РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.05.2024Справа № 910/19754/23

Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/19754/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський Алюмінієвий Завод» (04212, м. Київ, вул. Тимошенка Маршала, буд. 2, літера Д)

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Покрівельних Технологій» (03039, м. Київ, проспект Валерія Лобановського, 119)

про стягнення 174 540, 02 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський Алюмінієвий Завод» (далі - позивач, покупець) звернулось до Господарського суду міста Київ з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Покрівельних Технологій» (далі - відповідач, постачальник) про стягнення 175 024, 63 грн, з яких 173 414, 02 грн - сума основного боргу (попередня оплата) та 1 610, 61 грн - 3 % річних.

24.01.2024 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 24.01.2024 для усунення недоліків позовної заяви.

01.02.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач керуючись п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК зменшив позовні вимоги та усунув недоліки, встановлені ухвалою від 24.01.2024.

Так, зокрема позивач в заяві про усунення недоліків позову просить стягнути 174 540, 02 грн, з яких 173 414, 02 грн - основний борг, 1 126, 00 грн - 3 % річних за період з 18.09.2023 по 05.12.2023.

19.02.2024 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи № 910/19754/23 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

01.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварський Алюмінієвий Завод» (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр Покрівельних Технологій» (надалі - відповідач, постачальник) був укладений Договір поставки № 01/08-1 (далі - Договір), згідно п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця матеріальні та нематеріальні цінності (надалі - «товар») в кількості, відповідної якості і за ціною в порядку та строки, передбачені Договором, а покупець - прийняти та оплатити товар на умовах, визначених в цьому Договорі.

Відповідно до п. 1 Специфікації, що є Додатком № 1 до Договору: найменування товару - Фанера ФКМ сорт 3/4 НШ 1250х2500х6 мм, 200.000 шт., ціна за од. вим. 437, 84 грн без ПДВ, 87 568, 00 грн сума без ПДВ; Фанера ФКМ сорт 3/4 НШ 1250х2500х10 мм кількість од. вим. 300.000, ціна за од. вим 663, 84 грн без ПДВ, 199 152, 00 грн сума без ПДВ. Загалом сума 344 064, 00 грн з ПДВ 20 % (57 344, 00 грн).

Відповідно до п. 2.4. Договору постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару в строк не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання постачальником 50 % попередньої оплати.

Згідно п. 2.5. Договору поставка вважається завершеною з моменту отримання товару покупцем.

Відповідно до п. 3.2. Договору оплата вартості товару здійснюється шляхом 50 % попередньої оплати та залишок грошового зобов`язання по факту поставки товару покупцю до його відвантаження і підписання сторонами видаткової накладної, та/або інших супровідних документів.

Відповідач направив позивачу рахунки-фактури № ПТ-0001061 від 27.07.2023 на суму 1 382, 02 грн та № ПТ-0001107 від 03.08.2023 на суму 344 064, 00 грн.

Позивачем було перераховано на рахунок відповідача попередню оплату у розмірі 1 382, 02 грн за платіжною інструкцією № 2961 від 28.07.2023 як оплата за фанеру згідно рахунку № ПТ-0001061 від 27.07.2023 та 172 032, 00 грн за платіжною інструкцією № 3078 від 08.08.2023 як оплата за фанеру згідно рахунку № ПТ-0001107 від 03.08.2023.

Втім, відповідач всупереч умовам Договору не здійснив поставку товару у визначений термін, а саме до 15.08.2023, оскільки, передплата була отримана 09.08.2023.

05.09.2023 позивач надіслав на адресу відповідача лист № 01-03/119, в якому вимагав повернути попередню оплату, у зв`язку з не поставкою товару, а в подальшому звернувся з претензією № 007-27/2023 від 03.11.2023. На думку позивача, відповідач повинен був повернути попередню оплату до 18.09.2023, проте цього не зробив.

Отже, позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку суму попередньої оплати, а також нараховані проценти річних.

2. Предмет позову.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача про стягнення 173 414, 02 грн основного боргу та 1 126, 00 грн 3 % річних за період прострочення з 18.09.2023 по 05.12.2023.

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з поставки товару за Договором поставки № 01/08-1 від 01.08.2023 у строк до 15.08.2023, а також грошового зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у строк до 18.09.2023.

4. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України (оскільки, відповідач не мав станом на 19.02.2024 зареєстрованого електронного кабінету), ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.02.2024 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних особі-підприємців та громадських формувань, а саме: 03039, м. Київ, проспект Валерія Лобановського, 119).

Як вбачається з наявного в матеріалах справи поштового повернення, ухвала суду від 15.01.2024 була повернута до Господарського суду міста Києва з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України).

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває (ч. 7 ст. 120 ГПК України).

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 ГПК України).

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/19754/23, втім відзив або заяву про продовження/поновлення строку для його подання до суду не подав впродовж розумного строку, про нову адресу місцезнаходження суд не повідомляв, а відтак, відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи настав (коли саме настав) строк виконання відповідачем зобов`язань з поставки товару?

- чи настав (коли саме настав) строк виконання відповідачем грошових зобов`язань з повернення суми попередньої оплати, а відтак чи обґрунтовано позивач просить стягнути 3 % річних з 18.09.2023?

- чи обґрунтовані позовні вимоги та в якій частині вони підлягають задоволенню?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач в порядку п. 3.2. Договору здійснив попередню оплату вартості за поставку згідно платіжним інструкціям № 2961 від 28.07.2023 на суму 1 382, 02 з призначенням платежу «оплата за фанеру зг. рах. №ПТ-0001061 від 27.07.2023 в т. ч. ПДВ 230.34 грн» та № 3078 від 08.08.2023 на суму 172 032, 00 грн з призначенням платежу «оплата за фанеру зг. рах. №ПТ-0001107 від 03.08.2023 в т.ч. ПДВ 28 672, 00 грн»

Таким чином, постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару в строк не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання постачальником 50 % попередньої оплати (п. 2.4. Договору).

Отже, позивач виконав договірні зобов`язання в частині оплати товару в розмірі 50 % (попередня оплата), в свою чергу у відповідача виник обов`язок поставити товар в повному обсязі та останнім днем строку поставки товару є 04.08.2023 та 15.08.2023 відповідно.

Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем поставки товару у домовлені строки.

Проте, суд вважає помилковими твердження позивача в частині того, що відповідач зобов`язаний був повернути суму попередньої оплати у строк до 18.09.2023, з огляду на наступне.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Тобто, позивач вправі реалізувати право визначене ч. 2 ст. 693 ЦК України в будь-якій активній формі (в тому числі пред`явлення вимоги, або позову).

При цьому, визначене ч. 2 ст. 693 ЦК України право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом, встановленим законом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок чого припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

В матеріалах справи міститься лист позивача за вих. №01-03/119 від 05.09.2023 до відповідача про повернення суми попередньої оплати.

Проте матеріали справи не містять належних доказів надіслання такого листа на адресу місцезнаходження відповідача, оскільки, з наданої позивачем квитанції та трекінгу Укрпошти № 679 не можливо встановити кореспонденція якого змісту надсилалась на адресу відповідача.

Проте, судом встановлено, що на адресу місцезнаходження відповідача позивачем було надіслано претензію №007-27/2023 від 03.11.2023, про що в матеріалах справи містяться докази надіслання поштового відправлення №226 (опис вкладення, накладна та квитанція відділення поштового зв`язку).

У претензії №007-27/2023 від 03.11.2023 позивач вимагав в строк, що не перевищує 7 (сім) днів від дати отримання претензії повернути покупцю суму попередньої оплати. Втім, надіслана претензія не була отримана відповідачем за місцем обслуговування 07.11.2023 з поміткою «інші причини» (згідно перевіреного судом трекінгу відправлення) та була повернута за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання.

На переконання суду, не отримання відповідачем претензії, яка була надіслана позивачем у належний спосіб, а саме на зареєстроване місцезнаходження відповідача згідно відомостей з ЄДР, не може ставитись в провину позивачу.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, скориставшись наданим йому частиною 2 статті 693 ЦК України правом, відмовився від зобов`язань за договором поставки, внаслідок чого зобов`язання відповідача з поставки товару є припиненими з 07.11.2023, та з 08.11.2023 у відповідача виникло нове грошове зобов`язання з повернення попередньої оплати впродовж 7 (семи) днів.

Відтак, відповідач зобов`язаний був повернути суму попередньої оплати у загальному розмірі 173 414, 02 грн у строк до 15.11.2023 включно, а отже з 16.11.2023 відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, та саме з 16.11.2023 позивач повинен був нарахувати на суму не повернутої в строк попередньої оплати 3 % річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Матеріали справи не містять доказів повернення суми попередньої оплати, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення 173 414, 02 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Таким чином, на суму не повернутої попередньої оплати підлягає нарахуванню 3 % річних за період з 16.11.2023 по 05.12.2023 (а не з 18.09.2023 як помилково зазначає позивач).

Суд, здійснивши власний розрахунок 3 % річних за допомогою ІПС «Ліга:Закон» суд встановив, що дійсний розмір процентів річних, що підлягає стягненню з відповідача становить 285, 06 грн, а не 1 126, 00 грн як визначено позивачем.

З огляду на вище встановлене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

6. Розподіл судових витрат.

В попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат позивач вказував, що ним понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684, 00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000, 00 грн.

За загальним правилом, судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Відтак, суд керуючись ч. 9 ст. 129 ГПК України покладає судовий збір на відповідача в повному обсязі, як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач зазначив, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000, 00 грн будуть надані у строки визначені до норм чинного законодавства України.

З огляду на зазначене, суд звертає увагу, що згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на те, що дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, а тому стадія судових дебатів не передбачається, суд констатує, що позивачу необхідно було подати докази понесення витрат на професійну правничу допомогу або заяву, що такі докази будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду до закінчення розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження, але в будь якому разі до моменту написання повного тексту рішення (строк розгляду справи сплив 19.04.2024 року, з огляду на те, що ухвалу про відкриття провадження було прийнято 19.02.2024 року).

Однак позивачем так і не було виконано встановленого нормою ГПК України процесуального обов`язку та не подано до суду жодного доказу на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000, 00 грн, а також, позивач не надав суду заяву про намір подати заяву про понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.

Відтак, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000, 00 грн, в зв`язку з відсутністю доказів понесення позивачем таких витрат.

На підставі вище викладеного, керуючись 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський Алюмінієвий Завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Покрівельних Технологій» про стягнення 174 540, 02 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Покрівельних Технологій» (03039, м. Київ, проспект Валерія Лобановського, 119, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський Алюмінієвий Завод» (04212, м. Київ, вул. Тимошенка Маршала, буд. 2, літера Д, ) 173 414 (сто сімдесят три тисячі чотириста чотирнадцять) грн 02 коп. - попередньої оплати, 285 (двісті вісімдесят п`ять) грн 06 коп. - 3 % річних, 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. - судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення 3 % річних у розмірі 840,94 грн. - відмовити

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких