ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1634/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Ромашевська О.В., ордер серія АА №1305383 від 01.02.2024 (в режимі

відеоконференції);

від відповідача: Юшкевич Х.І., ордер серія АМ №1075830 від 15.01.2023 (в режимі

відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромс-ЛТД Торг" (м.Коростень Коростенського району Житомирської області)

до Державного підприємства "Грозинське" (с.Грозине Коростенського району Житомирської області)

про стягнення 759 630,52грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромс-ЛТД Торг" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Грозинське" 759 630,52грн неустойки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, передбачених договорами надання послуг №86-10/22 від 03.10.2022, №87-10/22 від 05.10.2022, №88-10/22 від 03.10.2022, №89-10/22 від 05.10.2022, №90-10/22 від 05.10.2023 в частині оплати вартості послуг по збиранню врожаю в узгоджені сторонами строки, внаслідок чого позивачем нараховано відповідачу неустойку.

Ухвалою суду від 05.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12.02.2024.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що умовами договорів не визначено строку оплати (конкретної дати чи вказівки на певну подію), тому в даному випадку строк оплати визначений моментом пред`явлення вимоги. За розрахунком відповідача загальна сума неустойки за період з 09.03.2023 по 16.10.2023 по п`ятьох договорах надання послуг складає 575 592,34грн (а.с.100-102).

18.01.2024 від представника відповідача надійшло клопотання №10 від 16.01.2024 про витребування доказів.

12.02.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання №27 про зупинення провадження у справі №906/1634/23 на період розслідування кримінального провадження №0001306 від 29.11.2022 та до моменту винесення вироку у кримінальній справі (а.с.141-142).

Ухвалою суду від 12.02.2024 клопотання представника відповідача №10 від 16.01.2024 про витребування оригіналів документів задоволено; відкладено до наступного судового засідання розгляд клопотання представника відповідача №27 від 12.02.2024 про зупинення провадження у справі; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, по 04.04.2024 (включно); відкладено підготовче засідання на 12.03.2024.

У відповіді на відзив представник позивача фактично не спростовує доводів відповідача щодо відсутності у договорах умов про погодження сторонами строків проведення розрахунків, разом з тим зазначає, що нарахування штрафних санкцій здійснювалось з 01.01.2023, тобто з дати, наступної після закінчення терміну дії договорів надання послуг (а.с.157-159).

Ухвалою суду від 12.03.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача №27 від 12.02.2024 про зупинення провадження у справі; продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено підготовче засідання на 09.04.2024.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач додатково зазначає, що загальна сума розрахованої неустойки становить 575 592,34грн (а.с.190-191).

Ухвалою суду від 09.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1634/23 до судового розгляду по суті.

11.04.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення на позовну заяву (а.с.217-221).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача підтримав власні заперечення щодо позову, які були викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2022 та 05.10.2022 між Державним підприємством "Грозинське" (замовник/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромс-ЛТД Торг" (виконавець/позивач) укладено договори надання послуг №86-10/22, №87-10/22, №88-10/22, №89-10/22, №90-10/22 (а.с.19-22, 26-29, 33-36, 40-43, 47-50), за умовами яких у порядку та на умовах, визначених договором, виконавець зобов`язується за завданням та по заявкам замовника, виконати сільськогосподарські роботи - послуги по збиранню врожаю, в асортименті й кількості відповідно до специфікації (додаток №1), що є невід`ємною частиною договору, на пальному замовника, що визначені у цьому договорі на території полів замовника, а замовник зобов`язується прийняти й оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1.1. договорів).

Відповідно до п.2.5 договорів, факт виконання кожного обсягу послуг підтверджується сторонами актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами не пізніше трьох діб з моменту закінчення виконавцем надання послуг.

Згідно з п.4.2.1 договорів, замовник сплачує 30% вартості договору по приїзду виконавця на місце виконання послуг.

Остаточний розрахунок проводиться після здачі відповідного обсягу послуг згідно з підписаними сторонами актами приймання-передачі наданих послуг шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця (п.4.3. договорів).

Пунктами 5.1.5. договорів передбачено, що у разі невиконання умов щодо оплати послуг, наданих виконавцем, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Нарахування штрафних санкцій за невиконання або прострочення виконання зобов`язання за цим договором, зокрема щодо оплати послуг, здійснюється по день фактичного виконання зобов`язань (п.5.3. договорів).

У специфікаціях (додаток №1 до договорів) сторонами погоджено найменування послуг та їх вартість (а.с.23, 30, 37, 44, 51).

Відповідно до актів надання послуг №203, №204, №205, №206, №207 від 31.10.2022, які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками підприємств, позивачем (виконавцем) було передано, а відповідачем (замовником) прийнято послуги по збиранню врожаю соняшника на загальну суму 2 003 940,00грн (а.с.24, 31, 38, 45, 52).

Також між позивачем та відповідачем по кожному з договорів надання послуг підписано акти звірки взаємних розрахунків за період 2022 рік (а.с.25, 32, 39, 46, 53).

Позивач вказує, а відповідач не заперечує, що замовником було надано послуги по збиранню врожаю соняшника по договору №86-10/22 від 03.10.2022, №87-10/22 від 05.10.2022, №88-10/22 від 03.10.2022, №89-10/22 від 05.10.2022, №90-10/22 від 05.10.2022 на загальну суму 2 003 940,00грн, які станом на момент пред`явлення позову замовником не оплачені.

У зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань в частині строку оплати послуг, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за період з 01.01.2023 по 16.10.2023 у розмірі 759 630,52грн на підставі п.5.1.5 договорів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтею 902 ЦК України визначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

В силу ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Поміж тим суд звертає увагу позивача, що у договорах надання послуг №86-10/22 від 03.10.2022, №87-10/22 від 05.10.2022, №88-10/22 від 03.10.2022, №89-10/22 від 05.10.2022, №90-10/22 від 05.10.2022 не було визначено строку оплати, а посилання позивача на пункти 4.1.2., 4.3. передбачає лише порядок проведення розрахунків після надання відповідного обсягу послуг, а саме: на підставі підписаних актів приймання-передачі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Судом встановлено, що позивач надіслав на адресу відповідача претензію №2 від 10.02.2023 з вимогою оплатити заборгованість за договорами надання послуг у розмірі 2003940,00грн протягом 5 календарних днів з моменту отримання претензії (а.с.59-61).

У відповідь на претензію від 09.03.2023 відповідач повідомив, що підприємство отримає можливість сплатити борг у загальній сумі 2 003 940,00грн після розблокування грошових коштів на банківських рахунках (а.с.62-63).

Відповідно до ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У даному випадку суд враховує, що позивач не надав доказів отримання відповідачем претензії, тому враховуючи положення ст.253 ЦК України суд дійшов висновку, що термін прострочення виконання зобов`язання розпочався з дати складання відповідачем відповіді на претензію, а саме з 09.03.2023.

Враховуючи, що відповідач допустив прострочення оплати вартості наданих послуг, а отже наявні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності за порушення строків оплати.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Здійснивши арифметичний перерахунок заявленої до стягнення пені з 09.03.2023, проте в межах визначеного позивачем періоду, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача пені у сумі 575 707,26грн за період з 09.03.2023 до 16.10.2023.

Вимоги про стягнення пені у розмірі 183 923,26грн заявлені необґрунтовано та задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ст.ст.13, 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст.76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву фактично не заперечив щодо стягнення пені, що нарахована за період з 09.03.2023 по 16.10.2023.

З врахуванням вищевикладеного, позовні вимоги обґрунтовані, заявлені відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню частково на суму 575 707,26грн пені. Суд відмовляє в позові в частині стягнення 183 923,26грн пені.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Грозинське" (вул.Центральна, 16А, с.Грозине, Коростенський район, Житомирська область, 11542, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромс-ЛТД Торг" (вул.Сосновського В., 48, м.Коростень, Коростенський район, Житомирська область, 11509, )

- 575707,26грн пені;

- 8635,61грн судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 183923,26грн пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 10.05.24

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2,3- сторонам через "Електронний кабінет".