РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2024Справа № 910/2248/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА»

до Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС»

про стягнення 19 175,46 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст і підстави позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" про стягнення 19175,46 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у ПАТ «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» було укладеного договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №ЕР216120450 від 05.08.2023, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування. Оскільки автомобіль, з вини водія якого було спричинено дорожньо-транспортну пригоду, був забезпечений також і полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/211021053 (ПАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС") позивач відповідно до Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 № 464/2020, звернувся до ПАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС" про виплату 19 175, 46 грн страхового відшкодування. Однак ПАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС" відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі пп. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з чим позивачем заявлено до відповідача позов про відшкодування шкоди у розмірі 19 175,46 грн.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи поставлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

22.03.2024 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.08.2023 відбулася ДТП, у результаті якої пошкоджено транспортний засіб "Volkswagen Passat" реєстраційний номер НОМЕР_1 , який застрахований у ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" відповідно полісу №ЕР/216120450 та ПАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС" відповідно полісу №ЕР/211021053.

Позивач зазначає, що із заявою звернувся власник пошкодженого транспортного засобу щодо виплати страхового відшкодування, у зв`язку із настання страхового випадку 14.08.2023.

Позивачем на підставі страхового акту №ОЦВ-3Д-СП-23-15-95953/1 від 26.09.2023 сплачено страхове відшкодування у розмірі 39 430, 92 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №48076 від 26.09.2023.

Позивач посилаючись на Рішення Президії МТСБУ протокол №464/2020 від 26.02.2020, відповідно до якого при настанні події, що має ознаки страхового випадку за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів має право на страхове відшкодування від іншого страховика, вважає, що HACK "ОРАНТА" набула право на відшкодування 50% від сплаченого страхового відшкодування з відповідача, тобто у розмірі 19 175,46 грн (39 430, 92 грн - 50% - 0 грн (франшиза).

Відповідач у добровільному порядку виплату страхового відшкодування не здійснив, у зв`язку з чим позивач заявив позов про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 19 175,46 грн.

Позиція відповідача

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що з боку позивача було порушено положення Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - Порядок).

У відзиві на позов відповідач зазначив, що позивач, в порушення пп. "в" п. 3.2. ст. 3 Порядку, не повідомив відповідача у строк, встановлений Порядком (не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення) та в порушення вимог абз. 3 п. 5.1. ст. 5 Порядку, до заяви на виплату страхового відшкодування та до позовної заяви не долучив звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження.

Крім того, відповідачем заявлено про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з матеріалів справи, 14.08.2023 в місті Одеса, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Mercedes-Benz B250», реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля "Volkswagen Passat" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2023 по справі №947/26426/23 винуватцем вище вказаного ДТП визнано водія транспортного засобу "Volkswagen Passat" реєстраційний номер НОМЕР_1 , Карагяура Романа.

Згідно з постанови Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2023 по справі №947/26426/23, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу "Volkswagen Passat" реєстраційний номер НОМЕР_1 , Карагяуром Романом, п. 8.7.3е Правил дорожнього руху.

Вказаною вище постановою Київського районного суду м. Одеси від 15.09.2023по справі №947/26426/23 Карагяура Романа визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб "Volkswagen Passat" реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований у ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" (позивач) відповідно полісу № ЕР/216120450 та у ПАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС" (відповідач) відповідно полісу № ЕР/211021053.

16.08.2023 ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" проведено огляд транспортного засобу «Mercedes-Benz B250», реєстраційний номер НОМЕР_2 про що складено відповідний акт.

Листом від 17.08.2023 №1590-05-04/113 позивач повідомив відповідача про отримання повідомлення про ДТП 14.08.2023, за участю транспортних засобів: "Mercedes-Benz B250" реєстраційний номер НОМЕР_2 , "Volkswagen Passat" реєстраційний номер НОМЕР_1 , повідомлено про процес врегулювання зазначеної події та просив відповідача надати інформацію про виплату страхового відшкодування.

Листом від 28.09.2023 №09-02-20/7156 позивач повідомив відповідача про прийняття рішення про виплату власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz B250», реєстраційний номер НОМЕР_2 страхового відшкодування в сумі 39 430,92 грн.

Позивачем затверджено страховий акт № ОЦВ-3Д-СП-23-15-95953/1 від 26.09.2023, згідно із яким у зв`язку із настанням 14.08.2023 страхового випадку, позивач вирішив здійснити виплату страхового відшкодування на користь страхувальника транспортного засобу " Mercedes-Benz B250», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в загальній сумі 39 430,92 грн.

На підставі страхового акта №ОЦВ-3Д-СП-23-15-95953/1 від 26.09.2023 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 39 430, 92 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №48076 від 26.09.2023.

На підставі Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 № 464/2020 (надалі - Порядок) позивач звернувся до відповідача з заявою(претензією) №08-03-14/1-04/7785 від 09.10.2023, в якому просив сплатити 50 % суми страхового відшкодування в розмірі 19 175, 46 грн.

Оскільки відповідач у добровільному порядку страхового відшкодування не здійснив, позивач звернувся до суду з вимогою про відшкодування шкоди у розмірі 19 175,46 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, у зв`язку із настанням страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 39 430,92 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №48076 від 26.09.2023.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Матеріалами справи підтверджено вину водія транспортного засобу "Volkswagen Passat" реєстраційний номер НОМЕР_1 , Карагяура Романа, у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14.08.2023.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 14.08.2023 транспортний засіб «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований у ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" відповідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/216120450 та у ПАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС" (відповідач) відповідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/211021053.

Таким чином, на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди діяло два поліси страхування цивільно-правової відповідальності щодо забезпеченого транспортного засобу «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме:

Поліс № ЕР/216120450 ПАТ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА";

Поліс № ЕР/211021053 ПАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС".

Стаття 989 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок страхувальника при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.

Частиною 1 статті 989 Цивільного кодексу України визначено, що якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Відповідно до приписів статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Оскільки недійсність таких правочинів визначена безпосередньо у правовій нормі, вони вважаються недійсними з моменту їх укладення, незалежно від пред`явлення позову та рішення суду. Отже, у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані із його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватись за домовленістю сторін (стаття 216 Цивільного кодексу України).

Статтею 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Отже, чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування одного об`єкта з різними страховиками. У разі наявності на момент укладення договору страхування іншого чинного договору страхування того ж самого об`єкта від тих самих ризиків, страхувальник зобов`язаний повідомити про це страховика. Невиконання такого обов`язку тягне за собою нікчемність нового договору страхування.

Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" також врегульовано діяльність Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пунктом 51.11 статті 51 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" норми Статуту МТСБУ та рішення органів управління МТСБУ, прийняті в межах їхніх повноважень, є обов`язковими для виконання усіма членами МТСБУ та можуть містити додаткові вимоги до страховиків.

Так, Протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 26.02.2020 року № 464/2020 з метою врегулювання відносин між страховиками-членами МТСБУ з питання забезпечення здійснення страхового відшкодування при наявності декількох внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, які були чинними на момент дорожньо-транспортної пригоди, був затверджений Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - Порядок).

Згідно з зазначеним Порядком при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в єдиній централізованій базі даних МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні договори страхування, укладені по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу, визнається достатнім доказом виконання страхувальником зобов`язання, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 989 Цивільного кодексу України та пунктом 17.3 статті Закону.

Відповідно до п. 3.1 Порядку при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик - член МТСБУ, який отримав заяву про страхове відшкодування зобов`язаний (не залежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого транспортного засобу, та черговості їх укладення) здійснити визначені Законом заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з п. 4.1 Порядку відповідальним за прийняття рішення за заявою про страхове відшкодування, визначення розміру та виплати страхового відшкодування є страховик, який отримав зазначену заяву. Якщо усі страховики, які уклали по відношенню до одного забезпеченого транспортного засобу Внутрішні договори страхування у письмовій формі не узгодили з заявником проведення виплат страхового відшкодування кожним із страховиків, то виплату здійснює той страховик, який перший зареєстрував повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

За умовами п. 5.2 Порядку розмір страхового відшкодування належного страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування, від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші Внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу визначається з огляду на положення статті 540 Цивільного кодексу України (виконання зобов`язання, в якому беруть участь кілька боржників, визначається у рівній частці) у залежності від розміру шкоди (і франшизи).

Відповідно до ст. 540 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно пункту 3.2 статті 3 Порядку страховик, який отримав інформацію про подію, яка має ознаки страхового випадку за декількома внутрішніми договорами страхування, для забезпечення участі усіх страховиків за такими договорами страхування повинен:

а) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дати надходження інформації про страховий випадок, повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованої бази даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку;

б) забезпечити можливість іншим страховикам, які також застрахували той самий об`єкт, приймати участь в розслідуванні страхового випадку (зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого (знищеного) майна);

в) повідомити у письмовій формі (як правило, за допомогою електронної корпоративної пошти МТСБУ) інших страховиків, які внесли до єдиної централізованій базі даних МТСБУ відомості про інші внутрішні договори страхування, які є дійсними на дату настання події, що містить ознаки страхового випадку, про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування не пізніше ніж за три робочі днів до дати її проведення.

До позовної заяви позивачем доданий лист від 17.08.2023 №1590-05-04/113 про повідомлення відповідача щодо ДТП 14.08.2023, за участю транспортних засобів: «Mercedes-Benz B250», реєстраційний номер НОМЕР_2 та "Volkswagen Passat" реєстраційний номер НОМЕР_1 , та про початок процесу врегулювання зазначеної події.

Відповідно до п.5.1 Порядку страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не перевищує сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку Внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону 1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу Внутрішні договори страхування.

Для реалізації зазначеного у цьому пункті права страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, має подати заяви про страхове відшкодування до решти зазначених страховиків.

Заява про страхове відшкодування та додатки до неї мають відповідати вимогам, передбачених статтею 35 Закону 1961. До зазначеної заяви мають також додаватися докази настання страхового випадку, документи на підставі яких визначеного розмір шкоди і факт проведення страхового відшкодування заявником. У разі якщо заявник не погодив з усіма іншими страховиками розмір шкоди, то до заяви про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу, обов`язково долучається звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до п. 5.3 Порядку, страховик за внутрішнім договором страхування якого настала подія, що має ознаки страхового випадку, але проведення виплати страхового відшкодування здійснено згідно з цим Порядком іншим страховиком і розмір шкоди не перевищує загального розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на момент настання страхового випадку Внутрішніми договорами страхування, зобов`язаний здійснити страхове відшкодування такому іншому страховику протягом 15 днів з дати отримання заяви про виплату страхового відшкодування та у розмірі, визначеному відповідно до пункту 5.2 цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не дотримано процедури врегулювання, передбаченої Порядком, а саме пп. "в" п. 3.2. ст. 3 Порядку щодо повідомлення відповідача про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування, позивач не забезпечив можливість участі відповідача у розслідуванні страхового випадку, зокрема, у огляді наявних документів та пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz B250», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також не здійснив повідомлення відповідача про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування у розмірі 39 430, 92 грн не пізніше ніж за три робочі дні до дати її проведення.

Вказане свідчить про недотримання АТ "НАСК "Оранта" вимог, передбачених пунктом 3.2 статті 3 Порядку.

Також судом встановлено, що позивач не дотримався алгоритму виплати страхового відшкодування, передбаченого Порядком, зокрема до заяви на виплату страхового відшкодування від 28.09.2023 №09-02-20/7156, надісланої на адресу відповідача, не додано: документів про підтвердження настання страхового випадку, заяви на виплату страхового відшкодування; документів для визначення розміру шкоди в сумі 39 430, 92 грн, заподіяної пошкодженням транспортного засобу; доказів узгодження з відповідачем розміру такої шкоди; страхового акта № ОЦВ-3Д-СП-23-15-95953/1 від 26.09.2023 та документів, на підставі яких він складений; платіжний документ, який підтверджує фактичне проведення страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 39 430, 92 грн; звіт про оцінку або висновок автотоварознавчого дослідження.

За таких обставин, суд вважає, що АТ "НАСК "Оранта" своєю бездіяльністю в частині виконання покладених на нього обов`язків згідно з вимогами чинного законодавства позбавило ПАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС" можливості взяти участь у розслідуванні страхової справи та встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставин її настання, а також розміру заподіяної шкоди, а тому самостійно прийняте позивачем 26.09.2023 рішення про виплату страхового відшкодування потерпілій особі у сумі 39 430,92 грн за наслідками свого власного страхового розслідування не має для відповідача (як рівноправного страховика) юридичного значення та не є належним доказом у спірних правовідносинах.

Зазначений висновок суду ґрунтуються на положеннях пункту 3.2 статті 3 Порядку та пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Водночас, суд враховує приписи підпункту 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до яких підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

За таких обставин, зважаючи на не дотримання позивачем вимог чинного законодавства України в частині забезпечення можливості участі ПАТ СК "ІНТЕР-ПОЛІС" у розслідуванні страхового випадку, своєчасного повідомлення останнього про прийняте рішення та заплановану виплату страхового відшкодування, а також вимог щодо надання до заяви про страхове відшкодування належних документів, на підставі яких визначено розмір страхового відшкодування в сумі 39 430,92 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог АТ "НАСК "Оранта" про стягнення з відповідача частини виплаченого позивачем страхового відшкодування.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, а також враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ „ОРАНТА" до Приватного акціонерного товариства страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС".

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Крім того, відповідачем заявлено вимоги про стягнення з позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

За приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано свідоцтво серії КС № 11030/10, посвідчення адвоката № 11030/10 від 13.02.2023, довіреність № 73 від 28.12.2023, договір про надання правничої допомоги № 10/01/22-АП від 10.01.2022, додаткову угоду № 102 від 29.02.2024 до договору про надання правничої допомоги, платіжну інструкцію № 1466 від 06.03.2024 про оплату послуг у сумі 2 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2022 між Приватним акціонерним товариством страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» (адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правничої допомоги № 10/01/22-АП.

Додатковою угодою № 102 від 29.02.2024 до договору про надання правничої допомоги сторони погодили, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання здійснити представництво інтересів клієнта у справі № 910/2248/24.

За надання правничої допомоги адвокатським об`єднанням згідно договору про надання правової допомоги № 10/01/22-АП від 12 січня 2022 у справі № 910/2248/24 клієнт зобов`язується оплатити адвокатському об`єднанню гонорар (винагороду) у розмірі, що визначений у підпункті 3.1.1. пункту 3.1. договору про надання правничої допомоги № 10/01/22-АП від 12 січня 2022 у розмірі 2 000,00 грн (п. 2 Додаткової угоди № 102 від 29.02.2024).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Позивачем клопотання щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не надано.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи та надані докази відповідача, суд дійшов висновку про те, що відповідачем понесені витрати в частині 2 000,00 грн.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» (02081, місто Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" (01033, місто Київ, вулиця ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 69; ідентифікаційний номер 19350062) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 13.05.2024.

Суддя О.В. Гулевець