ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/512/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання Звєрєвої С.Р.

за участю представників сторін:

від позивача: Даниляк О.С., адвокат, дов. №291 від 30.05.2023 (в режимі відеоконференції )

від відповідача: Довгалюк Р. О., адвокат, дов. №001-02-0324 від 13.03.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз"

про стягнення 118 041 825, 05 грн

Процесуальні дії по справі.

Господарський суд Житомирської області відповідно до ухвали суду від 14.04.2023 про відкриття провадження у справі розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" про стягнення 118 041, 825, 05 грн за правилами загального позовного провадження, перше підготовче засідання призначено на 16.05.2023 о 11:00.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 16.05.2023 клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз" від 21.04.23р. (вх. № 01-44/1376/23) про продовження строку для надання відзиву задовольнив; продовжив відповідачу процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву до 25.05.23р. включно; відмовив Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз" у задоволенні клопотання від 17.04.23р. (вх. № 01-44/1301/23) про об`єднання судових справ № 906/512/23 та № 906/516/23 в одне провадження; оголосив перерву у підготовчому засіданні до "23" травня 2023 р. о 14:30.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 23.05.2023 продовжив стадію підготовчого провадження на 30 календарних днів до 14.07.2023; відклав підготовче засідання на "27" червня 2023 р. о 11:00; відмовив Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи" "Житомиргаз" у задоволенні клопотання від 16.05.23р. (вх. № г/с 01-44/1640/23) про зупинення провадження у справі до прийняття судового рішення Об`єднаною палатою Верховного Суду у справі №918/686/21; відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" у задоволенні клопотання від 03.04.23р. (вх. № г/с 556) про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на його стороні -НКРЕКП; встановив сторонам строки для вчинення процесуальних дій.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 27.06.2023 продовжити стадію підготовчого провадження, застосувавши ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та відклав підготовче засідання на "20" липня 2023 р. о 14:30, встановив сторонам спору строки для вчинення процесуальних дій.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 18.07.2023 продовжив відповідачу АТ "Оператор газорозподільних систем "Житомиргаз" строк на подання заперечення на відповідь на відзив до 19.07.2023 включно.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 20.07.2023 зупинив провадження у справі №906/512/23 до прийняття судового рішення Об`єднаною палатою Верховного Суду у справі №918/686/21; відмовив Акціонерному товариству "Оператор газорозподільних систем "Житомиргаз" у задоволенні клопотання від 25.05.2023 (вх. г/с №01-44/1789/23 від 26.05.23р) про залучення до участі у цій справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Антимонопольний комітет України; прийняв до розгляду клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільних систем "Житомиргаз" від 20.07.23р. (вх. г/с №01-44/2399/23 від 20.07.23р.) про витребування доказів; ухвалив ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" надіслати на адресу суду та в копії відповідачу у строк до 31.07.23р. письмово викладену позицію по суті заявленого клопотання про витребування доказів.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 02.01.2024 поновив провадження у справі №906/512/23, призначив підготовче засідання на 19.01.2024 о 11:00.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 19.01.2024 оголосив перерву в підготовчому засіданні до 26.01.2024 о 10:00.

Ухвалою від 26.01.2024 Господарський суд Житомирської області закрив підготовче провадження та призначив справу №906/512/23 до розгляду по суті на 04.03.2024 о 11:00.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 04.03.2024 оголосив перерву в судовому засіданні на 21.03.2024 о 11:00.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 21.03.2024 оголосив перерву в судовому засіданні на 22.04.2024 о 11:00.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 22.04.2024 оголосив перерву в судовому засіданні на 02.05.2024 о 11:00.

В судовому засіданні 02.05.2024 господарський суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 118 041 825,05грн за добові небаланси природного газу ( безпідставний відбір природного газу з газотранспортної системи України).

В обґрунтування фактичних підстав позову Позивач вказує, що між сторонами 04.02.2020 було укладено Договір № транспортування природного газу (тут і надані за текстом - Договір №), за умовами якого Позивач надавав Відповідачу послугу транспортування природного газу, складовою якої є вчинення дій з врегулювання добового небалансу. У квітні, травні та вересні 2021 у Відповідача виник небаланс природного газу, у зв`язку із чим виник обов`язок сплатити Позивачу кошти, відповідно до акту № 04-2021- від 30.04.2021 за квітень 2021 у сумі 144,73 грн, відповідно до акту № 05-2021- від 31.05.2021 за травень 2021 у сумі 604, 24 грн, відповідно до акту № 09-2021- від 30.09.2021 за вересень 2021 у сумі 82 004 151,25 грн. Відправлення актів врегулювання щодобових небалансів та рахунків на оплату підтверджується "Реєстром файлів відправлених з Інформаційної платформи", відповідно до якого Позивачем направлено Відповідачу 12.05.2021 акт та рахунок за квітень 2021, 12.06.2021 акт та рахунок за травень 2021 та 12.10.2021 акт та рахунок за вересень 2021. За умовою п. 9.3 Договору № транспортування природного газу від 04.02.2020 Відповідач як замовник має оплатити рахунок за щодобовий небаланс у термін до 5 робочих днів, однак такі зобов`язання станом на 27.03.2023 не виконав. У зв`язку із цим, у Відповідача існує заборгованість перед Позивачем у сумі 82 004 900, 22 грн. З підстав порушення строків виконання зобов`язань з оплати негативних щодобових небалансів природного газу та згідно з умовами п.13.5 Договору Позивач нарахував Відповідачу пеню у сумі 7 659 024, 68 грн. Крім того, у зв`язку із порушенням Відповідачем виконання зобов`язань з оплати негативних щодобових небалансів, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, Позивачем нараховані Відповідачу 3 % річних від простроченої суми у розмірі 3 518 355,07 грн та інфляційні втрати у розмірі 24 859 545,08 грн.

До викладеного, Позивач доповнює, що Відповідач є оператором газорозподільної системи, а тому використовує природний газ для своїх виробничо-технологічних витрат та власних потреб. У такому разі оператор газорозподільної системи зобов`язаний придбати необхідний йому обсяг природного газу у постачальника, після чого подати його у газотранспортну систему для того, щоб здійснити його подальший правомірний відбір. Іншим способом подачі оператором газорозподільної системи природного газу до газотранспортної системи є торгові сповіщення. Оператор газорозподільної системи може правомірно відбирати з газотранспортної системи лише той газ, який був ним придбаний та поданий у газотранспортну систему, в іншому випадку відбір природного газу з газотранспортної системи вважається безпідставним відбором та створює негативний небаланс. При цьому обсяг небалансу визначається Оператором газотранспортної системи на підставі інформації, яка подається самими замовниками послуг транспортування ( операторами газорозподільної системи). Окрім того, з форми 8в, отриманої на запит Позивача від НКРЕКП чітко вбачається, що у самостійно підписаних уповноваженими посадовими особами Відповідача звітах визнається наявність боргу з врегулювання негативних щодобових небалансів перед Позивачем за вказані місяці. Порядок визначення плати за добові небаланси визначений Розділом ХІV Кодексу ГТС. У відповідності до п. 13 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС Оператор направляв Відповідачу акти врегулювання щодобових небалансів із зазначенням у кожному з них застосованого методу розрахунку маржинальної ціни та визначеної вартості небалансів окремо за кожний день газового місяця та сумарно за увесь місяць.

На підставі цих та інших доводів, Позивач просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, умовам Договору №, нормам матеріального права та такі, що не знаходять свого підтвердження за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач, посилаючись, зокрема, на правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 22.10.2021 у справі №910/1878/20, доводить, що Верховним судом однозначно визначено, що у спорах зі стягнення вартості послуги замовленої (договірної) потужності (перевищення потужності), єдиним належним та допустимим доказом її надання є виключно наявність укладеного між сторонами договору транспортування природного газу, додатку №1 до вказаного договору. Доводить, що відсутність додатку №1 до Договору № є встановленою обставиною та такою, що визнається сторонами, тому вказана обставина цілком і повністю нівелює необхідність наявності будь-яких первинних документів, як підтвердження/спростування факту надання послуги Позивачем Відповідачу. Зазначає, що жодних підтверджуючих документів щодо переміщення обсягів природного газу газотранспортною системою Позивача для надання послуг балансування Відповідачу, до матеріалів справи не додано.

У відзиві Відповідач доводить, що Позивачем не дотримано Антимонопольного законодавства у спірний період, зокрема. У річному звіті Антимонопольного комітету України в розділі "Сфера паливно-енергетичного комплексу та комунальних послуг" зазначено: "У 2022 році до Комітету надійшли заяви від АТ "Житомиргаз", АТ "Дніпрогаз" та АТ "Дніпропетровськгаз" про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ТОВ "Оператор ГТС України" та НКРЕКП. Під час здійснення заходів контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Комітетом було виявлено, що ТОВ "Оператор ГТС України" після прийняття постанов НКРЕКП "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП" №1445 від 01.09.2021 та №1909 від 29.10.2021 (тут і надалі - Постанови) не забезпечив закріплення на інформаційній платформі ЕІС-кодів типу "Y" Оператором ГРМ для потреб виробничо-технологічних витрат (тут і надалі - ВТВ), а саме: АТ "Житомиргаз", АТ "Дніпрогаз" та АТ "Дніпропетровськгаз" для забезпечення придбання природного газу для покриття об`ємів (обсягів) втрат та ВТВ природного газу, що призвело до ущемлення їх інтересів та споживачів. У той же час, під час здійснення заходів контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Комітет виявив, що НКРЕКП внаслідок прийняття Постанов створила умови для вчинення ТОВ "Оператор ГТС України" порушень законодавства про захист економічної конкуренції. Розпочато розгляд справи за ознаками вчинення порушення, передбаченого частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку природного газу, що полягає у незабезпеченні закріплення на інформаційній платформі ЕІС-кодів типу "Y" Оператором ГРМ, а саме: АТ "Житомиргаз", АТ "Дніпрогаз", АТ "Дніпропетровськгаз" для забезпечення придбання природного газу для покриття об`ємів (обсягів) виробничо-технологічних витрат природного газу та може призвести до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. З огляду на вказане, Відповідач просить дослідити питання належності функціонування інформаційної платформи, як інформаційного ресурсу, який являє собою єдиний інструмент реалізації прав та обов`язків суб`єктів ринку природного газу, що в результаті вказує на те, що дії та/або бездіяльність, як учасників ринку природного газу, так і оператора інформаційної платформи Позивача мають в результаті конкретні наслідки, з наявним чітко визначеним причинно-наслідковим зв`язком.

У відзиві Відповідач доводить, що для надання оплати рахунків балансування має існувати така послідовна схема, зокрема: 1) загроза цілісності; 2) вчинення балансуючих дій: - купівля-продаж короткострокових стандартизованих продуктів; - отримання послуг балансування; 3) рахунки за врегулювання щодобових небалансів. Відповідач вказує, що Позивач не надав жодних доказів відхилення у функціонуванні ГТС від технічних параметрів звичайного рівня, тобто загрози цілісності ГТС не було, Позивачем не надано доказів вчинення ним балансуючих дій, а також у Позивача не було підстав для надання рахунків за врегулювання щодобових небалансів.

Відповідач зазначає, що Позивач неправильно здійснив розрахунок плати за добовий небаланс. Посилаючись на п. 4 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС, в якому визначено, що плата за добовий небаланс має відображати витрати та враховувати вартість вчинення балансуючих дій оператором газотранспортної системи, а також коригування, визначене відповідно до вимог цієї глави, тоді як доказів розрахунку ціни послуги балансування Позивачем до позову не надано. За доводами Відповідача, оператор ГТС в односторонньому порядку у квітні, травні, вересні 2021 року змінив маржинальну ціну придбання/продажу природного газу за кожну газову добу попереднього періоду в квітні, травні, вересні 2021 року після завершення звітного місяця.

Позивач у відповіді на відзив доводить, що Відповідачем фактично визнано об`єми та визначену Оператором вартість негативних небалансів квітня, травня, вересня 2021 року, про що свідчать дії щодо визнання боргу шляхом підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір. Так, в матеріалах справи наявні акти звірки розрахунків за договором № за період з 01.01.2021 по 31.03.2021, з 01.04.2021 по 30.06.2021, з 01.07.2021 по 30.09.2021, з 01.10.2021 по 31.12.2021, підписані посадовою особою Відповідача без будь-яких зауважень та застережень. У зазначених актах Відповідач у повному обсязі визнає наявність у нього заборгованості перед Оператором за негативні щодобові небаланси квітня, травня та вересня 2021. Як вбачається з відзиву Відповідача останнім не надано жодного належного та допустимого доказу в розумінні чинного законодавства України, як то офіційна бухгалтерська звітність подана до державних органів щодо відсутності в обліку Відповідача заборгованості перед Оператором за спірний період; докази сплати заборгованості за спірний період; контррозрахунок не надано. Відповідачем у відзиві на позов не заперечується факт несанкціонованого відібрання природного газу з газотранспортної системи України, ні його фактичний об`єм, ні загальна сума заборгованості за позовом. Усталена судова Верховного Суду у спорах з подібними правовідносинами (справи №№918/450/20, 904/5697/20, 924/362/21, 916/1157/21, 906,184/21, 914/2718/20, 906/1261/20, 904/5698/20) підставою для оплати наданих послуг з врегулювання балансування є сам факт існування небалансу та направлення оператором ГТС замовнику відповідних облікових документів, що є підставою для проведення розрахунку послуг з балансування. Окрім того, у постановах Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 906/184/22, від 29.06. 2022 у справі №906/252/21, від 12.01.2023 у справі №917/2033/19, від 01.02.2023 у справі №924/862/21, від 01.02.2023 у справі №916/47/22 зроблено висновки, що "Оператор ГТС здійснює балансування системи на постійній основі, а не лише у разі виявлення у конкретного замовника небалансу. Ні Кодекс ГТС, ні Договір не пов`язують виникнення у Відповідача як замовника обов`язку з оплати послуг з врегулювання Оператором ГТС добового небалансу саме з існуванням загрози цілісності газотранспортної системи. Підставою для оплати є виникнення у замовника негативного небалансу". Відтак, оскільки Оператор, на підставі інформації, яка була надана самим Відповідачем, встановив наявність негативного добового небалансу, у Відповідача виник обов`язок з купівлі газу в Оператора в обсязі такого негативного небалансу. Будь-яких додаткових вимог для врегулювання добового небалансу (наявність загрози цілісності чи відхилення показників функціонування системи) Кодекс ГТС не встановлює. Необґрунтованими є твердження Відповідача про те, що відсутність додатку №1 до Договору № нівелює факт надання послуги Позивачем Відповідачу, оскільки Об`єднана палата КГС у складі ВС у постанові від 15.07.2022 у справі №921/184/21 дійшла висновку, що виходячи зі змісту положень пунктів 2.3, 2.7 договору, у випадку надання доступу до потужності на період однієї газової доби додатки 1 та 2 до договору не укладаються. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 у справі №922/3303/21 від 02.08.2022, від 06.04.2023 у справі №908/2504, від 19.04.2023 у справі №911/3195/21. Згідно правової позиції Верховного Суду використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед не обумовлюється підписанням вказаного додатку. У постанові у справі №918/450/20 Об`єднаною палатою Верховного Суду вказано на те, що за законом та договором достатньою підставою для оплати послуг є алокації (звіти), складені оператором ГТС на підставі інформації, наданої самим замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу безпосередньо. Так, на виконання постанови НКРЕКП від 07.07.2016 № 1234, операторами газорозподільних систем щомісячно надається Регулятору форма звітності №8в-НКРЕКП-газ-моніторинг (місячна) "Звіт про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків". НКРЕКП було надано Оператору звіти Відповідача про використання потужності газорозподільної системи за квітень, травень та вересень 2021. Форма №8в підписується керівником суб`єкта господарювання або уповноваженою особою та головним бухгалтером. У змісті Інструкції щодо заповнення форми звітності №8в-НКРЕКП-газ -моніторинг (місячна) "Звіт про використання потужності газорозподільної та стан розрахунків", затвердженої постановою НКРЕКП від 07.07.2016 №1234 жодним чином не вказується на те, що звіт форми №8в заповнюється на підставі даних Оператора ГТС. Навпаки у вказаній Інструкції нормотворцем імперативно визначено, що відповідальність за вказані у формі №8в несуть виключно посадові особи оператора ГРМ - керівник та головний бухгалтер, а тому у вказаному звіт зазначаються виключно дані обліку Відповідача. Необґрунтованими є твердження Відповідача, що предмет позову не врегульований договором транспортування природного газу № від 04.02.2020, оскільки такий повністю відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497. У п.9.2 договору Позивачем та Відповідачем було погоджено, що у разі виникнення у Відповідача (замовника) негативного добового небалансу Позивач (Оператор) здійснює продаж Відповідачу, а Відповідач купівлю у Позивача природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом ХІV Кодексу ГТС. Не заслуговують на увагу також доводи Відповідача про те, що Позивачем у квітні, травні, вересні 2021 року послуга з транспортування природного газу не надавалася, а послуга з врегулювання негативних щодобових небалансів Відповідачем не замовлялася, оскільки п. 9 гл. 1р. VII Кодексу ГТС встановлено, що складовими послуги транспортування є, зокрема, вчинення дій з врегулювання добового небалансу. Водночас п. 1 гл. 1 р. VIIІ Кодексу ГТС встановлено, що врегулювання добового небалансу є складовою послуги транспортування природного газу та здійснюється виключно на підставі договору транспортування. Отже, укладений між сторонами договір транспортування прямо передбачає випадки в яких стягується плата за добовий негативний небаланс і цей порядок не передбачає окремого замовлення послуг з врегулювання негативних небалансів. Остаточні алокації, на підставі яких Оператор ГТС визначає обсяг щодобових небалансів, фактично формуються на підставі даних, поданих замовником послуг транспортування до інформаційної платформи. Оператор за результатами проведення алокацій, на підставі інформації, яка була надана самим Відповідачем до інформаційної платформи у формах № 2, № 3, встановив факт виникнення у Відповідача негативного щодобового небалансу у газових місяцях квітні, травні, вересні 2021 року в обсягах 0,11890 тис.м.куб, 0,29232 тис.м.куб та 2153,41917 тис.м.куб відповідно. Приписами п.11.4 договору визначено, що врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби). На виконання наведених умов договору через інформаційну платформу Позивач надіслав Відповідачу акти врегулювання щодобових небалансів та рахунки на оплату щодобових небалансів, що підтверджується "Реєстром файлів відправлених з Інформаційної платформи ТОВ "Оператор ГТС України" за газовий місяць у період за квітень, травень, вересень 2021. Тому отримавши останні, Відповідач зобов`язаний був оплатити на користь Оператора вартість послуг балансування (вартість негативного щодобового небалансу). Відсутність зі сторони Відповідача претензій щодо не погодження або з об`ємами отриманих послуг балансування та /або з їх вартістю, слід вважати узгодженими послуги транспортування (врегулювання негативного щодобового небалансу) у спірні місяці. Позивач спростовує безпідставні доводи Відповідача про отримання Позивачем надприбутків, оскільки станом на 10.03.2023 заборгованість замовників послуг транспортування перед Оператором ГТС за щодобові негативні небаланси за період 01.01.2020 по 31.01.2023 складає суму в розмірі 43 461 334 027,95 млрд грн. Не заслуговують на увагу також доводи Відповідача про не доведення Позивачем понесення витрат на врегулювання добового небалансу та стосовно розрахунку маржинальної ціни придбання/продажу природного газу. Так, положеннями п.8 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС передбачено, що для цілей розрахунку плати за добовий небаланс ціна, що застосовується, визначається як маржинальна ціна придбання природного газу, якщо обсяг небалансу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним (тобто коли відбори замовника послуг транспортування протягом газової доби перевищують його подачі).

Відповідач у запереченні на відповідь на відзив на спростування доводів Позивача в частині надання послуг з врегулювання щодобових небалансів у квітні, травні, вересні 2021 вказує на те, що у відповіді на відзив Позивач зазначав, що загроза цілісності газотранспортної системи не є необхідним для врегулювання щодобових небалансів, оскільки достатнім є фіксування добових небалансів на підставі алокації, яка здійснювалась відповідно до даних наданих Відповідачем (як замовником), і більш того таке врегулювання здійснюється на постійній основі, а не у випадку виникнення загрози цілісності функціонування газотранспортної системи. Відповідач вважає таку позицію повністю безпідставною, оскільки зазначене не відповідає змісту положень п. 2 - п. 3 розд. ХІІІ Кодексу ГТС, а необхідність доведення обставин наявності загрози цілісності газотранспортної системи прямо передбачена позиціями Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема у справах №922/3363/20 та №903/775/20, де наведено такий висновок: "... позивач належними доказами не підтвердив: загрозу цілісності ГТС; вчинення балансуючих дій; дотримання порядку визначення небалансу; здійснення алокації; вчинення заходів з врегулювання небалансу; наявність ресурсу природного газу саме для врегулювання добових небалансів; факту понесення реальних витрати на врегулювання добових небалансів саме відповідача тощо". Доводить, що Позивач на адвокатський запит щодо отримання інформації та документів у рамках цієї справи було надано відповідь за вих. №ТОВВИХ-23-8195 від 19.06.2023 у якій, серед іншого, вказано про те, що в квітні, травні та вересні 2021 не існувало загроз для цілісності ГТС, тобто у спірний період не було необхідності вчиняти балансуючі дії. Відповідач не заперечує щодо права складати Оператором ГТС односторонніх актів, водночас, вказує про необхідність підтвердження вчинення балансуючих дій, дотримання порядку визначення небалансів та підтвердження відомостей внесених в цей акт (щодо обсягів та обґрунтованої вартості формування маржинальних цін) та доведення реальності здійснення господарської операції самим Позивачем. В свою чергу, виключно складення та направлення Відповідачем одностороннього акту щодо врегулювання щодобових небалансів не є доказом вчинення господарської операції чи підтвердження факту надання послуг. На спростування доводів Позивача в частині визнання Відповідачем вартості негативних щодобових небалансів у квітні, травні та вересні 2021 року стверджує про те, що акти звірки розрахунків за відповідні періоди дійсно були підписані між сторонами на виконання вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" №1639-ІХ від 14.07.2021 згідно з положеннями якого передбачено, що підлягає врегулюванню на умовах цього Закону, зокрема, заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, та/або реструктуризована, за договорами з транспортування природного газу, укладеними з особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, яка виникла з 1 січня 2020 року по 28 лютого 2022 року включно. Таким чином, АТ "Житомиргаз", як оператор газорозподільної системи, має законодавчо передбачене право на врегулювання заборгованості перед ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", яка виникла з 1 січня 2020 року по 28 лютого 2022 року по договору транспортування природного газу № від 04.02.2020, тому на виконання вимог Закону №16639-ІХ між сторонами було підписано акти звіряння сум, що підлягають врегулюванню в порядку, передбаченому цим Законом, що свідчить про участь сторін у врегулюванні заборгованості відповідно до вказаного Закону. Відповідач доводить, що заборгованість, що зазначена у актах звіряння взаєморозрахунків, обліковувалась в бухгалтерських даних АТ "Житомиргаз" на виконання п. 9.6. Договору, водночас, її ніколи не визнавав. Відповідач звертає увагу на те, що відповідно до вимог чинного законодавства, акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим, а лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємства звіряють бухгалтерський облік операцій. Він відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Відповідач звертає увагу на те, що інформація зазначена у звітах Форми 8в, що містять службову інформацію, яка подається ННКРЕКП на основі виключно односторонніх даних Оператора ГТС згідно п. 9.6. Договору, жодним чином не підтверджує визнання з боку Відповідача вартості негативних щодобових небалансів.

Відповідач щодо неможливості визначення обставин справи №910/17279/21 преюдиційними до обставин справи №906/512/23 зазначає про те, що у справі №910/17279/21 суд не встановлював фактичні обставини, пов`язані з вчиненням балансуючих дій кожної доби та понесення витрат пов`язаних з таким балансуванням, також те, що період щодобових небалансів у справі №910/17279/21 (січень 2020, лютий 2021) є відмінним від періоду заявлених Позивачем щодобових небалансів у справі №906/512/23 (квітень, травень, вересень 2021).

Відповідач у запереченні на відповідь на відзив щодо застосованої маржинальної ціни, яка була застосована щодо формування вартості щодобових небалансів у спірний період вказує на те, що Позивач у позовній заяві посилався на застосування п. 11 гл. 6 розділу ХІV Кодексу ГТС при визначенні маржинальної ціни природного газу. Водночас, доводить, що в п. 11 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС зазначено, що цей пункт застосовується у випадку якщо маржинальна ціна продажу/придбання визначається шляхом збільшення/зменшення вартості природного газу, придбаного оператором газотранспортної системи внаслідок отримання послуг балансування за цю газову добу, на величину коригування. Відповідач зазначає, що Позивач вважає, що послуга балансування - послуга, що надається оператору газотранспортної системи на підставі відповідного договору купівлі-продажу природного газу, необхідного для врегулювання короткострокових коливань попиту та пропозицій на природний газ, що не є короткостроковим стандартизованим продуктом, та що він уклав договори купівлі-продажу природного газу з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" для цих цілей. Однак, в разі купівлі-продажу природного газу, Оператор ГТС повинен був би застосовувати маржинальну ціну продажу-придбання відповідно до ціни закупівлі природного газу згідно п. 12 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС. При цьому у п. 12 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС зазначено, що цей пункт застосовується у випадку якщо відповідно до пунктів 9-11 цієї глави визначення маржинальної ціни продажу та маржинальної ціни придбання природного газу є неможливим. Однак, зважаючи на позитивний небаланс Оператора ГТС у квітні, травні, вересні 2021 у Позивача не було потреби додатково до вказаного обсягу закуповувати ще додаткові обсяги природного газу. Таким чином, за договорами купівлі-продажу Оператором ГТС було здійснено закупівлю природного газу для забезпечення власних виробничо-технологічних потреб, необхідних для забезпечення виконання функцій з транспортування природного газу, як того вимагають Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з транспортування природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201 і жодних договорів для цілей вчинення балансуючих дій із використанням послуг балансування Оператором ГТС не укладалося. Відтак, Відповідач вважає безпідставними посилання Позивача на укладені договори купівлі-продажу природного газу, як підстави для визначення маржинальних цін купівлі-продажу у квітні, травні та вересні 2021 у порядку, визначеному п. 11 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС.

Відповідач у клопотанні про витребування доказів від 19.07.2023 (вх. г/с № 01-44/2399/23 від 20.07.2023)(тут і далі за текстом - Клопотання про витребування доказів від 20.07.2023) просить суд поновити процесуальний строк на його подання та витребувати у ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" докази, а саме інформацію (відповідь) щодо питань, наведених у п.п. 2.1. - 2.19 вказаного клопотання.

В обґрунтування підстав поданого Клопотання про витребування доказів від 20.07.2023 Відповідач вказує на те, що ним було направлено на адресу Позивача адвокатський запит щодо отримання інформації та документів у рамках цієї справи, що були викладені у 45 питаннях адвокатського запиту, однак на даний адвокатський запит Позивач надав відповідь за вих. №ТОВВИХ-23-8195 від 19.06.2023 лише частково надав відповіді на поставлені питання.

У Клопотанні про витребування доказів від 20.07.2023 підставами для поновлення строку визначено те, що відповідь на адвокатський запит було отримано 28.06.2023, тобто вже після подання відзиву на позовну заяву, тому останній не міг бути поданий у строк, визначений ч. 3 ст. 80 ГПК України.

Позивач у запереченні проти клопотання про витребування доказів від 20.09.2023 за вих. ТОВВИХ-23-13027 (вх. г/с №15265/23 від 25.09.2023) посилається на порушення Відповідачем строку та порядку, встановленого для подання клопотання про витребування доказів. Позивач зазначає, що за змістом відзиву на позовну заяву Відповідач жодним чином не зазначив про те, що на момент подання відзиву на позовну заяву вживає та/або має намір вжити будь-які заходи, зокрема, щодо отримання додаткових доказів на підтвердження своєї правової позиції. Крім того вказує на те, що Відповідач у своєму Клопотанні про витребування доказів від 20.09.2023 не зазначає жодних чітко визначених, персоналізованих та ідентифікованих доказів, які він вважає за необхідне витребувати, а натомість наводить перелік інформації, відповідь на яку він безпосередньо вважає за можливе отримати шляхом подання клопотання про витребування доказів.

Клопотання про витребування доказів від 20.07.2023 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 13 ГПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Водночас згідно з цією ж процесуальною нормою передбачено, що суд запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами.

Одним із принципів господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами (п. 11 ч.3 ст. 2 ГПК України).

Правило ч.2 цієї статті Кодексу зобов`язує учасників справи керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, відповідно до ч.2 ст. 161 Кодексу відзив на позовну заяву для Відповідача є першою заявою по суті справи, та попри те, що згідно ч. 4 цієї статті Кодексу подання відзиву є правом сторони справи, а його відсутність не перешкоджає суду вирішити спір за наявними у справі матеріалами (ч.9 ст. 165, ч.2 ст. 178 Кодексу), зазначена заява по суті у змагальному процесі має важливе значення (можливість визнання певних обставин та з їх правовою оцінкою наданою позивачем; можливість заперечити наведені позивачем обставини та правові підстави позову, із посиланням на відповідні докази та норми права тощо).

Як зазначено у ч. 3 ст. 80 ГПК України, зокрема, відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа, здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 80 ГПК України).

Як свідчать матеріали справи, відзив на позовну заяву подано господарському суду 26.05.2023 (вх. г/с №01-44/1782/23 від 26.05.2023).

Разом з тим, суд вважає слушними доводи Позивача про те, що у відзиві на позовну заяву Відповідач не вказав про намір витребувати відповідні докази.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст. 118 ГПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, інститут строків в господарському процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників господарського процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій (постанова від 11.07. 23р. у cправі №910/8965/22).

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, статтею 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Виходячи зі змісту ст. 119 ГПК України, клопотання про продовження строку подання клопотання про витребування доказів повинно містити обґрунтування поважності його пропуску. При чому поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. ГПК України не пов`язує право суду продовжити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (близька правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №918/115/16, від 19.06.2018 у справі №912/2325/17, від 18.01.2019 у справі №921/396/17-г, від 19.06.2020 у справі №926/1037-б/15, тощо).

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його продовження, встановлює чи є такий строк значним та чи продовження такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вищенаведене, суд констатує, що Клопотання про поновлення строку на подання Клопотання про витребування доказів від 20.07.2023 не містить поважних причин його пропуску. Окрім того, суд поділяє доводи Позивача про відсутність у процесуальному клопотанні чітко визначених, персоналізованих та ідентифікованих доказів, які Відповідач вважав за необхідне витребувати у Позивача.

18.01.2024 Позивач подав суду письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 03.11.2023 у справі №918/686/21, в яких звернув увагу на те, що ОП КГС у вказаній постанові в п. 275 навела такі висновки: що у такій категорії справ, незалежно від того, здійснюється місячне чи добове балансування, а також яка саме редакція Кодексу ГТС застосовується до спірних правовідносин, позивач (Оператор ГТС) не повинен доводити: а) існування загрози цілісності ГТС; b) наявності в нього ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача; c) факт понесення реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факт купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів.

21.03.2024 Відповідач подав суду клопотання в якому просив, у випадку задоволення позовних вимог, на підставі ст.ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, зменшити розмір пені на 90% , з 7 659 024, 68 грн до суми 765 902, 47 грн.

19.04.2024 Позивач подав суду заперечення проти клопотання Відповідача про зменшення розміру пені.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

04.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України (далі - Оператор) та Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (далі - Замовник) укладено Договір № транспортування природного газу на таких основних істотних умовах:

- за цим Договором Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконання (п.2.2.);

- обсяг послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями ), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (п.2.3);

- приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.4);

- додаток 3 є невід`ємною частиною цього Договору у випадку, коли Замовник, зокрема, є оператор газорозподільної системи (п.2.7);

- взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються Сторонами через інформаційну платформу Оператора відповідно до вимог Кодексу (2.8);

- Оператор має право своєчасно отримувати від Замовника плату за надані послуги( п.3.2);

- Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів Замовника протягом звітного газового місяця (п.4.1);

- вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом (п.7.1);

- у разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом ХІV Кодексу (п. 9.2);

- у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця) (п. 9.3);

- Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту (п. 9.3);

- розбіжності щодо вартості добових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість добових небалансів, яку Замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений п. 9.3 цього Договору, визначається за даними Оператора (п. 9.6);

- врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби) (п.11.4);

- Оператор та Замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до 25 числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформляється Сторонами актом звірки (п.11.5);

- у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу ( п. 13.5);

- договір набирає чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склались між Сторонами з 01 січня 2020 та діє до 31 грудня 2020. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1) (а.с. 42-48, т.1).

Додатком 3 до Договору № транспортування природного газу від 04.02.2020 сторони погодили перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу (а. с. 50, т.1).

26.02.2021 між Оператором та Замовником укладені Додаткові угоди №1, №2 та №3 до Договору № транспортування природного газу від 04.02.2020, згідно з якими викладено в новій редакції окремі пункти Договору № в новій редакції (а. с. 67-72, т.1).

Оператором надано копії довіреностей на уповноважених представників ТОВ "Оператор ГТС України" на вчинення відповідних дій від імені Оператора, зокрема накладати власні електронні цифрові підписи на електронні файли.

Також до матеріалів позовної заяви надано копії повідомлень Відповідача адресованих Оператору на створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача інформаційної платформи (в яких зазначено користувача інформаційної платформи: Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (із вказівкою на місцезнаходження, поштову адресу, тел./факс, е-mail, ЕІС-коду, керівника, уповноважених осіб) з доданням довіреностей на зазначених у повідомленнях осіб. (а.с. 52-66, т. 1).

Разом з тим, у зазначених повідомленнях Відповідач підтвердив, що визначені в ньому уповноважені особи, що мають право доступу до інформаційної платформи від імені користувача платформи, ознайомлені з вимогами Кодексу ГТС та інструкціями оператора ГТС щодо взаємодії з інформаційною платформою та зобов`язуються їх дотримуватися, в тому числі дотримуватися заходів безпеки щодо доступу до платформи та інтерфейсу користувача платформи сторонніми особами.

У довіреностях відповідних осіб уповноважених представляти інтереси Відповідача перед Позивачем, надано право доступу до інформаційної платформи Оператора ГТС та право вчиняти від імені Відповідача всі необхідні юридично значущі дії на вказані інформаційні платформі, відповідно та з урахуванням вимог Кодексу ГТС.

30 квітня 2021 Оператором складено односторонній акт №04-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021 року згідно якого обсяг небалансу склав 0,11890 тис. куб. м. на суму 144,73грн, а також оформлено рахунок № 04-2021- від 30.04.2021 на суму 144, 73 грн (а.с.85, 88 т.1).

31 травня 2021 Оператором складено односторонній акт №05-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць травень 2021 року згідно якого обсяг небалансу склав 0,29232 тис. куб. м на суму 604,24грн, а також оформлено рахунок № 05-2021- від 31.05.2021 на суму 604,24грн (а.с.86, 89, т.1).

30 вересня 2021 Оператором складено односторонній акт №09-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021 року згідно якого обсяг небалансу склав 2153,41917 тис. куб. м на суму 82 004 151,25грн, а також оформлено рахунок №09-2021- від 30.09.2021 на суму 82 004 151,25 грн (а.с.87,90 т.1).

Реєстр файлів відправлених з інформаційної платформи Оператора за газовий місяць у період квітень-травень, вересень 2021 підтверджує факт доставки акту врегулювання добових небалансів, рахунків Замовнику 12.05.2021, 12.06.2021 та 12.10.2021 (а. с. 91, т.1).

Розрахунок суми основного боргу за добовий небаланс природного газу (квітень, травень, вересень 2021року) складено Позивачем у вигляді таблиці, до якої внесено відомості про те, що акт врегулювання щодобових небалансів за квітень 2021 складено 30.04.2021, вручено Відповідачу 12.05.2021, з 21.05.2021 виникло прострочення в оплаті у сумі 144,73грн; акт врегулювання щодобових небалансів за травень 2021 складено 31.05.2021, вручено 12.06.2021, з 23.06.2021 виникло прострочення в оплаті в сумі 604,24грн ; акт врегулювання щодобових небалансів за вересень 2021 складено 30.09.2021, вручено 12.10.2021, з 22.10.2021 виникло прострочення в оплаті в сумі 82 004 151,25 грн.

Представники Оператора (балансова зона Північна; західний регіон) та Замовник підписали зведені акти приймання-передачі природного газу в точках виходу з газотранспортної системи (а.с. 158-164, т. 1).

Відповідно до бухгалтерської довідки Оператора від 05.09.2022 вбачається, що в бухгалтерському обліку відображено господарські операції по контрагенту АТ "Житомиргаз" згідно Договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № в загальному обсязі згідно Реєстру врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021 року, в тому числі, акт №04-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць квітень 2021 року в обсязі негативний добовий небаланс - 0,11890 тис. куб.м. природного газу, позитивний добовий небаланс - 0,11890 тис. куб.м. природного газу (а.с. 164, т.1).

Відповідно до бухгалтерської довідки Оператора від 05.09.2022 вбачається, що в бухгалтерському обліку відображено господарські операції по контрагенту АТ "Житомиргаз" згідно Договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № в загальному обсязі згідно Реєстру арегулювання щодобових небалансів за галовий місяць травень 2021 року, в тому числі, акт №05-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць травень 2021 року в обсязі негативний добовий небаланс - 0,29232 тис. куб.м. природного газу, позитивний добовий небаланс - 0,29232 тис. куб.м. природного газу (а.с. 165, т. 1).

Відповідно до бухгалтерської довідки Оператора від 05.09.2022 вбачається, що в бухгалтерському обліку відображено господарські операції по контрагенту АТ "Житомиргаз" згідно Договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № в загальному обсязі згідно Реєстру врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021, в тому числі, акт №09-2021- врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересень 2021 в обсязі негативний добовий небаланс - 2153,41917 тис. куб.м. природного газу, позитивний добовий небаланс - 0,11033 тис. куб.м. природного газу (а.с. 166, т.1).

Згідно акту звірки розрахунків за період з 01.07.2021 по 30.09.2021, підписаного сторонами, обороти при звірці складали 82 585 371, 20 грн.

У зв`язку з несплатою Відповідачем у позасудовому порядку свої зобов`язання по сплаті коштів за щодобові негативні небаланси (квітня, травня та вересня 2021) Позивач звернувся з позовом до суду про примусове стягнення коштів на суму 82 004 900, 22 грн.

Додатково Позивачем нараховано до стягнення пеню в суму 7 659 024, 68 грн та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 3 518 355, 07 грн 3% річних та 24 859 545, 08 грн суми інфляційних втрат.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

1. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частинами 1-3 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір № є за своєю правовою природою є договором послуг.

2. Правове регулювання взаємовідносин оператора газотранспортної системи із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється згідно з Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2493, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2496, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

У п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" наведено, що газотранспортна система - це технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

Пунктом 4 глави 3 розділу І Кодексу ГТС встановлено, що експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

При цьому, Позивач, як оператор ГТС, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про ринок природного газу" на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію ГТС з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу.

Транспортування природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої ГТС, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу (п. 45 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу").

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор ГТС має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Відповідно до п. 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором ГТС та оператором установки LNG/оператором газосховища/газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи/ прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497.

За визначенням, наведеним в абз. 36 п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, договір транспортування - це договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

Згідно з ч. 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС України одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор ГТС не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом.

3. Вчинення дій з врегулювання добового небалансу є складовою послуги транспортування (пункт 9 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС).

Балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором ГТС в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у ГТС, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування (пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Комерційне балансування - діяльність оператора ГТС, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації (пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації (пункт 5 глави 1 розділу 1 Кодексу ГТС).

Фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором ГТС для забезпечення цілісності ГТС, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу (пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС оператор ГТС розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до ГТС та алокаціями відбору з ГТС (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень).

У випадку, якщо сума подачі природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс (абзац 2 пункту 2 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС).

У п.5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС також зазначено, що обсяги небалансу визначаються за процедурою алокації, чим є обсяг природного газу, віднесений оператором ГТС в точках входу/виходу до/з ГТС по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом (п. 3 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС).

Матеріалами справи встановлено надання через інформаційну платформу інформації про здійснені Відповідачем відбори та подачі з/до ГТС природного газу (форми 2, 3).

Суд констатує, що додані до позовної заяви повідомлення на створення (видалення або коригування) облікового запису уповноважених осіб користувача інформаційної платформи із визначеними в них уповноваженими особами та довіреностями на них надають право доступу до інформаційної платформи Оператора ГТС та право вчиняти від імені Відповідача всі необхідні юридично значущі дії на інформаційній платформі, відповідно та з урахуванням вимог Кодексу ГТС.

Суд звертає увагу на те, що у вказаних повідомленнях Відповідач підтвердив, що визначені уповноважені особи, які мають право доступу до інформаційної платформи від імені користувача платформи, ознайомлені з вимогами Кодексу ГТС та інструкціями Оператора ГТС щодо взаємодії з інформаційною платформою та зобов`язалися їх дотримуватися, в тому числі дотримуватися заходів безпеки щодо доступу до платформи та інтерфейсу користувача платформи сторонніми особами.

Таким чином, зазначене є підтвердженням вчинення уповноваженими особами оператора газорозподільної системи, які мають право доступу до інформаційної платформи від імені такого суб`єкта ринку природного газу (користувача платформи), дій, що підтверджують господарські операції із щодобового відбору (споживання) природного газу з газотранспортної системи споживачами в зоні ліцензійної діяльності оператора та/або для власних виробничо-технологічних витрат такого оператора в зазначених обсягах.

Згідно ч. 16 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС визначено, що на підставі остаточних алокацій подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу оператор газотранспортної системи здійснює розрахуунок остаточного обсягу добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за кожну газову добу звітного місяця та визначає його остаточну плату за добовий небаланс за кожну газову добу і сумарно за звітний місяць.

Судом встановлено, що на підставі поданої Відповідачем інформації Позивачу за період квітня-травня 2021 у Відповідача як замовника послуг транспортування природного газу відсутній небаланс, оскільки сума подач природного газу замовника послуг транспортування за місяць дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування за цей місяць, зокрема: за квітень 2021 року обсяг склав 0,11890 тис. куб. м., за травень 2021 року обсяг склав 0,29232 тис. куб. м. Однак Позивачем застосована до стягнення різниця маржинальної ціни придбання-продажу природного газу. Водночас за вересень 2021 року обсяг небалансу склав 2153,41917 тис. куб. м.

Згідно з п. 2 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС у випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування за газову добу дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу відсутній добовий небаланс за цю газову добу.

У випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс.

Суд констатує, що Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що його подачі природного газу за кожну з газових діб, які зазначені в Акті врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць вересня 2021, дорівнюють сумі відбору природного газу Відповідача за кожну з таких газових діб, тому згідно з п. 2 глави 6 розділу ХІV Кодексу ГТС свідчить про наявність у нього добових небалансів і є підставою для застосування до нього плати за добовий небаланс.

Абзацом 2 п. 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС встановлено, що якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора ГТС в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору ГТС плату за добовий небаланс.

Згідно з ч. ч. 17, 18 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС визначено, що Оператор газотранспортної системи до 12 числа газового місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування природного газу в електронному вигляді через інформаційну платформу інформацію про остаточні щодобові подачі та відбори (у розрізі споживачів замовника послуг транспортування природного газу), обсяги та вартість щодобових небалансів у звітному газовому місяці.

У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Суд виснує, що аналогічні умови містить п. 9.3 Договору №, а також зазначено про те, що Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів.

Плата за добовий небаланс має бути відображена окремо в рахунках оператора газотранспортної системи, що виставляються замовнику послуг транспортування природного газу (п. 5 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС).

Суд звертає увагу, що сторони у п. 11.4. Договору № погодили, що врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

Оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки (п.11.5 Договору №).

З матеріалів справи вбачається, що Позивач в односторонньому порядку на підставі п. 11.4. Договору № склав та направив Відповідачу через інформаційну платформу акти врегулювання щодобових небалансів за квітень, травень, вересень 2021 року та рахунки на їх оплату.

Зазначене Відповідачем не спростовується.

Суд констатує, що обов`язок Відповідача щодо оплати добових небалансів визначений нормами Кодексу ГТС, а саме, п. 4 глави 1 розділу 1, абз. 2 п. 2, п.п. 16,18 глави 6 розділу ХІV, а також умовами п.п. 2,1., 3.2., 9.2.-9.3 Договору №.

Пунктом 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено порядок визначення плати за добовий небаланс.

Балансування системи діяльність, яка здійснюється оператором ГТС в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у ГТС, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування (п.5 глави 1 розділ І Кодексу ГТС).

Замовники послуг транспортування відповідають за збалансованість своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора ГТС у вчиненні дій із врегулювання небалансів, передбачених цим Кодексом. Періодом балансування є газова доба (D) (п.1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС).

Пунктом 6 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що плата за добовий небаланс застосовується таким чином:

(1) якщо обсяг добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є позитивним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, продав оператору ГТС природний газ в обсязі добового небалансу і, відповідно, має право на отримання грошових коштів від оператора ГТС у розмірі плати за добовий небаланс;

(2) якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора ГТС в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору ГТС плату за добовий небаланс.

З наведеного вбачається, що умовою для виникнення у замовника послуг транспортування обов`язку з оплати оператору ГТС вартості добового небалансу є наявність у нього негативного небалансу (тобто якщо має місце перевищення обсягів відібраного замовником природного газу з ГТС над обсягами переданого природного газу).

Отже, достатньою підставою оплати послуг комерційного балансування за законом та договором є існування негативного небалансу за газову добу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. У цьому випадку, Відповідачем.

Подібні висновки наведені в п.9.26 постанови Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №918/450/20.

Оплата послуг балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику акта, рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування.

Договір та Кодекс ГТС не передбачають надання оператором будь-яких інших підтверджень факту здійснення ним балансування (в тому числі відповідно до пп.1 п.3 розд.ХІІІ Кодексу ГТС) для того, щоб послуги балансування вважались наданими, а у оператора ГТС виникло право на отримання від замовника оплати.

Згідно з п.2 розділу XIII Кодексу ГТС визначено, що оператор ГТС вчиняє дії з врегулювання небалансу з метою підтримання звичайного рівня функціонування ГТС в разі недотримання замовниками своїх підтверджених номінацій.

У розділу XIII Кодексу ГТС, який регулює заходи фізичного балансування, передбачено, що якщо існує загроза цілісності ГТС, оператор ГТС вживає таких заходів: 1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами; 2) регулювання обсягу надходження газу в ГТС (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом; 3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в ГТС.

Цілісність ГТС - стан ГТС, за якого тиск і фізико-хімічні показники природного газу залишаються в межах між мінімальним та максимальним рівнями, визначеними оператором ГТС, що технічно гарантують транспортування природного газу (п.47 ч.1 ст.1 Закону "Про ринок природного газу").

Між оператором ГТС та оператором ГРМ виникають відносини комерційного балансування, які врегульовані не розділу XIII, а розділом XIV Кодексу.

Тому оператор ГТС не повинен додатково підтверджувати вчинення ним фізичного балансування (зокрема, договорами закупівлі природного газу, актами зберігання газу у газосховищах тощо).

Крім того, суд звертається до правових висновків, викладених у пунктах 270, 271, 273 - 275, 279, 281 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.11.2023 у справі №918/686/21 у якій зазначено, що:

- умовою для виникнення у замовника послуг транспортування обов`язку з оплати оператору ГТС вартості добового небалансу є наявність у нього негативного небалансу (тобто якщо має місце перевищення обсягів відібраного замовником природного газу з ГТС над обсягами переданого природного газу);

- достатньою підставою оплати послуг комерційного балансування за законом та договором є існування негативного небалансу за газову добу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником;

- оплата послуг балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику акта, рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування;

- договір та Кодекс ГТС не передбачають надання оператором будь-яких інших підтверджень факту здійснення ним балансування (в тому числі відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІІ Кодексу ГТС) для того, щоб послуги балансування вважались наданими, а у оператора ГТС виникло право на отримання від замовника оплати;

- у такій категорії справ, незалежно від того, здійснюється місячне чи добове балансування, а також яка саме редакція Кодексу ГТС застосовується до спірних відносин, позивач (оператор ГТС) не повинен доводити існування загрози цілісності ГТС, наявності в нього ресурсу природного газу саме для врегулювання небалансів відповідача, факт понесення реальних витрат на врегулювання небалансів саме відповідача, зокрема й факт купівлі-продажу оператором ГТС короткострокових стандартизованих продуктів;

- встановлення факту вчинення оператором ГТС заходів з фізичного балансування не входить у предмет доказування у цій справі;

- оператор ГТС не повинен додатково підтверджувати вчинення ним фізичного балансування (зокрема, договорами закупівлі природного газу, актами зберігання газу у газосховищах тощо).

З урахуванням наведеного, позовна вимога про стягнення 82 004 900, 22 грн оплати оператору ГТС вартості добового небалансу за період квітня, травня та вересня 2021 доведена та підлягає задоволенню.

4. Щодо позовної вимоги про стягнення пені на суму 7 659 024, 68 грн.

4.1. Згідно із частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати) (правові позиції ВС/КГС у постановах від 28.01.2020 №910/17753/18, від 20.08.2020р. у справі №902/959/19; від 10.09.2020 у справі №916/1777/19).

У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України (правові позиції ВС/КГС у постановах від 20 серпня 2020 року у справі №902/959/19, від 09 березня 2021 року у справі №924/441/20).

Як встановлено судом, у п. 13.5. Договору № сторони домовилися про те, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим Договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національної банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, тобто не відступлено від загального правила ч. 6 ст. 232 ГК України.

Судом встановлено, що Позивач фактично нарахував пеню за зобов`язаннями квітня, травня та вересня 2021, зокрема, за квітень кількість днів прострочення склала 184 дні, пеня склала - 11,71 грн.; за травень 2021 кількість днів прострочення склала 183 дні, пеня склала - 49,91 грн.; за вересень 2021 кількість днів прострочення 182 дні, пеня склала - 7 658 963, 06 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18 наведено висновок, за змістом якого, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані сторонами докази, у тому числі зроблений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок.

Суд здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку пені на суму 7 659 024,68 грн, дійшов висновку, що останній є арифметично правильним.

4.2. Відповідач у клопотанні від 21.03.2024 просить суд, у випадку задоволення позовних вимог, зменшити розмір пені на 90%.

4.2.1. В обґрунтування підстав поданого клопотання від 21.03.2024 Відповідач посилається, зокрема, на такі обставини:

- наявність несвоєчасних розрахунків з Позивачем спричинена негативним фінансовим станом Відповідача, який у період спірних правовідносин (до 31.08.2023) виконував функції оператора газорозподільної системи, що потребувало першочергового фінансування напрямів забезпечення функціонування критичної інфраструктури у особливий період, які здійснювались винятково за рахунок надходжень від діяльності з розподілу природного газу;

- фінансування діяльності оператора газорозподільної системи залежить виключно від тарифу на розподіл природного газу, що затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, який був збитковим для Відповідача (витяг з відповідної фінансової звітності);

- відповідно до положень п. 17 ч. 1 ст. 1 розд. 1 Закону України "Про ринок природного газу" АТ "Житомиргаз" як оператор газорозподільної системи відповідав за надійну, безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи;

- у період діяльності Відповідача як оператора газорозподільної системи, зокрема станом на 31.12.2023 результати господарської діяльності були збитковими, непокритий збиток складав 959 433 тис. грн;

- станом на сьогодні ліцензія Відповідача на здійснення діяльності з розподілу природного газу була зупинена на підставі постанови НКРЕКП від 31.08.2023 №1593, при цьому, з метою виконання пункту 2 вказаної постанови НКРЕКП Відповідач передав належні йому грошові кошти та майно (рухоме та нерухоме) до ТОВ "Газорозподільні мережі України" ();

- у зв`язку з припинення ліцензії на право провадження діяльності розподілу природного газу та виконання вимог НКРЕКП від 31.08.2023 №1593, Відповідач вже не має доходу від діяльності з розподілу природного газу.

Відповідач доводить, що пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Крім того, загальний розмір штрафних санкцій та компенсаційних нарахувань складає майже 10% від розміру основного боргу.

4.2.2. Позивач у запереченні проти клопотання про зменшення розміру пені заперечує проти клопотання Відповідача від 21.03.2024 та доводить, що Відповідач у добровільному порядку свої зобов`язання по оплаті за врегулювання щодобових негативних небалансів за газові місяці квітень, травень, вересень 2021 своєчасно та в повному обсязі не виконав, то з метою захисту своїх порушених прав Позивач змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення простроченого грошового зобов`язання за Договором транспортування природного газу та штрафних санкцій, як способу захисту свого майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Позивач у запереченні проти клопотання про зменшення розміру пені посилається, серед іншого, на таке:

- з доданих до матеріалів справи розрахунків сум основного боргу та пені вбачається, що співставивши у відсотковому співвідношенні розмір основної суми заборгованості та сукупний розмір пені, нараховані Позивачем штрафні санкції (пеня) є співмірними (адекватними) з розміром основного боргу та не перевищує його, у зв`язку із чим правові підстави для застосування статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України відсутні;

- АТ "Житомиргаз" не виконано в повному обсязі зобов`язання з оплати за врегулювання щодобових негативних небалансів за газові місяці квітень, травень, вересень 2021 року, що свідчить про значне прострочення виконання;

- зупинення дії ліцензії жодним чином не підтверджує відсутність у Відповідача коштів, які можуть бути спрямовані на погашення наявної перед Позивачем заборгованості;

- скрутне фінансове становище Відповідача, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом господарської діяльності Відповідача, як самостійного суб`єкта господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для беззаперечного зменшення пені;

- ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість Відповідача стосується діяльності самого Відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін;

- Відповідачем не наведено доводів та не надано належних і допустимих доказів, які підтверджували б наявність виняткових випадків, які надають право суду застосувати положення статті 233 ГК України та частини 3 статті 551 ЦК України, а також стягнення штрафних санкцій є неспівмірними з наслідками порушення, не відповідають засадам розумності і справедливості, перетворюється у неспівмірний тягар для Відповідача та можуть спричинити повне зупинення господарської діяльності;

- щодо необхідності дотримання принципу "балансу інтересів сторін у спорі" та врахування важкого майнового стану Позивача, зокрема, доводить, що з початком повномасштабного вторгнення на територію України значних руйнувань та пошкоджень зазнала газотранспортна система, яка належить на праві власності державі Україні, тому з метою забезпечення функціонування газотранспортної системи, Позивач за власні кошти постійно здійснює проведення ремонтів, пов`язаних із ліквідацією наслідків бойових дій, з метою недопущення припинення транспортування природного газу.

4.2.3. Щодо можливості зменшення до стягнення пені, суд виходить з такого.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

Неустойка (штраф, пеня) - грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частини перша, друга статті 549 Цивільного кодексу України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 Цивільного кодексу України).

При цьому за приписами частини першої статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Завдання неустойки - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21).

Судом враховується, що незалежно від поважності причин порушення відповідачем зобов`язання, частина 2 статті 233 ГК України надає можливість суду зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Також, слід враховувати, що правила частини 3 ст. 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Зі змісту зазначених норм убачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При вирішенні питання щодо права суду на зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу, суд звертається до правових висновків, наведених Верховним Судом, зокрема.

"Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора" (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі N 902/417/18).

В іншій правових висновках Верховний Суд зазначив наступне:

"Відповідно до ч. 1 ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, зменшення неустойки (зокрема, пені) є протидією необґрунтованого збагачення однією із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст.233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені та штрафу) до її розумного розміру (зазначена правова позиція відображена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.12.2021 у справі № 918/208/21).

Частинами першою, другою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв`язку з порушенням зобов`язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом. (Аналогічної позиції стосовно застосування приписів ст. 233 ГК України, 551 ЦК України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 12.12.2018 у справі № 921/110/18, від 14.01.2019 у справі № 925/287/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18).

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором штрафу, пені, річних відсотків, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Водночас, суд враховує, що Відповідач у спірний період до 31.08.2023 здійснював функції оператора газорозподільної системи, що потребувало першочергове забезпечення функціонування критичної інфраструктури у особливий період, відповідав за надійну, безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи.

Разом з тим, суд враховує, що інтереси Позивача додатково захищено (компенсовано негативні наслідки прострочення боржника) шляхом пред`явлення вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за весь період прострочення, які, загалом, значно перевищують суму пені.

Крім того, суд констатує, що загальний розмір штрафних та компенсаційних нарахувань складає 36 036, 924, 20 грн, що створює надмірний тягар для Відповідача.

Суд враховує також те, що Позивачем як природною монополією забезпечується транспортування природного газу споживачам України та країн Європейського Союзу. Товариство створене з метою виконання міжнародних зобов`язань перед Енергетичним Співтовариством щодо забезпечення незалежності оператора газотранспортної системи України та є об`єктом критичної інфраструктури.

Враховуючи майновий стан обох сторін, період прострочення, наслідки порушення зобов`язання, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, закріплені у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України, зважаючи на правову природу штрафу та його основне призначення, перевіривши всі доводи сторін і врахувавши всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу, господарський суд з урахуванням вищенаведених правових висновків, в тому числі Великої Палати Верховного Суду, вважає у даному випадку наявні обставини, які є підставою для застосування положення ст. 551 ЦК України, ст. 233 ЦК України та зменшення пені.

Суд виснує, що таке зменшення повинно в достатній мірі компенсувати майнові втрати позивача від знецінення грошових коштів, понесених втрат щодо несвоєчасного отримання розрахунку, відповідатиме діловим звичаям та нормальній діловій практиці, забезпечить дотримання розумного балансу також і інтересів відповідача.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, використовуючи свої дискреційні повноваження, суд приходить до висновку про зменшення заявленої до стягнення із Відповідача пені на 50%, а саме з обґрунтованої до стягнення 7 659 024, 68 грн до суми пені - 3 829 512, 34 грн.

Таким чином, суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін, зокрема для Відповідача.

У стягненні 3 829 512, 34 грн пені суд відмовляє.

5. Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних на суму 3 518 355, 07 грн та суми інфляційних втрат на суму 24 859 545, 08 грн.

Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (подібний висновок викладений, зокрема, у пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України, дійшла висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Визначені ч.2 ст.625 ЦК право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг) (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 20 лютого 2023 року у cправі № 910/15411/21).

У постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 викладено правовий висновок про те, що при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 №265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078).

Господарським судом перевірено розрахунок 3% за квітень, травень вересень 2021 на суму 3 518 355, 07 грн за наслідками якого встановлено його арифметично правильним.

Заявлений до стягнення розмір 3% річних в сумі 3 518 355, 07 грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд констатує, що згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (постанова ВП ВС від 08.11.2019 №127/15672/16-ц).

Судом перевірено розрахунок суми інфляційних втрат на суму 24 859 545, 08 грн за наслідками визнано його арифметично правильним, тому задовольняє його в повному обсязі.

6. Згідно з ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

Доведеність позову є підставою для його задоволення.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні з цим позовом до суду позивачем сплачено 939400,00грн судового збору згідно платіжної інструкції №128071 від 03.04.23р. (а.с. 13, т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України.

За наслідками вирішення спору суд покладає на Відповідача судовий збір у 939400,00грн розмірі, виходячи із суми задоволених позовних вимог без урахування застосованого судом механізму зменшення обґрунтованого до стягнення розміру пені.

При цьому, правова позиція щодо застосування статті 129 Господарського процесуального кодексу України (щодо розподілу судових витрат, зокрема судового збору), у справах, за результатами розгляду яких суд зменшив розмір неустойки на підставі статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, викладалася у постановах Верховного Суду, зокрема, від 10.03.2021 у справі №904/5702/19, від 16.10.2019 у справі №910/143/19. Наведена правова позиція повністю узгоджується з чинною редакцією статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені на 50% з обґрунтованої до стягнення пені 7 659 024, 68 грн до суми 3 829 512, 34 грн.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (вул. Фещенка-Чопівського, 35, м. Житомир, 10002, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (проспект Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065, ):

- 82 004 900, 22 грн основного боргу;

- 3 829 512, 34 грн пені;

- 24 859 545, 08 грн інфляційних втрат;

- 3 518 355, 07 грн 3% річних;

- 939 400, 00 грн судового збору. Видати наказ.

4. У стягненні 3 829 512, 34 грн пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 13.05.24

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2- позивачу (Ел. кабінет)

3- відповідачу (Ел. кабінет)