ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"13" травня 2024 р. Справа № 903/1303/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бучинська Г.Б.

судді Філіпова Т.Л.

судді Маціщук А.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 20 березня 2024 року у справі №903/1303/23 (повний текст складено 20 березня 2024 року, суддя Гарбар І.О.)

за позовом Заступника керівника Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації

до Литовезької сільської ради

до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

та до Володимирської районної військової адміністрації про визнання незаконним рішень, скасування державної реєстрації земельної ділянки та її повернення до земель державної власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 20 березня 2024 року у справі №903/1303/23 позов задоволено частково.

Закрито провадження у справі в частині позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасувати розпорядження Іваничівської районної державної адміністрації №339 від 06 грудня 2013 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності" в частині затвердження такої документації щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0002, площею 7,1432 га.

Визнано незаконним та скасовано пункт 52 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 27 серпня 2018 року №3-1034/15-18-сг "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність".

Визнано незаконним та скасовано пункт 52 додатку до рішення Литовезької сільської ради №18/40 від 28 вересня 2018 року "Про прийняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність Литовезької сільської ради" щодо передачі земельної ділянки площею 7,1432 га з кадастровим номером :04:000:0002 у комунальну власність Литовезької сільської ради.

Зобов`язано усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної державної адміністрації (Волинської обласної військової адміністрації) у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:0002, площею 7,1432 га шляхом скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Зобов`язано усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної державної адміністрації (Волинської обласної військової адміністрації) у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку площею 7,1432 га з кадастровим номером :04:000:0002, що розташована за межами Литовезької сільської ради Володимирського району Волинської області.

Зобов`язано усунути перешкоди державі у користуванні та розпорядженні майном шляхом зобов`язання Литовезької сільської ради (, Волинська область, Володимирський район, с. Литовеж, вул. Володимира Якобчука, 11) повернути у власність держави в особі Волинської обласної військової адміністрації (адреса м. Луцьк, Київський Майдан, 9, ) земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0002, площею 7,1432 га.

Присуджено до стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (вул. Винниченка, 67, м. Луцьк, 43021, ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, ) 6710,00 грн. (шість тисяч сімсот десять гривень) витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Присуджено до стягнення з Литовезької сільської ради (вул. Володимира Якобчука, 11, с. Литовеж, Володимирський р-н., Волинська обл., ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, ) 6710,00 грн. (шість тисяч сімсот десять гривень) витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 20 березня 2024 року у справі №903/1303/23, позов прокурора залишити без розгляду, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю, застосувати строки позовної давності.

Листом №903/1303/23/2408/24 від 09 квітня 2024 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Волинської області.

Належним чином оформлені матеріали справи надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 16 квітня 2024 року.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 квітня 2024 року у справі №903/1303/23 залишено без руху апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на рішення Господарського суду Волинської області від 20 березня 2024 року у справі №903/1303/23. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та надати належні докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 16104 грн.

Вказана ухвала доставлена до "Електронного кабінету" скаржника 22 квітня 2024 року.

01 травня 2024 року до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про відстрочення сплати судового збору при поданні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 20 березня 2024 року у справі №903/1303/23 до ухвалення судового рішення у даній справі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03 травня 2024 року у справі №903/1303/23 відмовлено Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору. Запропоновано Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області в строк до 10 травня 2024 року виконати вимоги ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 квітня 2024 року у справі №903/1303/23 про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 квітня 2024 року у справі №903/1303/23, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Як вбачається із довідки про доставку електронного листа, ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 03 травня 2024 року була доставлена в електронний кабінет скаржника 03 травня 2024 року о 15:10 год.

10 травня 2024 року від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 травня 2024 року, у зв`язку із перебуванням суддів члена колегії Василишина А.Р. у відпустці з 13 травня 2024 року по 17 травня 2024 року включно, внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В.

Таке клопотання за змістом є аналогічним попередньо поданому клопотанню. Зокрема, обґрунтовуючи таке клопотання скаржник посилається на відсутність фінансування, запроваджений на території України, у зв`язку із збройною агресією російської федерації, військовий стан.

Колегія суддів розглядаючи вказане клопотання скаржника, бере до уваги таке.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може звільнити від сплати судового збору (частина друга цієї ж статті):

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Законом України "Про судовий збір" визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Оскільки предметом спору у цій справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а положення пунктів 1, 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію, тому й підстави для звільнення від сплати судового збору у цій справі відсутні.

Апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору від 10 травня 2024 року.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, котрі викладені у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 910/10939/22, у разі коли після постановлення судом ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку на усунення її недоліків, а саме подання доказів сплати судового збору, скаржник звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, суд може залишити таке клопотання без розгляду з підстав пропущення строку його подання або за заявою скаржника поновити цей строк та розглянути клопотання по суті.

У випадку залишення судом клопотання про звільнення скаржника від сплати судового збору без розгляду або відмови в задоволенні такого клопотання суд постановляє ухвалу, яку направляє скаржнику.

Отримавши її, скаржник повинен виконати ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху, а саме подати суду докази сплати судового збору. У випадку якщо скаржник не встигає цього зробити до закінчення строку, наданого судом або встановленого законом на усунення недоліків, він може звернутись до суду із заявою, відповідно, про продовження або поновлення зазначеного строку.

Для цього перед постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги з підстави неусунення скаржником її недоліків суд має переконатись, що скаржник отримав ухвалу про залишення без розгляду або відмову в задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору та має розумний строк для сплати судового збору і подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору. Відповідно до частини шостої статті 260 ГПК України такий строк не повинен перевищувати п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

З врахуванням того, що суд апеляційної інстанції вже відмовляв скаржнику в подібному клопотанні, надавав скаржнику можливість усунути недоліки апеляційної скарги, відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для повторного продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Судовою колегією встановлено, що станом на 13 травня 2024 року скаржником не виконані вимоги суду, вказані в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 03 травня 2024 року у справі №903/1303/23 про залишення апеляційної скарги без руху.

Суд враховує, що скаржник і не звертається до суду із заявою про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, встановлений ухвалою суду апеляційної інстанції від 03 травня 2024 року.

Більше того, з огляду на подання клопотання про звільнення від сплати судового збору після відхилення судом клопотання про відстрочення такої сплати з аналогічних мотивів, суд прийшов до висновку, що скаржник не має на меті усувати недоліки апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За умовами частини 4 статті 174 ГПК України якщо особа не усунула недоліки поданої заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з такою заявою.

Згідно частин 6, 7 статті 260 Господарського процесуального кодексу України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів прийшла висновку, що скаржником не усунуті виявлені недоліки у встановлений судом строк, а саме - не подано доказів сплати судового збору у розмірі 16104 грн в порядку визначеному Законом України "Про судовий збір", що є підставою для повернення скарги.

За таких обставин апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Волинській області вважається неподаною та підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 242, 234, 235, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Повернути апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Волинської області від 20 березня 2024 року у справі №903/1303/23 Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та у строк відповідно до статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Маціщук А.В.