупинено через ризики військових дій, персонал евакуйовано, роботу об`єктів планується відновити після стабілізації ситуації; станом на 30.03.2022 та 03.04.2022 Шебелинський НПЗ не працює (т. 1, а.с. 108-110).

Відповідачем на підтвердження обставин форс-мажору до відзиву на позовну заяву також надано лист слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області від 02.08.2023 №70/6-Г-2128, лист департаменту житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Харківської обласної державної адміністрації від 28.06.2023 №03/2410, лист Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 03.07.2023 №65020-4069/65680 з актами про пожежі від 01.07.2022, від 09.07.2022, від 31.07.2022, від 21.12.2022 та додаток до акту від 21.12.2022 року про пожежу (т. 1 ас. 126 - 136).

Факт ушкодження внаслідок артилерійського снаряду об`єкту, що підлягав ремонту за договором, вбачається з листа позивача №008.1.17-008.1.1-1-84 від 12.01.2023 року, де вказано про пошкодження будівлі гаражу, а також знищення матеріалів виконавця, що там зберігались (т.1 ас. 112).

Наслідки ворожих обстрілів на території проведення робіт за договором були також зафіксовані відповідачем на фототаблицях, наданих разом із запереченнями на відповідь на відзив від 22.11.2023 (т. 2 ас 170 - 184).

Враховуючи, що надання послуг з ремонту могло відбуватися відповідачем лише за місцем розташування будівлі гаражу позивача у відповідності до п. 5.2. договору, то очевидним є те, що у вказаних умовах, які з початку широкомасштабної військової агресії російської федерації на територію України становили небезпеку для життя та здоров`я, в тому числі працівників відповідача, останній був позбавлений можливості своєчасно завершити ці роботи.

Тому, колегія суддів вважає, що з огляду на очевидність, надзвичайність та невідворотність цих обставин, відповідач має право посилатися на них, як на форс-мажорні та як на правомірну підставу невиконання своїх обов`язків у договірних взаємовідносинах з позивачем.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає доведеними відповідачем обставини непереборної сили (форс-мажору), які безпосередньо вплинули на неможливість своєчасного виконання ним зобов`язань за договором про надання послуг №215/8-21 від 29.06.2021.

Суд першої інстанції з посиланням на матеріали даної справи та обставини, встановлені в постанові Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2023 у справі №910/131/23, вірно встановив, що 31.03.2022 відповідачем на електронну адресу позивача було надіслано лист про неможливість виконання договору у зв`язку з початком військової агресії російської федерації проти України та введенням у зв`язку з цим воєнного стану. При цьому, суд прийшов до висновку, що враховуючи те, що у договорі сторонами не встановлено необхідність використання електронного підпису при листуванні електронною поштою, відсутність такого підпису посадової особи відповідача на згаданому вище листі не свідчить про його недійсність.

Разом з цим, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що відповідач повідомив позивача про форс-мажорні обставини з порушенням визначеного п. 9.2 договору строку, а тому втратив право посилатися на дії обставин непереборної сили як причину ненадання чи порушення строків надання послуг по ремонту.

Надаючи оцінку цим обставинам, суд апеляційної інстанції встановив, що згідно пункту 9.1. договору сторони звільняються від відповідальності за ненадання або неналежне надання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували на час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Відповідно до п. 9.2. договору сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 (трьох) днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Наслідком не повідомлення чи порушення строку повідомлення про обставини непереборної сили є втрата права такої сторони посилатися на дії обставин непереборної сили як причину ненадання чи порушення строків надання зобов`язань.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Тому, за загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як зазначалося, сертифікатом Запорізької торгово-промислової палати України №2300-22-1662 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 07.12.2022 №03.3/480, засвідчено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) настали для відповідача 02.03.2022.

Таким чином, відповідно до п. 9.2. договору відповідач мав не пізніше ніж протягом 3 (трьох) днів з моменту їх виникнення (тобто до 05.03.2022) повідомити про це позивача. Водночас, таке повідомлення він здійснив лише 31.03.2022, тобто з пропуском передбаченого договором строку на 26 днів.

Відповідно перед судом постає питання, чи є вказаний пропуск строку на повідомлення позивача про настання форс-мажору за даних умов таким, що свідчить про недобросовісну поведінку відповідача, яка заслуговує на позбавлення його права посилатися на дію обставин непереборної сили, як причину ненадання або порушення строків надання зобов`язань.

В цьому сенсі, суд апеляційної інстанції також вважає вірним посилання судом першої інстанції на позицію Верховного Суду, який в постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 звернув увагу, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин. Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

У Принципах міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА в редакції 2016 року) у ч.3 ст.7.1.7 "Непереборна сила (форс-мажор) " вказано, що сторона, яка не виконала зобов`язання, має повідомити іншу сторону про виникнення перешкоди та її вплив на здатність виконувати зобов`язання. Якщо повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як сторона, яка не виконала, дізналася або могла дізнатися про перешкоду, вона несе відповідальність за збитки, які стали результатом неотримання повідомлення. У Принципах Європейського договірного права (ст.8.108(3)), присвячених питанням форс-мажору, вказано, що невиконуюча зобов`язання сторона має впевнитися у тому, що повідомлення про перешкоду та її вплив на виконання отримане іншою стороною впродовж розумного строку після того, як невиконуюча сторона дізналася або повинна була дізнатися про ці перешкоди. Інша сторона має право на компенсацію збитків, завданих внаслідок неотримання такого повідомлення.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні обставин пропуску строку на повідомлення про настання форс-мажорних обставин необхідно враховувати, в тому числі, обставини, що можуть перешкоджати здійсненню самого письмового повідомлення про настання таких обставин та в певних випадках суто формальний підхід в цій частині не можна вважати виправданим та справедливим.

Таким чином, критерієм для оцінки правомірності та добросовісності поведінки сторони, яка через дію непереборних обставин не може своєчасно виконати свої зобов`язання за договором, є вчинення нею заходів якнайшвидшого (тобто в розумні строки за існуючих умов) повідомлення контрагента про настання таких обставин.

Надаючи власну оцінку обставинам дотримання відповідачем строків щодо повідомлення позивача про настання обставин непереборної сили, апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції не у повній мірі надав оцінку як доводам відповідача, так і фактичним умовам, в яких перебували сторони у вказаний період (кінець лютого - березень 2022 року).

Колегія суддів враховує загальновідомі обставини, що у вказаний період розпочалася неочікувана, раптова широкомасштабна військова агресія російської федерації на територію України. Зокрема, велика територія Харківської області піддалася швидкому навальному захопленню ворогом, що спричинило масову міграцію населення, певний хаос та безлад. Внаслідок ворожих авіабомбардувань та артобстрілів розпочалися перебої з постачанням електроенергії та зв`язком. Перебування на відкритих територіях чинило небезпеку життю та здоров`ю людей.

Тому, судова колегія вважає, що заслуговують на увагу пояснення відповідача, що встановлений у договорі строк у 3 дні фактично передбачав, що за таких умов з перших днів війни сторона мала б зрозуміти, що виконати зобов`язання не зможе, не маючи навіть розуміння конкретних заходів, які передбачалися введенням воєнного стану, зокрема обмеження в пересуванні. Суб`єктивне усвідомлення відповідачем настання саме для нього неможливості виконати умови договору через військову агресію російської федерації проти України могло відбутися, зокрема після отримання 30.03.2022 інформації з офіційного вебсайту Нафтогазу, про те, що Шебелинський НПЗ все ще зупинений. До 30.03.2022 відповідач не був обізнаний про те, що військова агресія російської федерації вплине на можливість виконання ним своїх зобов`язань за договором, адже кінцевий строк виконання робіт було визначено до 03.04.2022 і відповідач міг розраховувати на те, що негативних наслідків можна оминути, чи в значній мірі нейтралізувати. Натомість, ознайомлення із інформацією про обстріли місця надання послуг, зупинення роботи НПЗ та евакуацію персоналу, у період коли строк виконання договору добігав кінця, 30.03.2022 відповідачу стало остаточно зрозуміло, що зважаючи на постійні обстріли, загрозу для життя та здоров`я до 03.04.2022 договір буде неможливо виконати і що форс-мажор (воєнні дії) прямо впливають на виконання його умов.

Колегія суддів погоджується із доводами щодо не прогнозованості на початку широкомасштабної воєнної агресії у березні 2022 року тривалості воєнних дій, характеру їх впливу на населення, інфраструктуру, та те, у якому населеному пункті зупиниться окупаційна армія рф і чи зупиниться вона взагалі. Початок агресії російської федерації має відношення до всієї країни, втім необхідно взяти до уваги, що певні регіони в перші, особливо важкі тижні війни перебували у більш вразливому становищі, спричиненому, зокрема, безпосередніми бойовими зіткненнями, проведенням безпосередніх військових дій в таких регіонах, хаотичним та навіть панічним переміщенням людей із таких регіонів у більш безпечні місця, що не могло не вплинути на організацію виробництва, здійснення органами управління суб`єктів господарювання своїх функцій. До таких регіонів можна дійсно віднести і місто Харків (місцезнаходження відповідача) та Харківську область (місце надання послуг).

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги і доводи відповідача про обмежені можливості його керівника на початку широкомасштабної військової агресії щодо здійснення належного письмового повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин, оскільки він у цей час перебував за місцем свого постійного проживання у м. Дергачі Харківської області (що підтверджується роздруківкою з додатку «Дія» ОСОБА_1 про довідку переселенця, паспортом та довідкою про місце реєстрації), що фактично було лінією фронту, поряд з окупованими смт. Козача Лопань, смт. Прудянка, смт. Слатине, і постійно потерпало від ракетних та артилерійських обстрілів. І тому, лише наприкінці березня 2022 року директору товариства ОСОБА_1 вдалось евакуюватися у м. Харків та 31.03.2022 електронною поштою направити позивачу відповідне повідомлення, а згодом і виїхати у м. Світловодськ Кіровоградської області, де він став на облік, як внутрішньо переміщена особа.

Не можна не погодитися з тими обставинами, що у той час здебільшого громадяни в цьому регіоні опікувалися убезпеченням себе та членів своїх родин, ніж виконанням своїх звичних, в тому числі управлінських функцій, тому під час обліку строку на повідомлення контрагента про настання форс-мажорних обставин необхідно враховувати, в тому числі, і обставини, що можуть перешкоджати здійсненню самого письмового повідомлення про настання таких обставин та в певних випадках суто формальний підхід, в цій частині, не можна вважати виправданим та справедливим, натомість категоричний підхід до позбавлення сторони права посилатися на обставини звільнення від відповідальності через прострочення повідомлення про настання форс-мажорних обставин не завжди буде виправданим.

Слід зазначити, що є очевидним, що обставини, на які посилається відповідач як на форс-мажорні, позивачу також були достеменно відомі, оскільки починаючи з 24.02.2022 та принаймні по 03.04.2022 він сам безпосередньо зазнав їх впливу (оскільки НПЗ був зупинений, персонал евакуйований, завод зазнав обстрілів), а тому не підлягав додатковому інформуванню. Факт початку дії воєнного стану в Україні з 24.02.2022 та близькості місця надання послуг до лінії зіткнення (поряд окупований н.с. Балаклія, який був звільнений тільки під час вересневого контрнаступу ЗСУ) є загальновідомим.

Отже, колегія суддів вважає, що направлення повідомлення позивачу про настання форс-мажорних обставин та неможливість своєчасного виконання зобов`язань за договором було здійснено відповідачем 31.03.2023 з поважних причин та цілком у розумні строки, та не може бути підставою для позбавлення його права посилатися на такі обставини, як підставу для звільнення від відповідальності.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не може погодитися з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Оскільки суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій, він не розглядає клопотання відповідача про їх зменшення.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 статті 277 ГПК України визначає, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пп. б), в) пункту 4 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України, у постанові має бути зазначений новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 08.01.2024 у справі №922/4222/23 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (39420, Полтавська область, Машівський район, с. Базилівщина, вул. Польова, буд.6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Компанія "Вертикаль-Плюс" (61060, м. Харків, просп. Льва Ландау, 155 Б, ) 10228,27 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.05.2024.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.А. Пуль

Суддя В.О. Фоміна