ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2024 р. Справа № 910/16547/23

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", 01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1", 07301, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Шолуденка, будинок 20, корпус 1, квартира 110

про стягнення 1 082 461, 20 грн за договором № 1641122 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 07.11.2019

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін згідно протоколу

суть спору:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1" про стягнення заборгованості за договором № 1641122 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 07.11.2019 у загальному розмірі 1 082 461, 20 грн, з яких 824 659, 51 грн заборгованість за спожиту теплову енергію, 6 764, 00 грн пеня, 214 348, 06 грн інфляційні збитки та 36 689, 63 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору, в частині оплати вартості спожитої у період із жовтня 2021 року по липень 2023 року теплової енергії.

Матеріали позовної заяви вих. № 3017/1/10456 від 26.09.2023 передані до Господарського суду Київської області за територіальною підсудністю на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 30.10.2023.

Господарський суд Київської області ухвалою від 26.12.2023 подану позовну заяву залишив без руху. Позивач, на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 08.01.2024 направив до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. Суд, перевіривши надані документи, встановив, що позивачем усунуті недоліки позовної заяви.

Господарський суд ухвалою від 11.01.2024 відкрив провадження у справі № 910/16547/23, постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 08.02.2024; встановив відповідачу строк, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов разом з доказами направлення копії відзиву іншій стороні.

Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1" зареєстроване та має електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС "Електронний суд", копія ухвали суду від 11.01.2024 про відкриття провадження у справі надіслана в електронній формі до електронного кабінету відповідача відповідно до вимог статей 6, 242 Господарського процесуального кодексу України та пункту 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21.

Відповідно до частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до сформованої в АС "ДСС" довідки про доставку електронного листа, ухвала Господарського суду Київської області № 910/16547/23 від 11.01.2024 доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1" 11.01.2024 о 21:02, зазначена довідка долучена до матеріалів справи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів частини дев`ятої статті 165 та частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд Київської області ухвалою від 08.02.2024 закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 07.03.2024.

07.03.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 18.04.2024.

Відповідач належно будучи повідомленим про розгляд справи по суті, явку представника в судові засідання не забезпечив.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 18.04.2024 судом прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

установив:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго". За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП "Київтеплоенерго".

07 листопада 2019 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі КП "Київтеплоенерго" / постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1" (далі ТОВ "УК" Сервіс номер 1 " / споживач) укладено договір № 1641122 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі Договір).

Згідно із пунктом 1.1. Договору, постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що при виконанні умов цього Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації/ теплових установ і мереж, нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Відповідно до підпункту 2.2.1. пункту 2.2. Договору, постачальник зобов`язався безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем (Додатки 3, 4) для потреб опалення в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання протягом року згідно із заявленими споживачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в Додатку 1.

Згідно із підпунктом 2.3.1. пункту 2.3. Договору, споживач зобов`язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у Додатку 1, не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у Додатку 2.

Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасне надходження коштів на рахунок постачальника. Прийняття всіх заходів (в тому числі примусових) для стягнення коштів з боржників згідно з чинним законодавством України (підпункт 2.3.5. Договору).

Згідно із пунктом 3.1. Договору, сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього Договору.

Відповідно до пункту 3.3. Договору споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5 % суми боргу на початку кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що останній набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.06.2020.

01 листопада 2021 року між сторонами підписано Додаткову угоду до договору від 07.11.2019 № 1641122 на постачання теплової енергії у гарячій воді, за умовами якої, сторони погодили продовжити строк дії договору до 15.06.2022 з можливістю подальшої пролонгації згідно доданого пункту 4.3 до Договору, а також викласти в новій редакції Додатки № 1, 2, 3, 4, 7 до Договору.

Відповідно до пункту 1 Додатку 2 до Договору (Тарифи та порядок розрахунків), розрахунки з споживачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно з тарифами, затвердженими виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), за кожну відпущену Гігакалорію (1 Гкал/грн) без урахування ПДВ:

в редакції Додатка 2 до договору: житловим організаціям 1 342, 98 грн / Гкал;

в редакції Додатка 2 до додаткової угоди від 01.11.2021 до договору: житловим організаціям 1 749, 60 грн / Гкал.

Згідно із пунктами 2, 3 Додатку 2 до Договору, у разі встановлення у споживача будинкових комерційних приладів обліку теплової енергії кількість спожитої ним теплової енергії в розрахунковому періоді визначається відповідно до показників цих приладів, встановлених на межі балансової належності (Додаток 3, 4). У разі встановлення будинкових приладів обліку теплової енергії споживача не на межі балансової належності, до обсягів теплової енергії, визначених цими приладами обліку, споживачем додаються теплові втрати на ділянці тепломережі з межі поділу балансової належності до місця встановлення приладів обліку згідно з п. 1.3. Додатку 1.

Пунктом 9 Додатку 2 до Договору передбачено, що споживача щомісячно з 12 по 15 числа отримує в ЦОК за адресою: вул. Будівельників, 25 оформлені постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання-передавання товарної продукції, облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Відповідно до пункту 10 Додатку 2 до Договору передбачено, що споживач на розрахунковий рахунок постачальника щомісячно забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію; до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунки постачальника згідно з його розрахунком.

Довідкою, що є Додатком 6 до договору № 1641122 від 07.11.2019, визначено дані по будинках (спорудах) ТОВ "Управляюча компанія "Сервіс номер 1", опалення і гаряче водопостачання яких здійснюється від теплових мереж "Енергопостачальної організації", а саме житловий будинок за адресою: вул. Градинська, буд.1.

Звертаючись із цим позовом до суду, позивач твердить, що відповідач своєчасно не вносив плату за спожиту теплову енергію у гарячій воді, в результаті чого за період з жовтня 2021 року по липень 2023 року включно утворилася заборгованість, яка на день подання позову становить 824 659, 51 грн.

На підтвердження факту постачання позивачем теплової енергії відповідачу у спірний період до матеріалів справи надано:

копії актів № 9023 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи від 17.08.2021 в опалювальний період 2021-2022 (ЗАГ); № 9058 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи від 17.08.2021 в опалювальний період 2021-2022 (1 зона); № 9059 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи від 17.08.2021 в опалювальний період 2021-2022 (2 зона); № 08563 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи від 16.11.2021 в опалювальний період 2021-2022 (1 зона); № 08564 про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи від 16.11.2021 в опалювальний період 2021-2022 (2 зона);

копію корінця наряду № 634 від 11.11.2021 про включення споживача ТОВ "УК "Сервіс номер 1" у зв`язку із початком опалювального сезону;

акти приймання-передавання товарної продукції № 11/2021-1641122 від 30.11.2021 за листопад 2021 року на суму 122 036,52 грн; № 12/2021-1641122 від 31.12.2021 за грудень 2021 року на суму 119 501, 84 грн з урахуванням коригування нарахувань за листопад 2021 року згідно рішення Київської міської ради № 3675/3716 від 02.12.2021 щодо застосування протягом опалювального періоду 2021/2022 до споживачів категорії "населення" тарифу на теплову енергію, що застосовувався протягом січня-квітня 2021 року; № 1/2022-1641122 від 31.01.2022 за січень 2022 року на суму 233 101, 97 грн; № 2/2022-1641122 від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 185 428, 62 грн; № 3/2022-1641122 від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 164 590, 56 грн.

Відтак, згідно доводів позивача заборгованість за договором за спожиту відповідачем теплову енергію за спірний період в розмірі 824 659, 51 грн відповідачем не сплачено чим допущено порушення виконання грошового (договірного зобов`язання) та стало підставою для нарахування позивачем пені, 3 % річних та інфляційних втрат згідно наданого суду розрахунку.

Заперечення відповідача по суті заявлених вимог матеріали справи не містять.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором енергопостачання.

У відповідності до частини першої статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно із частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частинами першою та другою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд встановив, що позивач на виконання умов договору № 1641122 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 07.11.2019, за заявлений у позовній заяві період з жовтня 2021 року по липень 2023 року включно, фактично надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії у період з листопада 2021 року по березень 2022 року включно на загальну на суму 824 659, 51 грн, що підтверджується актами приймання-передавання товарної продукції, а саме:

№ 11/2021-1641122 від 30.11.2021 за листопад 2021 року на суму 122 036,52 грн;

№ 12/2021-1641122 від 31.12.2021 за грудень 2021 року на суму 119 501, 84 грн, яка розрахована з урахуванням коригування нарахувань за листопад 2021 року згідно рішення Київської міської ради № 3675/3716 від 02.12.2021 щодо застосування протягом опалювального періоду 2021/2022 до споживачів категорії "населення" тарифу на теплову енергію, що застосовувався протягом січня-квітня 2021 року;

№ 1/2022-1641122 від 31.01.2022 за січень 2022 року на суму 233 101, 97 грн;

№ 2/2022-1641122 від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 185 428, 62 грн;

№ 3/2022-1641122 від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 164 590, 56 грн.

Зокрема судом встановлено, що додатковою угодою від 01.11.2021, укладеною між сторонами, останні виклали в новій редакції Додаток 2 до Договору, який визначає тарифи та порядок розрахунків. Так, згідно пункту 1 цього Додатку, тариф житловим організаціям з 01.11.2021 визначено у розмірі 1 749, 60 грн / Гкал. За таким тарифом позивачем здійснено розрахунок спожитої теплової енергії у листопаді 2021 року, однак на підставі рішення Київської міської ради № 3675/3716 від 02.12.2021 щодо застосування протягом опалювального періоду 2021/2022 до споживачів категорії "населення" тарифу на теплову енергію, що застосовувався протягом січня-квітня 2021 року, позивачем проведено коригування нарахувань за листопад 2021 року, що відображено у рахунку за грудень 2021 року.

Також, в матеріалах справи наявна довідка про стан розрахунків за спожиту від КП "Київтеплоенерго" теплоенергію ТОВ "Управляюча компанія "Сервіс номер 1" за загальний період з жовтня 2021 року по липень 2023 року, з якої вбачається що заборгованість відповідача становить 824 659, 51 грн, оскільки періоди: жовтень 2021 року та з квітня 2022 по липень 2023 років нарахування вказані по 0, 00 грн.

Водночас суд вказує, що перелічені вище акти приймання-передавання товарної продукції не підписані представником відповідача, натомість вмотивованої відмови від їх підписання матеріали справи не містять.

При цьому, пунктом 9 Додатку 2 до Договору передбачено обов`язок споживача щомісячно з 12 по 15 числа отримувати в ЦОК за адресою: вул. Будівельників, 25 оформлені постачальником рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця, акт приймання-передавання товарної продукції, облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник постачальнику протягом двох днів з моменту їх одержання.

Доказів виконання пункту 9 Додатку 2 до Договору з отримання споживачем (відповідачем) актів приймання-передавання товарної продукції матеріали справи не місять, як і відсутні заперечення відповідача щодо отриманих від позивача послуг за договором у спірний період.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем у повному обсязі або спростовували наявність такої заборгованості, суду не надав.

З огляду на встановлені судом вище обставини, враховуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено порядок розрахунків за договором щодо наданих позивачем послуг з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по березень 2022 року, що призвело до існування у останнього заборгованості в розмірі 824 659, 51 грн, яка є обґрунтованою та такою що правомірно заявлена до стягнення позивачем оскільки станом на дату звернення до суду з позовом не сплачена відповідачем.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 6 764, 00 грн, нараховану за зобов`язаннями березня 2022 року за період з 11.04.2022 по 30.09.2022, а також інфляційні втрати у розмірі 214 348, 06 грн та 3 % річних у розмірі 36 689, 63 грн, нараховані за період з 01.12.2021 по 31.07.2023.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

У пункті 3.3. Договору сторонами погоджено, що споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5 % від суми боргу на початку кожного розрахункового періоду (місяця) за кожний день до моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", який є спеціальним законом у спірних правовідносинах у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" постачання теплової енергії (теплопостачання) господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частина перша статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Із наданих до справи доказів, вбачається, що постачання позивачем теплової енергії за договором здійснювалося до житлового будинку по вул. Градинська, 1, м. Київ.

Суд зауважує, що відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", якими на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

11.03.2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 установлено карантин на всій території України з 12.03.2020 року.

У подальшому дія карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, продовжувалася.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 (з урахуванням внесених до неї змін) дія карантину на всій території України встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 продовжена до 30.06.2023 року.

Отже, з наведеного вбачається, що карантин діяв на всій території України з 12.03.2020 по 30.06.2023 включно.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" від 05.03.2022 № 206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України і станом на дату ухвалення даного рішення встановлений до 14.05.2024.

Відтак, із врахуванням зазначеного, нарахування позивачем пені за період з 11.04.2022 по 30.09.2022, а також 3 % річних та інфляційних втрат починаючи з 24.02.2022 є неправомірними та такими, що не підлягають задоволенню.

Передбачена постановою КМУ "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" від 05.03.2022 № 206 заборона нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат щодо спірних правовідносин знята постановою КМУ від 29.12.2023 № 1405 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг", яка набрала законної сили 30.12.2023, та відповідно не зачіпає період нарахувань у даній справі.

Отже правомірними нарахуваннями є нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснені позивачем до 23.02.2022 (включно).

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, із розрахунку позивача судом встановлено, що ним невірно визначено початок періодів прострочення, оскільки, не було враховано умови Договору, які передбачають, що споживач зобов`язаний сплатити вартість теплової енергії не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, отже, прострочення відповідача настає з 11 числа наступного місяця, тоді як позивач періоди визначає з першого числа поточного місяця.

Із врахуванням зазначеного, на переконання суду правомірним та арифметично вірним розрахунком 3 % річних та інфляційних втрат є розрахунок за загальний період з 11.12.2021 по 23.02.2022 на суму боргових періодів за листопад 2021, грудень 2021, січень 2022 років, яка збільшувалась кожного 11 числа.

За підрахунками суду, обґрунтованою та правомірною сумою, яка підлягаю стягненню на користь позивача є сума 3 % річних у розмірі 1 433, 52 грн та інфляційні втрати у розмірі 11 466, 47 грн, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині належить задовольнити частково.

Як унормовано статтею 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині першій статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Сервіс номер 1" (07301, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Шолуденка, будинок 20, корпус 1, квартира 110, ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ) 837 559 (вісімсот тридцять сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 50 коп. (з яких заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 824 659, 51 грн, 3 % річних у розмірі 1 433, 52 грн, інфляційні втрати у розмірі 11 466, 47 грн) та 12 563 (дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят три) грн 39 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повний текст рішення складено та підписано: 06.05.2024