ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2024 р. Справа№ 910/17697/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Муковоз В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Антоненко Л.Л.;

від відповідача : Пшенична В.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ Дистрибюшн"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2024

у справі №910/17697/23 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ Дистрибюшн"

про стягнення 441 000,00 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ Дистрибюшн" суми штрафу в розмірі 441 000,00 грн, у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору про закупівлю товарів №3818/ДЗЗ-23 від 16.01.2023 року в частині поставки оплаченого позивачем товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ Дистрибюшн" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" суму штрафу у розмірі 441 000,00 грн та суму судового збору в розмірі 5 292,00 грн.

В обґрунтування судового рішення суд першої інстанції вказав, що відповідачем було допущено прострочення строку поставки обумовленого Договором товару, а позивач є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, відповідно в даному випадку наявні підстави для застосування до відповідача відповідальності визначеної ч. 2 ст. 231 ГК України та п. 7.2. договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "СМ Дистрибюшн" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 у справі №910/17697/23 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- позивач та відповідач, через своїх повноважних представників шляхом електронного листування погодили новий строк поставки товару;

- відповідач, здійснивши поставку партії товару 29.05.2023, діяв у межах погодженого уповноваженим представником позивача та уповноваженим представником відповідача строку поставки товару;

- враховуючи надання відповідачем рахунку № 462 та прийняття його позивачем, сторони погодили поставку товару у меншій кількості, та відповідно погодили меншу ціну договору;

- відповідач постійно вживав заходів до виконання зобов`язання, та здійснював негайне добровільне виконання вимог позивача;

- питання встановлення якості товару так і залишилась нез`ясованою у даному спорі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/17697/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №910/17697/23 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою суду від 19.04.2024 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ Дистрибюшн" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 року у справі №910/17697/23 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

26.02.2024 на адресу суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою суду від 04.03.2024 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/17697/23 та судове засідання призначено на 09.04.2024.

Засідання суду, призначене на 09.04.2024, не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючої судді Барсук М.А. на лікарняному.

Ухвалою суду від 15.04.2024 розгляд справи призначено на 30.04.2024.

Позиції учасників справи

19.03.2024 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

29.04.2024 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі № 910/2130/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СМ Дистрибюшн» про визнання недійсним п. 7.2. договору про закупівлю товарів № 3818/Д33-23 від 16.01.2023.

30.04.2024 представником відповідача подано заяву, в якому останній просить залишити без розгляду вищевказане клопотання про зупинення провадження у справі.

Колегія суддів, заслухавши думку представників сторін у судовому засіданні 30.0.2024, задовольнила заяву відповідача та залишила без розгляду подане клопотання про зупинення провадження у справі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

16.01.2023 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СМ Дистрибюшн» (постачальник) було укладено Договір про закупівлю товарів №3818/ДЗЗ-23 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари згідно з ДК 021:2015:09210000-4 - Мастильні засоби (Олива турбінна) (далі - товар), а покупець - прийняти і оплатити товар.

Постачальник повинен поставити покупцю товар, якість якого відповідає нормам, стандартам якісних показників і технічних вимог, установлених чинними нормативними актами України й умовами цього Договору, до кожного виду товару. (п. 2.1. Договору).

Ціна цього Договору становить 5 250 000,00 грн без ПДВ, крім того ПДВ в розмірі 1 050 000,00 грн. Загальна ціна Договору з урахуванням ПДВ становить 6 300 000,00 грн (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки за цим Договором здійснюються наступним чином: постачальник протягом 3 робочих днів від дати направлення покупцем замовлення на поставку товару (далі - замовлення) надає покупцю відповідний рахунок-фактуру. Покупець протягом 10 календарних днів від дати отримання від постачальника відповідного рахунку-фактури перераховує постачальнику попередню оплату (аванс) в розмірі 70% від ціни замовленого покупцем товару. (4.1.1.); остаточні розрахунки за поставлений товар, з урахуванням сплаченого авансу, здійснюються протягом 5 робочих днів від дати підписання покупцем видаткової накладної на поставлений товар. (4.1.2.).

Згідно з п. 5.1. Договору поставка товару здійснюється постачальником у відповідності із замовленням протягом 14 календарних днів після здійснення покупцем оплати відповідно до п. 4.1.1. Договору, якщо інше не передбачено у такому замовленні.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє по 31.12.2023 включно, а в частині грошових зобов`язань - до їх повного виконання. (п. 11.1. Договору).

Додатком №1 до Договору сторони оформили Специфікацію товару.

04.04.2023 року позивачем направлено на адресу відповідача замовлення на поставку 60 тон товару.

25.04.2023 року відповідачем висталено позивачу рахунок на оплату №486 від 25.04.2023 року на суму в розмірі 2 520 000,00 грн за 24 тони оливи турбінної ТП-22С марки 1.

02.05.2023 року позивачем проведено оплату 70% вказаного рахунку згідно платіжної інструкції №5729 на суму 1 764 000,00 грн.

Як зазначає позивач, товар, у відповідності до строків визначених п. 5.1. Договору, відповідачем поставлено не було, у зв`язку з чим позивачем було направлено претензію про сплату штрафу, а в подальшому направлено лист №28АУ/05/1у/1/3862 від 31.07.2023 року про розірвання договору та повернення авансових коштів.

Відповідно до платіжної інструкції №19 від 01.07.2023 року відповідачем повернуто позивачу авансові кошти в розмірі 1 764 000,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить суд стягнути з відповідача суму штрафу в розмірі 441 000,00 грн за порушення відповідачем строків поставки товару згідно умов Договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зі змісту ч. 1 ст. 693 ЦК України слідує, що договором може бути встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було здійснено оплату 70% від виставленого відповідачем рахунку на оплату №486 від 25.04.2023, а саме на суму в розмірі 1 764 000,00 грн (платіжна інструкція №5729).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що поставка товару здійснюється постачальником у відповідності із замовленням протягом 14 календарних днів після здійснення покупцем оплати відповідно до п. 4.1.1. Договору, якщо інше не передбачено у такому замовленні.

Отже, враховуючи умови п. 5.1. Договору, погоджений сторонами строк поставки товару - до 16.05.2023.

Окрім того, у виставленому відповідачем рахунку на оплату №486 від 25.04.2023 року продубльовано умовами п. 5.1. Договору, а саме те, що строк поставки: 14 календарних днів після оплати авансу.

При цьому, заперечення відповідача, що сторонами встановлено строк поставки товару до 31.05.2023 року в електронній переписці, судом першої інстанції правомірно відхилені з огляду на наступне.

Так, пунктом 12.2. Договору сторони передбачили, що будь-які зміни та доповнення до цього Договору є невід`ємною частиною цього Договору та є обов`язковими для виконання сторонами в разі, якщо вони оформлені таким чином: відповідають вимогам чинного законодавства України, виконані письмово, підписані повноважними представниками сторін.

Однак, в наданому відповідачем до матеріалів справи електронному листуванні від 27.04.2023 року під цитатою: «постачання оливи турбінної ТП-22С марка 1 (згідно рахунку) очікуємо до 31.05.2023» відсутні підписи повноважних представників сторін, що в силу п. 12.2. Договору не може вважатись внесенням змін у погоджений сторонами в п. 5.1. Договору строк поставки товару.

Більше того, колегія суддів враховує приписи ст. 654 ЦК України, які передбачають, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

А тому, за відсутності належним чином оформлених документів (зокрема додаткової угоди до договору), суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, що визначений в п. 5.1. Договору строк змінений не був та зобов`язання відповідача за договором підлягало виконанню у визначений даним пунктом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання замовлення позивача товар відповідачем привезено 29.05.2023, що засвідчено актом приймання ТМЦ (товарів) неналежної якості та комплектності від 31.05.2023 року.

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Отже, доставка відповідачем товару 29.05.2023 перевищує визначений умовами Договору строк (до 16.05.2023).

Доводи відповідача, що товар поставлявся на адресу позивача неодноразово та необґрунтовано не приймався останнім, судом першої інстанції правомірно відхилені, оскільки відповідачем первісну поставку здійснено після визначеного Договором строку, а саме після 16.05.2023.

З цих же підстав підлягають відхиленню доводи апелянта щодо не дослідження судом першої інстанції питання встановлення якості поставленого товару.

Більше того, колегія суддів враховує, що відповідач в добровільному порядку повернув суму передоплати у розмірі 1 764 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 19 від 01.08.2023, чим визнав факт не поставки товару за договором. А тому підстав для дослідження питання якості поставленого товару, на що наголошує апелянт, у даному випадку не має.

Отже, за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині поставки товару позивачем на підставі пункту 7.2. договору нараховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 441 000,00 грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 610 та частина 1 статті 612 ЦК України).

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 7.2. Договору сторонами було погоджено, що у разі невиконання або неналежного виконання постачальником будь-якого зобов`язання за цим Договором, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 7% від загальної ціни Договору, зазначеної у п. 3.1. цього Договору, за кожен випадок порушення умов Договору.

Доводи апелянта щодо невірно розрахованої суми штрафу, оскільки враховуючи надання відповідачем рахунку № 462 у сумі 2 520 000,00 грн. та прийняття його позивачем, сторони погодили поставку у меншій кількості, та відповідно погодили меншу ціну договору, колегія суддів відхиляє, оскільки оплата відповідачем рахунку-фактури не може бути свідченням погодженого сторонами внесення змін у договір в частині ціни договору.

Колегія суддів враховує, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу у розмірі 441 000,00 грн, яка розрахована від загальної ціни товару, як це передбачено п. 7.2. договору, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про його обґрунтованість.

Також апелянт посилається на норми ч. 3 ст. 551 ЦК України, які передбачають право суду зменшити розмір неустойки.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18 від 21.11.2019 зі справи № 916/553/19).

Водночас, у даному випадку відповідач взагалі не наводить обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки.

А тому посилання апелянта на приписи ч. 3 ст. 551 ЦК України колегія суддів відхиляє.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 року у справі № 910/17697/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СМ Дистрибюшн" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 у справі № 910/17697/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 у справі № 910/17697/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/17697/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 08.05.2024

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна