УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

07.05.2024Справа № 910/5489/24
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши

заяву Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвіжн» заборгованості у розмірі 1 975,62 грн,

УСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвіжн» заборгованості у розмірі 1 975,62 грн за договором № 77/901 про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 05.05.2015.

Розглянувши вказану заяву про видачу судового наказу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 1 ст. 148 ГПК України).

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу передбачені у ст. 150 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Крім того, відповідно до приписів ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, заявник вказує про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвіжн» перед ним заборгованості у розмірі 1 893,88 грн за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, на підтвердження чого надає, зокрема, копію договору № 77/901 про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території від 05.05.2015, розрахунок заборгованості за надання послуг по утриманню будинків та прибудинкової території за період з 01.03.2023 по 31.03.2024 за вказаним договором, копію розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.06.2017 № 668 та перелік послуг.

У ч. 2 ст. 12 ГПК України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Слід зазначити, що судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами, а для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник повинен в тому числі подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Суд зазначає, що наданий заявником розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом на підтвердження заявленої до стягнення з боржника суми боргу, оскільки за умовами укладеного між сторонами договору (п. 2.5.) факт надання послуг підтверджується актом виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.6. договору орендар/власник зобов`язаний підписати акт виконаних робіт наданих послуг протягом 5 робочих днів з моменту його надходження від підприємства, або висловити свої заперечення стосовно його підписання. Якщо власник не підпише отриманий акт і не висловить свої заперечення щодо його підписання, то такий акт вважається погодженим сторонами.

Судом встановлено, що до заяви про видачу судового наказу не додано доказів виставлення (надіслання заявником та отримання боржником) актів виконаних робіт за спірний період, як і не додано самих актів (підписаних сторонами чи лише заявником).

За таких обставин, заявником не доведено безспірність вимог до боржника, а тому вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвіжн» заборгованості у розмірі 1 893,88 грн не може бути задоволена в порядку наказного провадження, оскільки надані заявником документи не підтверджують права виникнення у останнього грошової вимоги на вказану суму.

У зв`язку із наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення вимог заявника про стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 44,87 грн, 3% річних у розмірі 27,17 грн та 9,70 грн пені, оскільки вони є похідними від вимоги про стягнення суми основного боргу.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України cуддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За наведених обставин, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвіжн» заборгованості у розмірі 1 975,62 грн.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 148, 152, 153, 154, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвіжн» заборгованості у розмірі 1 975,62 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 07.05.2024 та відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя Т.Ю. Трофименко