ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Черкаси Справа № 925/315/24

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Черкаське обласне управління AT Ощадбанк

до Товариства з обмеженою відповідальністю Газова компанія Черкаси-Газ

про стягнення 109 188,14 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії - Черкаське обласне управління AT Ощадбанк (бул. Шевченка, 320, м. Черкаси, 18005, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Газова компанія Черкаси-Газ (вул. Святотроїцька, 73/3, м. Черкаси, 18001, ) у якому просить суд стягнути завдані збитки, пеню, інфляційні втрати та річні з Товариства з обмеженою відповідальністю Газова компанія Черкаси-Газ () на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Черкаське обласне управління AT Ощадбанк (МФО - 354507; код - 02767059; р/р IBAN:UA3920105) заборгованість у сумі:

1.За договорами на постачання та транспортування газу №ГК-18/0183 від 14.12.2018 та ГК-18/0183-ПТ від 22.04.2019 станом на 09.02.2024:

сума простроченої заборгованості - 11 165, 48 грн;

розрахунок суми трьох процентів річних за прострочення сплати заборгованості за постачання та транспортування газу - 290, 91 грн;

розрахунок суми інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості за постачання та транспортування газу - 111, 65 грн;

розрахунок суми пені за прострочення сплати заборгованості за постачання та транспортування газу станом на 09.02.2024 - 4 017, 74 грн.

2. Заборгованість за договорами на постачання та транспортування газу №ГК-18/0186 від 14.12.2018 та ГК-18/0186-ПТ від 22.04.2019 станом на 09.02.2024:

сума простроченої заборгованості - 10 829, 13 грн;

розрахунок суми трьох процентів річних за прострочення сплати заборгованості за постачання та транспортування газу - 282, 15 грн;

розрахунок суми інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості за постачання та транспортування газу - 108, 29 грн;

розрахунок суми пені за прострочення сплати заборгованості за постачання та транспортування газу станом на 09.02.2024 - 3 896, 71 грн.

3. 3аборгованість за договорами на постачання та транспортування газу №ГК-18/0216 від 14.12.2018 та №ГК-18/0216-ПТ від 22.04.2019 станом на 09.02.2024:

сума простроченої заборгованості - 38 977, 40 грн;

розрахунок суми трьох процентів річних за прострочення сплати заборгованості за постачання та транспортування газу - 1 015, 55 грн;

розрахунок суми інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості за постачання та транспортування газу - 398, 77 грн;

розрахунок суми пені за прострочення сплати заборгованості за постачання та транспортування газу станом на 09.02.2024 - 14 025, 46 грн.

4. Заборгованість за договорами на постачання та транспортування газу №ГК-18/0238 від 14.12.2018 та ГК-18/0238-ПТ від 22.04.2019 станом на 09.02.2024:

сума простроченої заборгованості - 17 249, 14 грн;

розрахунок суми трьох процентів річних за прострочення сплати заборгованості за постачання та транспортування газу - 449, 42 грн;

розрахунок суми інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості за постачання та транспортування газу - 172, 49 грн;

розрахунок суми пені за прострочення сплати заборгованості за постачання та транспортування газу станом на 09.02.2024 - 6 206, 85 грн;

всього: 109 188, 14 грн (сто дев`ять тисяч сто вісімдесят вісім гривень 14 копійок);

стягнути з Товариства з обмеженою відповід-альністю Газова компанія Черкаси-Газ () на користь акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Черкаське обласне управління AT Ощадбанк (МФО-354507; код - 02767059; р/р IBAN:UA3920105) суму сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язання, що виникло із договорів на постачання та транспортування природного газу №ГК-18/0183 від 14.12.2018 та ГК-18/0183-ПТ від 22.04.2019, №ГК-18/0186 від 14.12.2018 та ГК-18/0186-ПТ від 22.04.2019, №ГК-18/0216 від 14.12.2018 та №ГК-18/0216-ПТ від 22.04.2019, №ГК-18/0238 від 14.12.2018 та ГК-18/0238-ПТ від 22.04.2019 щодо повернення позивачу суми попередньої оплати за постачання природного газу. Позивач стверджує, що відповідач свого зобов`язання з постачання газу в оплаченому позивачем обсязі не виконав, суму передоплати за непоставлений природний газ не повернув. Крім повернення попередньої оплати, позивач за прострочення повернення спірних коштів, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, 3 % річних та пеню.

Ухвалою від 15.03.2024 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу постановив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначив у судовому засіданні на 16.04.2024.

Відповідач у строк, визначений законом, відзиву або будь-які інші письмові заперечення, доказів, що впливають на вирішення спору по суті, не надав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

21 березня 2024 року представник позивача подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за наявними в ній матеріалами без участі представника. В заяві також зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У призначене судове засідання представники сторін не з`явилися, причини неявки відповідача суду не відомі.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 15.03.2024 судом було направлено до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС відповідача, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа, яка міститься у матеріалах справи.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (частина 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Відомості про вказані процесуальні дії занесені до протоколу судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

Між АТ «Ощадбанк» (Споживач) та ТОВ « Газова компанія «Черкаси-Газ» (Постачальник) були укладені однотипні договори постачання та транспортування природного газу, які підписані представниками обох сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

14.12.2018 укладено Договір постачання природного газу №ГК-18 0183 (а.с. 13 -17).

Згідно п.1.1. Договору - Постачальник зобов`язується поставити Споживачу природний газ, в обсягах і порядку, передбачених п. 1.2.Договору, а саме в обсягах 19,5 куб. метрів. Споживач зобов`язується прийняти та оплатити Постачальнику його вартість.

Сторони погодили усі істотні умови Договору, і зокрема, домовилися про наступне:

п. 1.2.1. додатковими угодами до даного договору визначаються місячні обсяги постачання в розрізі добових обсягів природного газу;

п. 1.6. у випадку, якщо добовий обсяг споживання газу споживачем зменшується або збільшується + - 5,0 % порівняно із замовленим добовим обсягом, споживач повинен змінити заявлений обсяг шляхом вручення письмової заявки про зміну заявлених обсягів або шляхом внесення даних у відповідний розділ особистого кабінету з 9.00 до 12.00 год. за київським часом газової доби, що передує газовій добі, з якої здійснюється реномінація;

п. 1.7. у випадку неподання споживачем заявки у строк та в порядку, встановлених п. 1.6. даного договору, обсяг газу, що поставлений постачальником, підтверджується щомісячними актами приймання-передачі газу, оформленими згідно з розділом 4 даного договору, та підлягає оплаті споживачем в порядку встановленому даним договором;

п. 4.1. - кількість поставленого споживачу газу визначається за показниками, встановленого споживача комерційного вузла обліку, та підтверджується оператором ГРМ та /або оператором ГТС;

п. 4.3. - приймання-передача газу, поставленого постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі в розрізі добових обсягів, які є невід`ємними частинами цього договору, і які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами;

п. 3.1.1. Договору - Споживач зобов`язаний сплатити вартість місячного обсягу газу на рахунок Постачальника на умовах 100 % вартості - на умовах попередньої оплати до 20 числа, що передує місяцю природного газу.

п. 5.2.2. Договору:

Постачальник зобов`язується постачати природний газ на умовах та в обсягах, визначених даним договором, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків до нього;

Відшкодовувати збитки, Завдані Споживачу у випадку невиконання або неналежного виконання Постачальником своїх зобов`язань за цим Договором.

п. 7.3. Договору передбачено, що у разі не поставки або недопоставки Постачальником газу, відповідно до умов даного договору. Останній сплачує на користь споживача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від вартості недопоставленого природного газу.

п.10.1. договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019, а в частині не виконаних зобов`язань до їх повного виконання;

п.10.4. кожна сторона має право припинити дію договору достроково, якщо не має невиконаних зобов`язань перед іншою стороною та попередить про це останню письмово за 30 календарних днів.

12.12.2019 та 24.12.2020 укладено Додаткові угоди № 20191231 ПР та № 202201231ПР до Договору, де сторони домовились, щодо пролонгації дії Договору №ГК-18 0183.

22.04.2019 між АТ «Ощадбанк» та ТОВ « Газова компанія « Черкаси-Газ» (Постачальник) укладено Договір №ГК-180183/ПТ замовлення доступу потужностей газотранспортної системи (послуг транспортування природного газу, а.с. 38-41).

Сторони погодили усі істотні умови Договору, і зокрема, домовилися про наступне:

п. 2.1. на день укладення договору його ціна визначається відповідно до постанови НКРЕКП №2001 від 21.12.2018 як тариф для віртуальної точки виходу з невизначеним фізичним розташуванням до газорозподільних систем становить 157 грн. 19 коп. за 1000 куб. м. на добу без ПДВ, та не включається до ціни природного газу;

п. 3.1. розмір використаної споживачем добової потужності визначається на підставі даних оператора ГТС відповідно до кодексу ГТС;

п. 3.4. документальне оформлення вартості перевищення споживачем замовленої та оплаченої потужності у відповідній добі/ добах газового місяця оформлюються окремими актами приймання-передачі, які є невід`ємними частинами цього договору та підставою остаточних розрахунків між сторонами;

п.п. 4 п. 4.1.1. споживач має право провести звіряння фактичних розрахунків з підписанням відповідного акта;

п.п. 2 п. 4.2.1. постачальник має право проводити зі споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу;

п.8.1. договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2019 року, а в частині не виконаних зобов`язань до їх повного виконання;

п.8.4. кожна сторона має право припинити дію договору достроково, якщо не має невиконаних зобов`язань перед іншою стороною та попередить про це останню письмово за 30 календарних днів.

12.12.2019 та 24.12.2020 укладено Додаткові угоди №20191231ПР та №20201231ПР до Договору №ГК-18/0183/ПТ замовлення доступу потужностей газотранспортної системи (послуг транспортування природного газу).

Позивачем в позовній заяві зазначено, що заборгованість за договорами на постачання та транспортування газу №ГК- 18/0183 від 14.12.2018 та ГК-18/0183-ПТ від 22.04.2019 станом на 09.02.2024 становить 11 165. 48 грн;

14.12.2018 укладено Договір про постачання природного газу за № ГК-18/0186 (далі Договір № ГК-18/0186, а.с. 19 -23).

Згідно п.1.1. Договору № ГК-18/0186 - постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ, в обсягах і порядку, передбачених п. 1.2. Договору, а саме в обсягах 20 куб. метрів. При цьому споживач зобов`язується прийняти та оплатити Постачальнику його вартість.

12.12.2019 та 24.12.2020 укладено Додаткові угоди № 20191231ПР та №202201231ПР до Договору, де сторони домовились, шодо пролонгації дії Договору № ГК-18/0186.

22.04.2019 між АТ «Ощадбанк» ТОВ « Газова компанія « Черкаси-Газ» (Постачальник) укладено Договір №ГК-18/0186/ПТ замовлення доступу потужностей газотранспортної системи (послуг транспортування природного газу, а.с. 48-51).

12.12.2019 та 24.12.2020р. укладено Додаткові угоди №2019123 ПР та №2020123 ПР до Договору №ГК-18/0186/ПТ замовлення доступу потужностей газотранспортної системи (послуг транспортування природного газу).

Позивачем в позовній заяві зазначено, що заборгованість за договорами на постачання та транспортування газу №ГК- 18/0186 від 14.12.2018 та ГК-18/0186-ПТ від 22.04.2019 станом на 09.02.2024 складає 10 829, 13 гри;

14.12.2018 укладено Договір про постачання природного газу за № ГК-18/0216 (далі Договір № ГК-18/0216, а.с. 25-29).

Згідно п. 1.1. Договору - Постачальник зобов`язується поставити Споживачу природний газ, в обсягах і порядку, передбачених п. 1.2.Договору, а саме в обсягах 17250 куб. метрів. При цьому Споживач зобов`язується прийняти та оплатити Постачальнику його вартість.

12.12.2019 та 24.12.2020 укладено Додаткові угоди № 20191231 ПР та № 202201231 ПР до Договору, де сторони домовились, що пролонгують дію Договору.

22.04.2019 між АТ «Ощадбанк» ТОВ « Газова компанія « Черкаси-Газ» (Постачальник) укладено Договір №ГК-18/0216/ПТ замовлення доступу потужностей газотранспортної системи (послуг транспортування природного газу, а.с. 43-45). 12.12.2019 та 24.12.2020р. укладено Додаткові угоди №20191231ПР та №20201231ПР до Договору №ГК-18/0216/ПТ замовлення доступу потужностей газотранспортної системи (послуг транспортування природного газу).

Позивачем в позовній заяві зазначено, що заборгованість за договорами на постачання та транспортування газу № №ГК- 18/0216 від 1 4.12.2018 та ГК-18/0216-ПТ від 22.04.2019 станом на 09.02.2024 складає - 38 977, 40 грн;

14.12.2018 укладено Договір про постачання природного газу за № ГК-18/0238 (далі - Договір № ГК-18/0238, а.с. 31-35).

Згідно п. 1.1. Договору - Постачальник зобов`язується поставити Споживачу природний газ, в обсягах і порядку, передбачених п. 1.2. Договору, а саме в обсягах 8500 куб. метрів. При цьому Споживач зобов`язується прийняти та оплатити Постачальнику його вартість.

12.12.2019 та 24.12.2020, 31.12.2021 укладено Додаткові угоди № 20191231 ПР та № 202201231 ПР, № 20211231ПР до Договору, де сторони домовились, щодо пролонгації дії Договору № ГК-18/0238.

22.04.2019 між АТ «Ощадбанк» ТОВ « Газова компанія « Черкаси-Газ» (Постачальник) укладено Договір №ГК-18/0238/ПТ замовлення доступу потужностей газотранспортної системи (послуг транспортування природного газу, а.с. 53-56).

12.12.2019, 24.12.2020 та 31.12.2021 укладено Додаткові угоди №20191231 ПР, №20201231 ПР та №20211231 ПР до Договору №ГК-18/0238/ПТ замовлення доступу потужностей газотранспортної системи (послуг транспортування природного газу).

Позивачем в позовній заяві зазначено, що заборгованість за договорами на постачання та транспортування газу №ГК- 18/0238 від14.12.2018 та ГК-18/0238-ПТ від 22.04.2019 станом на 09.02.2024 складає 17 249, 14 грн;

26.01.2022 позивачем було направлено відповідачу лист щодо залишків коштів по договорах, термін дії яких закінчився 31 грудня 2021р.

21.04.2022 позивачем було направлено відповідачу лист щодо повідомлення про вимушене звернення до іншого Постачальника, оскільки відповідач з лютого 2022 року припинив постачання природного газу за адресою: смт. Маньківка, вул. Благодатна, буд.2 по договору №ГК-18/0238 від 14.12.2018, що підтверджується копією поштового опису та рекомендованим повідомленням (а.с. 90-92).

Також в листі зазначено, що враховуючи те, що ТОВ «ГК «ЧЕРКАСИ-ГАЗ», так і не поновило постачання природного газу та в зв`язку із закінченням терміну дії окремих договорів, позивач просив надіслати акт приймання-передачі природного газу за лютий 2022 року та акти звірки взаєморозрахунків на поточну дату для проведення остаточних розрахунків по наступних договорах:

№ ГК-18/0183 від 14.12.2018.;

№ ГК-18/0216 від 14.12.2018.;

№ ГК-18/0186 від 14.12.2018.;

№ГК-18/0238 від 14.12.2018.;

№ ГК-18/0183/ПТ від 22.04.2019;

№ ГК-18/0216/ТГГ від 22.04.2019;

№ ГК-18/0186/ПТ від 22.04.2019;

№ ГК-18/0238/ПТ від 22.04.2019.

05.07.2022 позивачем було направлено відповідачу лист в якому зазначено, що відповідач так і не поновив постачання природного газу та у зв`язку із закінченням терміну дії окремих договорів та опалювального сезону, позивач просив повернути невикористані кошти в розмірі 78394,55 грн., відповідно до договорів:

№ ГК-1 8/0183 від 14.12.2018 - 10965,00 грн;

№ ГК-1 8/0216 від 14.12.2018 -38790,52 грн;

№ ГК-18/0186 від 14.12.2018 - 10780,78 грн;

№ГК-18/0238 від 14.12.2018 - 17422,54 грн;

№ ГК-18/0183/ПТ від 22.04.2019 - 200.48 грн;

№ ГК-18/0216/ПТ від 22.04.2019 - 186,88 грн;

№ ГК-18/0186/ПТ від 22.04.2019 - 48,35грн. (а.с. 93)

ТОВ «ГК «ЧЕРКАСИ-ГАЗ» листом № 41 від 19.07.2022 повідомило позивача, що буде здійснено поставку газу на кошти, що були сплачені в попередні періоди (а.с. 97).

Відповідач свого зобов`язання з постачання газу в оплаченому позивачем обсязі не виконав, суму передоплати в розмірі 78394,55 грн за непоставлений природний газ ні з власної ініціативи, ні у відповідь на пред`явлену йому претензію (вимогу) не повернув. Вимога про стягнення предоплати є предметом спору у справі, що розглядається, а також заявлені позивачем інфляційні втрати, 3% річних, обумовлених ч. 2 ст. 625 ЦК України та пеня відповідно до умов договору.

Таким чином, спірні правовідносини сторін виникли із договорів на постачання та транспортування природного газу №ГК-18/0183 від 14.12.2018 та ГК-18/0183-ПТ від 22.04.2019, №ГК-18/0186 від 14.12.2018 та ГК-18/0186-ПТ від 22.04.2019, №ГК-18/0216 від 14.12.2018 та №ГК-18/0216-ПТ від 22.04.2019, №ГК-18/0238 від 14.12.2018 та ГК-18/0238-ПТ від 22.04.2019, вимоги позивача витікають із прав і обов`язків сторін за цими договорами.

За правовою природою ці правовідносини віднесені до договірних зобов`язань надання послуг та постачання, також перебувають у сфері регулювання Закону України Про ринок природного газу, Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП України № 2493 від 30.09.2015 (Кодекс ГТС), Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП України № 2494 від 30.09.2015 (Кодекс ГРС), Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП України № 2496 від 30.09.2015 (далі-Правила).

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 20, 144 ГК України також передбачено, що права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, зокрема, з угод, передбачених законом, з інших обставин, з якими закон пов`язує виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

За змістом положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

За вимогам ст. 264 ГК України передбачено, що за договором поставки постачальник зобов`язується передати у встановлений строк товар (енергоносії) приєднаними мережами у власність покупця для використання його у підприємницькій або іншій діяльності, не пов`язаній з сімейним, домашнім або подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України Про ринок природного газу розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 5 Правил визначено, що діючий постачальник постачальник природного газу, з яким укладено договір постачання природного газу і який постачає природний газ споживачу; ЕІС-код (Energy Identification Code) персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його вузла обліку (за необхідності), присвоєний в установленому порядку Оператором ГРМ (по споживачах, які підключені до газорозподільної системи) або Оператором ГТС (по споживачах, які підключені до газотранспортної системи); оператор газотранспортної системи (далі Оператор ГТС) суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою.

Постановою НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019 року внесено зміни до Кодексу ГРМ (та до Договору відповідно), згідно з якими з 01.01.2020 року запроваджено новий порядок розрахунків за послуги з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Відповідно до п. 1, 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, в редакції постанови НКРЕКП від 07.10.2019 року № 2080, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Газовим роком у розумінні положень глави 1 розділу І Кодексу ГРМ є період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З наведеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Статтею 538 ЦК України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За вимогам ст. 264 ГК України передбачено, що за договором поставки постачальник зобов`язується передати у встановлений строк товар (енергоносії) приєднаними мережами у власність покупця для використання його у підприємницькій або іншій діяльності, не пов`язаній з сімейним, домашнім або подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Враховуючи обсяги спожитого позивачем природного газу та розмір сплачених позивачем грошових коштів, станом на 05.07.2022 у позивача виникла переплата у сумі 78394,55 грн, 19.07.2022 відповідач листом повідомив позивача, що буде здійснено поставку газу на кошти, що були сплачені в попередні періоди.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач свого зобов`язання з постачання газу в оплаченому позивачем обсязі не виконав.

Щодо строків повернення суми переплати суд зазначає, що такі строки Правилами постачання природного газу та умовами договору не встановлені, з огляду на що застосуванню підлягають положення ч. 2 ст. 530 ЦК України, а саме, у семиденний строк з моменту пред`явлення вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо звернення до постачальника про повернення переплати, надіславши йому вимогу рекомендованим листом відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку.

Відповідач направивши лист від 19.07.2022 позивачу, підтверджує отримання письмової вимоги про повернення переплати, копія якого додана позивачем до позовної заяви (а.с.97).

Отже, позивач довів, а суд за наявними у справі доказами встановив направлення та отримання відповідачем вимоги від 05.07.2022 та про виникнення у нього, в зв`язку з цим, обов`язку по поверненню переплати.

Оскільки відповідачем не було повернуто позивачу кошти передоплати за непоставлений газ в сумі 78394,55 грн у добровільному порядку, то цей борг належить стягнути примусово. Строк виконання даного зобов`язання є таким, що настав, однак позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 78 221,15 грн передоплати, тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині відповідно заявлених вимог.

Позивач, звертаючись з позовом у справі, що розглядається, підставою для стягнення коштів передоплати за непоставлений газ визначив положення ст. 623 ЦК України, ст. 224 ГК України.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі N 917/1739/17 (провадження N 12-161гс19) та від 25 червня 2019 року у справі N 924/1473/15 (провадження N 12-15гс19) зроблено правовий висновок про те, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені в позовній заяві, не можна розуміти як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку із цим судом, з`ясувавши при розгляді справи, що позивач послався не на ті норми, які фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно застосовує правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує в рішеннях саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Підставною позову є фактичні обставини, які наведені в заяві, тому визначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Таким чином, визначення предмета та підстави спору є правом позивача, у той час як інстальовано обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У такий спосіб створити "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутич проти Хорватії, заява N 48778/99).

Крім повернення попередньої оплати, позивач за прострочення повернення спірних коштів, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України та пеню відповідно до п. 7.3 Договорів.

За змістом положень ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

На правовідносини сторін щодо прострочення повернення позивачу коштів передоплати за непоставлений газ поширюються положення ст. 625 ЦК України про право кредитора нарахувати інфляційні та 3% річних на прострочене зобов`язання.

Дана норма ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності, встановленою законом, тому не має значення, чи передбачені були її положення в господарському договорі.

Приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив його обґрунтованість, вірність та відповідність застосованим судом до спірних відносин норм законодавства.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму пені за період з 29.03.2023 по 08.02.2024.

Судом встановлено, що відповідач свого обов`язку по перерахуванню коштів передоплати не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Необхідно зазначити, що такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір передбачено ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

В той же час згідно з ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Судом перевірено наведений у матеріалах справи розрахунок суми пені і встановлено, що позивачем невірно визначено період нарахування, а тому, здійснивши перерахунок за вірний період з 29.03.2023 по 28.09.2023, судом встановлено, що обґрунтованою до стягнення з відповідача сумою пені є сума в розмірі 18785,90 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

При зверненні до суду за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до положень частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги позивача задоволенні частково до відшкодування йому за рахунок відповідача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Газова компанія Черкаси-Газ (вул. Святотроїцька, 73/3, м. Черкаси, 18001, ) на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Черкаське обласне управління AT Ощадбанк (бул. Шевченка, 320, м. Черкаси, 18005, ) - 78221,15 грн попередньої оплати за договорами постачання природного газу, 782,20 грн інфляційних нарахувань, 18785,90 грн пені, 2038,03 грн 3 % річних, 2768,40 грн судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 13 травня 2024 року.

Суддя О.В. Чевгуз