УХВАЛА

13 травня 2024 року

м. Київ

cправа № 922/1998/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючий, Білоуса В.В., Картере В.І.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства "Кредобанк"

про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Погребняка В.Я., Білоуса В.В., Картере В.І. від розгляду справи № 922/1998/22

у справі за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Кредобанк" (далі - АТ "Кредобанк", заявник) 30.03.2024, засобами електронного зв`язку, звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 та посилаючись на абз. 2 ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства просило скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 щодо задоволення клопотання арбітражного керуючого Корольова В.В. про затвердження порядку формування фонду грошової винагороди, відшкодування витрат арбітражного керуючого та використання його коштів та постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.03.2024.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/1998/22 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Білоус В.В., Картере В.І., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2023.

Ухвалою Верховного Суду від 22.04.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною АТ "Кредобанк" в частині оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 922/1998/22; касаційну скаргу АТ "Кредобанк" в частині оскарження постанови Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 922/1998/22 залишено без руху.

02.05.2024 засобами електронного зв`язку від АТ "Кредобанк" до Касаційного господарського суду надійшла заява про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі: Погребняка В.Я., Білоуса В.В., Картере В.І. від розгляду справи № 922/1998/22.

Мотивуючи заяву про відвід, АТ "Кредобанк" посилається на правові позиції Верховного Суду щодо застосування положень абз. 2 ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства викладених у постанові від 07.06.2022 по справі № 922/605/15, постанові Палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.05.2021 по справі № 922/3369/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 по справі № 918/335/17, постанові Верховного Суду від 30.06.2022 по справі № Б29/334-09 та зазначає, що суд відступив від усталеної практики застосування включення до касаційної скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийнятих за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню.

Зазначає, що по відношенню до Банку, в даній конкретній ситуації, судді відступили від своєї ж сталої і тривалої практики і вчинили очевидні, незаконні перешкоди в законному доступі заявника до правосуддя.

Просить врахувати, що така поведінка суддів Погребняка В.Я., Білоуса В.В., Картере В.І., має невідворотні і негативі наслідки для Банку, оскільки, після відмови у відкритті касаційного провадження стосовно формування Фонду на оплату винагороди арбітражного керуючого, Банк позбавлений можливості як оскаржити таку ухвалу Касаційного господарського суду, так і подати касаційну скаргу по цьому питанню повторно.

Колегія суддів Верховного Суду, розглянувши заяву АТ "Кредобанк", вважає зазначені доводи заяви про відвід суддів необґрунтованими, зважаючи на таке.

АТ "Кредобанк" не погоджуючись з постановою Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі № 922/1998/22 просив включити, в порядку абз. 2 ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, вимоги щодо оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 якою задоволено клопотання арбітражного керуючого Корольова В.В. про затвердження порядку формування фонду грошової винагороди, відшкодування витрат арбітражного керуючого та використання його коштів та постанови Східного апеляційного господарського суду від 07.03.2024.

Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII набрав чинності 21.04.2019, цей Кодекс введено в дію з 21.10.2019.

Кодекс України з процедур банкрутства, в редакції до внесення змін Законом № 2971-ІХ від 20.03.2023 передбачав можливість подання скарг на постанови апеляційних господарських судів, прийнятих за результатами оскарження ухвал господарського суду у справа про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо, що могли включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню.

Правова позиція щодо застосування положень абз. 2 ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства викладена, зокрема, у постанові Палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.05.2021 по справі № 922/3369/19.

Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у вказаній постанові від 20.05.2021 по справі № 922/3369/19 дійшла висновку, що відповідно абз. 2 ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню за таких умов:

- судовими рішеннями, що підлягають касаційному оскарженню в порядку абзацу 2 частини 3 статті 9 КУзПБ можуть бути тільки постанови апеляційного господарського суду;

- процесуальна можливість спільного касаційного оскарження в порядку абзацу 2 частини 3 статті 9 КУзПБ внаслідок включення скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню може бути застосована тільки щодо касаційного оскарження тих судових рішень (постанов апеляційного господарського суду) у процедурах банкрутства, які стосуються не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства;

- КУзПБ не передбачає процесуальну можливість включення скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал, рішень господарського суду в порядку статті 7 КУзПБ за результатами розгляду заяв (в порядку позовного провадження) у межах справи про банкрутство до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню в порядку частини 3 статті 9 КУзПБ, і навпаки.

Водночас, Законом України № 2971-ІХ від 20.03.2023 внесено зміни до Кодексу України з процедур банкрутства, ч. 3 ст. 9 цього Кодексу викладено в новій редакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Положення ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства в редакції Закону України № 2971-ІХ від 20.03.2023 та чинній на момент прийняття судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови, звернення АТ "Кредобанк" з касаційною скаргою та винесення судом касаційної інстанції ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження в оскаржуваній частині, не передбачають можливості включення вимог скарг на постанови апеляційних господарських судів, прийнятих за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо до касаційних скарг на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню. Про що було зазначено в ухвалі Верховного Суду від 22.04.2024 по справі № 922/1998/22.

Відповідно до частин другої та третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Положеннями частин першої та другої статті 39 ГПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У силу положень частин другої та третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до частин першої-третьої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Оскільки стаття 35 ГПК України не містить вичерпного переліку обставин для відводу, вирішення питання про визнання тих чи інших обставин такими, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (у випадку відсутності передбачених обов`язкових підстав, визначених, зокрема, у частинах першій-четвертій вказаної статті), лежить в межах повноважень Суду. У свою чергу, посилання на відповідні обставини повинно бути обґрунтованим, а самі обставини - такими, що дійсно викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, в тому рахунку надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Водночас частиною четвертою статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Верховний Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Заява АТ "Кредобанк" про відвід суддів Касаційного господарського суду Погребняка В.Я., Білоуса В.В. та Картере В.І. зводиться до незгоди з судовим рішенням, ухваленими у справі № 910/1998/22 щодо застосування положень ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства та не містить обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості або об`єктивності.

Враховуючи положення процесуального законодавства, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, заява АТ "Кредобанк" на підставі п. 1 ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України підлягає передачі на авторозподіл з метою визначення судді для вирішення питання щодо поданої заяви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 234, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

У Х В А Л И В:

1. Визнати доводи, викладені у заяві Акціонерного товариства "Кредобанк" про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі Погребняка В.Я., Білоуса В.В., Картере В.І. від розгляду справи № 922/1998/22 необґрунтованими.

2. Заяву Акціонерного товариства "Кредобанк" про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі Погребняка В.Я., Білоуса В.В., Картере В.І. від розгляду справи № 922/1998/22 передати на авторозподіл для визначення судді, що не входить до складу суду в порядку статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді В.В. Білоус

В.І. Картере