ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2024 р. Справа№ 910/8253/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тарасенко К.В.

Кравчука Г.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 11.12.2023

у справі №910/8253/23 (суддя Т.М. Ващенко)

за позовом Адвокатського бюро "Мамаєва Дмитра Юрійовича"

до Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП"

про стягнення 104 676,79 грн

ВСТАНОВИВ:

Адвокатське бюро "Мамаєва Дмитра Юрійовича" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" про стягнення 104.676,79 грн, з яких: 50 214,81 грн заборгованості за Договором №17/07/17-04 від 17.07.2017, 33 619,15 грн пені, 17 809,31 грн інфляційних втрат та 3 033,52 грн 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" на користь Адвокатського бюро "Мамаєва Дмитра Юрійовича" 50 214 грн 81 коп. заборгованості, 33 619 грн 15 коп. пені, 17 809 грн 31 коп. інфляційних втрат, 3 033 грн 52 коп. 3 % річних та 2 684 грн 00 коп. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/8253/23 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. При цьому скаржник стверджував, що за наслідками розгляду адміністративної справи №826/9398/17 за позовом відповідача до ГУ Державної фіскальної служби у м. Києві лише було скасовано вимоги, проте податковий орган не скасував борг за цим рішенням суду, а відповідач сплатив зазначений борг самостійно; відтак, апелянт зазначив, що оскільки ухвалене рішення по справі №826/9398/17, не призвело до зменшення податкового боргу по сплаті єдиного внеску ПАТ "КИЇВЗНДІЕП", то у відповідача відсутні підстави сплачувати позивачу винагороду, яка передбачена п. 6.2 договору.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2023 апеляційну скаргу у справі №910/8253/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Кравчук Г.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.01.2024 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

15.01.2024 матеріали справи №920/1150/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2024, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/8253/23.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024, справу №910/8253/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/8253/23. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

На адресу суду 19.03.2024 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує та встановлено судом, що 17.07.2017 між Приватним підприємством "Велідіт" (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" (Замовник) було укладено Договір №17/07/17-04 (далі -Договір), за умовами п. 1.1. якого Виконавець зобов`язався надавати, а Замовник - приймати та оплачувати послуги по представництву Замовника та підготовки та отриманні всіх необхідних документів для подання до адміністративних судів відповідно до підсудності за позовом ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" про визнання дій протиправними та зменшення заборгованості з єдиного соціального внеску.

Відповідно до розділу 2 Договору Виконавець зобов`язався протягом строку дії цього Договору надавати Замовнику такі види юридичних послуг:

- подання позовних заяв та інших документів до суду, адміністративного суду;

- участь у всі судових засіданнях, представництво інтересів Замовника в суді, господарському суді, перед органами нотаріату, правоохоронними органами;

- подання запитів, скарг, листів, звернень до органів МВС, прокуратури, нотаріату, інших правоохоронних органів та інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань розшуку боржника чи його майна;

- надання консультацій і роз`яснень з питань діючого законодавства;

- виконання доручень Замовника за рахунок останнього;

- забезпечення захисту майнових та немайнових прав і охоронюваних законом інтересів Замовника на будь-якій стадії провадження;

- надання юридичних висновків з окремих питань, що стосуються предмету договору;

- здійснення інформаційного правового обслуговування Замовника за його рахунок.

Вид та характер послуг можуть переглядатись сторонами шляхом укладення додаткової угоди до цього Договору.

Надання послуг проводиться на підставі заявки Замовника (п. 4.1. Договору).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що Замовник протягом 2 днів з моменту отримання Акту прийому-передачі послуг, зобов`язаний підписати його та надіслати (вручити) один екземпляр Виконавцю.

У разі неотримання Виконавцем підписаного акту або мотивованої відмови від підписання акту в термін, зазначений у п. 5.1. договору, послуги вважаються прийнятими Замовником за обсягом, вартістю та якістю. Відсутність претензій в акті позбавляє в подальшому сторону посилатися на недоліки у виконаній роботі (п. п. 5.2., 5.3. Договору).

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що вартість послуг, становить 7 000 грн без ПДВ, ПДВ додається до суми за підготовку позовних заяв та представництва в судах сплачується до подання позовної заяви до суду, але не пізніше винесення ухвали про порушення провадження у справі.

Відповідно до п. 6.2. Договору винагорода за зменшення суми оскаржуваного податкового боргу становить 5% без ПДВ і сплачується після набрання рішення суду законної сили, ПДВ 20% додається до суми винагороди.

Замовник відшкодовує витрати, пов`язані із сплатою державного мита, оплати послуг на забезпечення судового процесу, призначення та проведення експертизи, оплатою послуг перекладача, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи в адміністративному суді, а також витрати, пов`язані з виконавчим провадженням на стадії виконання рішення. Замовник здійснює відшкодування Виконавцю витрат, якщо Замовник не здійснює Виконавцю відшкодування таких витрат, Виконавець може призупинити надання послуг (п. 6.3. Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань, визначених цим Договором (п. 10.1. Договору).

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 2 цієї статті визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Український зональний науково - дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просило суд скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 жовтня 2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №826/14791/17 позов задоволено та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 жовтня 2017 року №Ю-8095-17 про сплату боргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі №826/14791/17 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві було відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі №826/14791/17 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі №826/14791/17.

Також, Публічне акціонерне товариство "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві від 6 липня 2017 року №Ю-8095-17.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі №826/9398/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2020 року, позов задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у м. Києві від 06.07.2017 р. №Ю-8095-17.

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2020 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2020 року у справі у справі №826/9398/17 повернуто.

Таким чином, Приватне підприємство "Велідіт", на виконання умов договору про надання юридичних послуг №17/07/17-04 від 17.07.2017 надало Публічному акціонерному товариству "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" послуги по підготовці та подачі позовних заяв і представництву інтересів цього підприємства в Окружному адміністративному суді міста Києва у справах №826/14791/17 та №826/9398/17.

За наслідками надання юридичних послуг за Договором було скасовано вимоги про сплату єдиного соціального внеску на суму 537 902,15 грн (справа №826/14791/17) та на суму 466 394,01 грн (справа №826/9398/17), проте відповідач своїх зобов`язань за Договором не виконав та не оплатив надані послуги.

Приватним підприємством "Велідіт" (первинний кредитор) та Адвокатським Бюро "Мамаєва Д.Ю." (новий кредитор) 20.04.2020 було укладено договір №20/04/20-01 "право вимоги до Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" по договору про надання юридичних послуг" (надалі - договір про передачу боргу), за умовами п.1 якого, сторони домовились про передачу боргу за надані юридичні послуги згідно договорів №17/07/17-04 від 17 липня 2017 року та № 23/08/17-01 від 23 серпня 2017 року, який утворився за наслідками розгляду справ та задоволених заяв та скасування Вимог по сплаті єдиного соціального внеску. Згідно договору відступлення права вимоги передаються всі права та обв`язки за договорами про надання юридичних послуг №17/07/17-04 від 17 липня 2017 року та № 23/08/17-01 від 23 серпня 2017 по підписанню актів, рахунків та всіх документів по наданню послуг.

Загальна сума заборгованості, що передається за цим договором, складає 77244,16 грн (сімдесят сім тисяч двісті сорок чотири грн. 16 копійок ) та підтверджується рішеннями судів та оригіналом договорів.

Боржник проводить всі розрахунки за надані послуги з новим кредитором, після отримання уповноваженим представником повідомлення про уступку права вимоги. Новий кредитор проводить самостійно і на свій розсуд роботи по стягненню заборгованості. Первинний кредитор зобов`язаний надати новому кредитору всі підтверджуючі документи стосовно боржника та боргу. Боржник розраховується з вторинним кредитором відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.1. договору про передачу боргу він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань, визначених цим договором.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивачем направлено на адресу відповідача вимоги про сплату заборгованості та Акт приймання-передачі послуг №05/05/21-2 від 05.05.2021 на суму 50 214,81 грн.

Листом за вих. №09-611 від 18.05.2021 відповідач повідомив позивача про сплату коштів у сумі 8 400,00 грн за надані послуги та звернув увагу, що податковими органами не скасовано борг, про який зазначено в Акті приймання-передачі послуг № 05/05/21-2 від 05.05.2021.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Матеріалами справи підтверджується, що заміна кредитора відбулась шляхом укладення договору №20/04/20-01 від 20.04.2020 право вимоги до Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву". Договір № 20/04/20-01 від 20.04.2020 є чинним, недійсним в судовому порядку не визнавався.

За умовами частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на що та враховуючи що станом на час розгляду даної справи вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.10.2017 №Ю-8095-17 та від 06.07.2017 №Ю-8095-17 скасовані, а відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про сплату винагороди у розмірі 5%, у відповідності до п. 6.2 договору, на користь позивача, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого суду про законність та обґрунтованість вимог Адвокатського бюро "Мамаєва Дмитра Юрійовича" до Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" про стягнення основної заборгованості у розмірі 50 214,81 грн.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 33 619,15 грн пені, 17 809,31 грн інфляційних втрат та 3 033,52 грн 3 % річних.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 7.2 договору №17/07/17-04 від 17.07.2017, у разі несвоєчасної або неповної оплати послуг та/або відшкодування витрат, замовник сплачує пеню у розмірі передбаченому чинним законодавством.

Згідно з п. 1. договору №20/04/20-01 від 20.04.2020 боржник проводить всі розрахунки за надані послуги з новим кредитором, після отримання уповноваженим представником повідомлення про уступку права вимоги. Новий кредитор проводить самостійно і на свій розсуд роботи по стягненню заборгованості.

Колегія суддів перевіривши здійснений позивачем розрахунок, дійшла висновку про його правильність. Таким чином, розмір пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором від 17.07.2017 становить 721 33 619 грн 15 коп.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим погоджується з судом першої інстанції, що позовна вимога про стягнення 3 033,52 грн 3% річних та 17 809,31 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню в цій частині.

Щодо тверджень скаржника, викладених в апеляційній скарзі, про те, що ухвалене рішення по адміністративній справі №826/9398/17, не призвело до зменшення податкового боргу по сплаті єдиного внеску ПАТ "КИЇВЗНДІЕП", відтак у відповідача відсутні підстави сплачувати позивачу винагороду, яка передбачена п. 6.2 договору, то вони є безпідставними, оскільки, як вище встановлено судом, за результатами розгляду справи №826/9398/17 позов було задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ Державної фіскальної служби м. Києва від 06.07.2017 №Ю-8095-17, тим самим заборгованість зі сплати єдиного внеску (за зменшення якої сплачується винагорода у відповідності до п. 6.2 договору від 17.07.2017), штрафів, пені -скасована.

Таким чином, позивач виконав покладені на нього договірні зобов`язання у повному обсязі, відтак, останній має обгрунтовані сподівання на сплату відповідачем винагороди у розмірі 5% за договором про надання юридичних послуг від 17.07.2017.

Усі інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків господарського суду та не свідчать про порушення чи неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідно, не знайшли своє підтвердження.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП".

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 у справі №910/8253/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП".

Матеріали справи №910/8253/23 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді К.В. Тарасенко

Г.А. Кравчук