РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.04.2024справа №910/18315/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/18315/23

за позовом фізичної особи - підприємця Немножко Дар`ї Петрівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 35210739)

про стягнення 468 601,38 грн,

за участю представників:

позивача - Сабадин А.В. (ордер від 23.11.2023 серія АІ №1497902);

відповідача - Нестеренка О.С. (наказ від 16.07.2023 №217-к).

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Фізична особа - підприємець Немножко Дар`я Петрівна (далі - Підприємець) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (далі - Підприємство) 468 601,38 грн збитків.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- рішенням тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України (далі - АМК) від 15.07.2021 №75-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №38/60/42-рп/к.20 (далі - рішення №75-р/тк): визнано, що Підприємство у період з 05.03.2019 по 05.01.2021 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві як таке, що не мало на цьому ринку жодного конкурента а (пункт 1 резолютивної частини рішення №75-р/тк); визнано дії Підприємства, які полягають у встановленні в період з 05.03.2019 по 05.01.2021 для переможців електронних аукціонів щодо продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві обов`язку зі сплати одноразового платежу за право укладання договору про передачу в експлуатацію відповідних майданчиків для паркування та забезпечувального платежу, а також штрафів за відмову від укладання вказаного договору або підписання актів приймання-передачі таких майданчиків в експлуатацію, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом першим частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві шляхом встановлення таких умов придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на цьому ринку (пункт 2 резолютивної частини рішення №75-р/тк); за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини рішення №75-р/тк, накладено на Підприємство штраф у сумі 2 605 133 грн (пункт 3 резолютивної частини рішення №75-р/тк); зобов`язано Підприємство припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини даного рішення, про що письмово повідомити АМК протягом 10 календарних днів з дня його припинення з наданням підтвердних документів;

- відповідно до протоколу електронного аукціону №UA-PS-2019-07-26-000011-1; організатор аукціону Підприємство; дата та час початку електронного аукціону: 07.08.2019; переможцем електронного аукціону (учасник, що подав єдину заяву) стала Підприємець;

- сума, що підлягає сплаті переможцем електронного аукціону, складала 234 300,69 грн; відповідно до платіжного доручення від 02.09.2019 №23 позивачем сплачено на користь відповідача 234 300,69 грн з призначенням платежу «одноразовий платіж за право укладання договору №ДНП -2019-08/02 від 28.08.2019»;

- 28.08.2019 позивачем та відповідачем укладено договір №ДНП-2019-08/02 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування (далі - Договір), відповідно до якого Підприємство передає за плату Підприємцю для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів, що знаходиться за адресою: просп. Корольова (навпроти буд. № 7, 9-а по вул. Сім`ї Сосніних), в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, що включає 178 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 20 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів;

- згідно з пунктом 4.3 Договору загальна ціна Договору становить 2 577 307,57 грн, з яких вартість експлуатації паркувального майданчика за весь період, що підлягає оплаті на умовах Договору - 2 343 006, 88 грн та одноразовий платіж за право укладання Договору - 234 300,69 грн;

- з огляду на те, що дії Підприємства, які полягають у встановленні для переможців електронних аукціонів щодо продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві обов`язків зі сплати одноразового платежу за право укладання договору про передачу в експлуатацію відповідних майданчиків для паркування та забезпечувального платежу, становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50 та пунктом першим частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем па ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві, позивачу завдано збитки у вигляді втрат, пов`язаних із сплатою одноразового платежу за право укладення Договору у сумі 234 300,69 грн, та враховуючи те, що саме через винні дії відповідача позивачу було завдано шкоду, яка на підставі статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» повинна бути відшкодована відповідачем у подвійному розмірі, тобто у сумі 468 601,38 грн.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Підприємство 02.01.2024 подало суду відзив на позовну заяву, в якому заперечило проти доводів позовної заяви, оскільки: сторонами до підписання Договору були погоджені всі істотні умови Договору, умови Договору щодо обов`язку сплати одноразового платежу позивачу були відомі та погоджені останнім; рішенням №75-р/тк не було надано оцінки спірному Договору; позивачем не доведено склад цивільного правопорушення для стягнення з відповідача збитків.

3. Стислий виклад відповіді позивача на відзив

Позивачем 05.02.2024 подано суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відзиву на позов та фактично виклав доводи позовної заяви, зокрема, зазначивши, що відповідачем не спростовано доводи позову, а доводи відзиву не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

4. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 позовну заяву Підприємця залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

19.12.2023 позивачем подано суду документи на виконання зазначеної ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 12.02.2024 оголошено перерву до 04.03.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 зобов`язано Підприємця подати суду до 18.03.2024: розрахунок вартості експлуатації одного машиномісця за 1 день для майданчика з паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Святошинський район, проспект Корольова, (навпроти буд. 7, 9а по вул. Сім`ї Сосніних); рахунок, який виставлявся юридичним та фізичним особам за паркування їхніх транспортних засобів за 1 день за період з 05.03.2019 по 05.01.2021; підготовче засідання відкладено на 25.03.2024.

13.03.2024 позивач подав суду письмові пояснення про неможливість подання доказів, оскільки:

- у Підприємця відсутній розрахунок вартості експлуатації 1 машиномісця за 1 день для майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Святошинський р-н, проспект Корольова, (навпроти буд. 7, 9а по вул. Сім`ї Сосніних); вартість експлуатації 1-го машиномісця за 1 день визначена в сумі 12,01 грн, з ПДВ, за результатами електронного аукціону №UA-PS-2019-07-26-000011-l, проведеного Підприємством, про що зазначено в протоколі електронного аукціону та пункті 4.1 Договору;

- умовами Договору, який регулює відносини позивача та відповідача, не визначено обов`язок Підприємця виставляти рахунки юридичним та фізичним особам за паркування транспортних засобів;

- Підприємець не виставляла рахунки юридичним та фізичним особам за паркування їхніх транспортних засобів;

- надати відповідні рахунки на виконання вимог ухвали суду за період з 05.03.2019 по 05.01.2021 немає можливості, оскільки вони відсутні.

22.03.2024 відповідач подав суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що законодавством України передбачено, що факт оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування підтверджується відповідним документом, а тому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1342 у позивача повинні бути документи, які підтверджують оплату юридичними та фізичними особами за надання ним послуги з паркування транспортних засобів; умови Договору, на які посилається Підприємець у своїх поясненнях, не можуть відміняти норми законодавства України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.04.2024.

Представник позивача у судовому засіданні 29.04.2024 оголосив вступне слово та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209 і 210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 29.04.2024 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Відповідно до протоколу електронного аукціону №UA-PS-2019-07-26-000011-1 переможцем аукціону «право на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Святошинський район, проспект Корольова (навпроти буд. № 7, 9-а по вул. Сім`ї Сосніних), в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, то включає 178 (сто сімдесят вісім) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 20 (двадцять) місць для паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю» визнано Підприємця.

28.08.2019 Підприємцем (сторона-2) і Підприємством (сторона-1) було укладено Договір, за умовами якого:

- сторона-1 передає за плату стороні-2 для експлуатації, утримання та обслуговування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: просп. Корольова (навпроти буд. №7, 9-а по вул. Сім`ї Соснових), Святошинський р-н, м. Київ, в межі ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, що включає 178 (сто сімдесят вісім) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 20 (двадцять) спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними і фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів (пункт 1.1 Договору);

- загальна ціна Договору становить 2 577 307,57 грн, у тому числі ПДВ - 429 551,26 грн, з яких Векспл - 2 343 006,88 грн, у тому числі ПДВ - 390 501,15 грн, та Праз - 234 300,69 грн, у тому числі ПДВ - 39 050,11 грн (пункт 4.3 Договору);

- одноразовий платіж за право укладання Договору (Праз) підлягає оплаті стороною-2 на користь сторони-1 впродовж 3-х банківських днів з дня підписання Договору та не повертається у випадку не підписання сторонами акта приймання-передачі майданчика або розірвання Договору (пункт 4.4 Договору);

- Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його сторонами (пункт 7.1 Договору);

- строк дії Договору становить 1 096 календарних днів від дати підписання акта приймання-передачі стороною-1 в експлуатацію стороні-2 майданчика для паркування (пункт 7.2 Договору).

Здійснення позивачем одноразового платежу підтверджується платіжним дорученням від 02.09.2019 №23 на суму 234 300,69 грн, призначення платежу «одноразовий платіж за право укладання договору № ДНП-2019-08/02 від 28.08.2019».

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням №75-р/тк:

- визнано, що Підприємство у період з 05.03.2019 по 05.01.2021 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві як таке, що не мало на цьому ринку жодного конкурента (пункт 1 резолютивної частини рішення №75-р/тк);

- визнано дії Підприємства, які полягають у встановленні в період з 05.03.2019 по 05.01.2021 для переможців електронних аукціонів щодо продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві обов`язку зі сплати одноразового платежу за право укладання договору про передачу в експлуатацію відповідних майданчиків для паркування та забезпечувального платежу, а також штрафів за відмову від укладання вказаного договору або підписання актів приймання-передачі таких майданчиків в експлуатацію, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом першим частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві шляхом встановлення таких умов придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на цьому ринку (пункт 2 резолютивної частини рішення №75-р/тк);

- за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини рішення №75-р/тк, відповідно до абзацу першого частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» накладено на Підприємство штраф у сумі 2 605 133 грн (пункт 3 резолютивної частини рішення №75-р/тк);

- зобов`язано Підприємство припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, про що письмово повідомити АМК протягом 10 календарних днів з дня його припинення з наданням підтвердних документів (пункт 4 резолютивної частини рішення №75-р/тк).

Рішенням №75-р/тк АМК встановлено, що Підприємство у період з 05.03.2019 по 05.01.2021 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві, як таке, що не мало на цьому ринку жодного конкурента (пункт 50 рішення №75-р/тк).

Положенням про порядок реалізації прав на експлуатацію майданчиків для паркування із застосуванням електронних торгів, затвердженого наказом директора Підприємства від 06.08.2019 №70 (далі - Положення №70), встановлені загальні вимоги, правила та єдиний порядок ведення роботи при застосуванні систем електронних торгів для реалізації іншими суб`єктами господарювання прав на експлуатацію майданчиків для паркування.

Згідно з пунктом 5.2 Положення №70 загальна вартість договору складається з двох основних компонентів: вартість експлуатації паркувального майданчика на весь період, що підлягає оплаті на умовах договору; та одноразовий платіж за право укладення договору (10% від вартості експлуатації місць для паркування).

Пунктом 56 рішення №75-р/тк АМК встановлено, що за інформацією Підприємства одноразовий платіж сплачується переможцем торгів на користь Підприємства впродовж трьох банківських днів із дня підписання протоколу про результати проведення торгів та не підлягає поверненню.

Відповідно до пункту 74 рішення №75-р/тк за інформацією Підприємства всі грошові кошти, які надходять до Підприємства від сплати переможцями торгів, зокрема, одноразового платежу Підприємство використовує для забезпечення власної господарської діяльності, сплати податків і зборів, виконання зобов`язань Підприємства із забезпечення надходжень до бюджету м. Києва.

Отже, необхідність стягнення Підприємством з переможців торгів одноразового платежу жодним чином не пов`язана з підготовкою або проведенням торгів (пункт 76 рішення №75-р/тк).

Відтак АМК дійшов висновку, що встановлення Підприємством для переможців торгів обов`язку зі сплати одноразового платежу призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, які виявили бажання здійснювати діяльність на відповідному ринку.

Наведені дії Підприємства були б неможливими за умови наявності значної конкуренції на відповідному ринку, адже в такому випадку споживачі мали б можливість обирати між кількома продавцями таких товарів та, у разі ущемлення їх інтересів, обрали б іншого продавця.

У випадку ж відсутності конкуренції на відповідному ринку та, як наслідок, відсутності у споживачів Підприємства альтернативи щодо придбання прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві інакше, ніж у Підприємства, вищезазначені дії призвели до настання негативних наслідків для споживачів.

Отже, АМК було встановлено, що дії Підприємства, які полягали у встановленні для переможців електронних аукціонів щодо продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві обов`язків сплати одноразового платежу за право укладання договору про передачу в експлуатацію відповідних майданчиків для паркування та штрафів за відмову від укладення вказаного договору або підписання актів приймання-передачі таких майданчиків в експлуатацію, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом першим частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві шляхом встановлення таких умов придбання товару, які неможливо було б встановити за умов наявності значної конкуренції на цьому ринку.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), положення якої кореспондують з положенням статті 20 Господарського кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частинами першою і другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Частиною першою статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами першою і другою статті 1166 ЦК України До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Загальною підставою цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування шкоди, є вчинення винною особою цивільного правопорушення, до складу якого включаються протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи, настання шкоди, причинний зв`язок між поведінкою та шкодою, вина особи. Наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення дає правові підстави для відповідальності.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наведену правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2018 зі справи №902/320/17 і від 16.04.2020 зі справи №904/5489/18).

Враховуючи визначені цивільно-процесуальним законодавством принципи змагальності і диспозитивності судочинства можна зробити висновок, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.10.2019 зі справи №554/1583/16-ц.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо:

на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Частинами першою і другою статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування.

Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди.

ВИСНОВКИ

Позовні вимоги Підприємець мотивує тим, що за право укладання з Підприємством договору для експлуатації, утримання та облаштування майданчика для паркування транспортних засобів, ним було сплачено одноразовий платіж у сумі 234 300,69 грн, однак як встановлено рішенням №75-р/тк, відповідачем було порушено законодавство про захист економічної конкуренції, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві.

Рішення №75-р/тк було оскаржено Підприємством шляхом подання позову до Господарського суду міста Києва про визнання недійсним та часткове скасування рішення №75-р/тк.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 у справі №910/16055/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022, у задоволенні позову Підприємства до АМК про визнання недійсним та часткове скасування рішення №75-р/тк відмовлено повністю.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.12.2022 зі справи №910/16055/21 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Підприємства в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України; касаційну скаргу Підприємства в частині підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 залишено без змін.

Згідно з пунктом 4.3 Договору загальна ціна Договору становить 2 577 307,57 грн, у тому числі ПДВ - 429 551,26 грн, з яких Векспл - 2 343 006,88 грн, у тому числі ПДВ - 390 501,15 грн, та Праз - 234 300,69 грн, у тому числі ПДВ - 39 050,11 грн.

Проте необхідність стягнення Підприємством з переможців торгів одноразового платежу жодним чином не пов`язана з підготовкою або проведенням торгів, відтак стягнення відповідачем суми одноразового платежу за право укладення з ним договору є неправомірним.

Таким чином, шкодою в даному випадку є здійснена позивачем оплата одноразового платежу за право укладення Договору у сумі 234 300,69 грн, у зв`язку з чим на підставі статті 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відповідач повинен відшкодувати Підприємцю завдану їй шкоду у подвійному розмірі, тобто у сумі 468 601,38 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 31 000 грн витрат на правову допомогу.

Відповідно до частин першої і третьої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої і частини п`ятої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

23.11.2023 Підприємцем надано ордер серія АІ №1497902 на ім`я адвоката Сабадин Алли Василівни, який не містить обмежень прав адвоката.

Підприємцем (замовник) і адвокатом Сабадин А.В. підписано акти про надання професійної правничої допомоги, згідно з якими адвокат надав, а клієнт прийняв такі послуги:

- підготовлено (написано) позовну заяву - 6 000 грн (3 000 грн (за 1 год.) * 2 год.);

- підготовлено (написано) відповідь на відзив - 4 500 грн (3 000 грн/1,5 год.);

- участь у підготовчому судовому засіданні 12.02.2024 - 4 000 грн;

- участь у підготовчому судовому засіданні 04.03.2024 - 4 000 грн;

- підготовлено (написано) письмові пояснення щодо неможливості подання доказів - 4 500 грн (3 000 грн/1,5 год.);

- участь у підготовчому судовому засіданні 25.03.2024 - 4 000 грн.

Також позивачем здійснено оплату участі адвоката 29.04.2024 в судовому засіданні у сумі 4 000 грн.

Оплата вказаних коштів підтверджується платіжними інструкціями від 01.12.2023 №753 на суму 6 000 грн, від 09.01.2024 №771 на суму 4 500 грн, від 09.02.2024 №791 на суму 4 000 грн, від 05.03.2024 №804 на суму 4 000 грн, від 13.03.2024 №810 на суму 4 500 грн, від 27.03.2024 №816 на суму 4 000 грн і від 24.04.2024 №832 на суму 4 000 грн.

Враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, прийняття судом рішення про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає 31 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Клопотання Підприємства про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 6 000 грн задоволенню не підлягає, оскільки надання адвокатом Сабадин А.В. правничої допомоги у аналогічних справах не впливає на об`єм опрацьованих адвокатом документів та наданих послуг, а відтак і на вартість таких послуг.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги фізичної особи - підприємця Немножко Дар`ї Петрівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 35210739) про стягнення 468 601,38 грн задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (вул. Леонтовича, буд. 6, м. Київ, 01030; ідентифікаційний код 35210739) на користь фізичної особи - підприємця Немножко Дар`ї Петрівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 468 601 (чотириста шістдесят вісім тисяч шістсот одну) грн 38 коп. збитків, 7 029 (сім тисяч двадцять дев`ять) грн 02 коп. судового збору і 31 000 (тридцять одну тисячу) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.05.2024.

Суддя Оксана Марченко