ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2024 р. Справа №907/22/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддів Малех І.Б.,

Зварич О.В.,

Секретар судового засідання: Фарина Х.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ б/н від 28.03.2024 (вх. №01-05/922/24 від 29.03.2024)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2024

у справі №907/22/24 (суддя Ремецькі О.Ф.)

про вжиття заходів до забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ, с. Таранівці, Ужгородського району, Закарпатської області

про стягнення суми 15 097 673,25 грн.

В С Т А Н О В И В:

18.03.2024 року позивачем подано до господарського суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ (ідентифікаційний код: 44038646; місцезнаходження: вул. Горького, буд. 158-А, с. Тарнівці, Ужгородський район, Закарпатської області, 89420) в межах ціни позову в сумі 15 097 673, 25 грн. та накладення арешту на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ АЛЬС КОМПАНІ (ідентифікаційний код: 44038646) також в межах ціни позову 15 097 673,25 грн.

Заява мотивована тим, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу відповідача становить 2000.00 грн, що очевидно є недостатнім для виконання грошового зобов`язання перед позивачем. Невиконання відповідачем претензії свідчить про те, що останній не має наміру добровільно виконувати взяті на себе зобов`язання та, отримавши позовну заяву, з метою подальшого ухилення від виконання зобов`язань може розпорядитись належним йому майном шляхом відчуження його будь-яким третім особам, а також вивести з рахунків належні йому грошові кошти, у зв`язку з чим позивач вважає що у відповідача є реальна можливість відчуження відповідного нерухомого майна, що призведе до неможливості виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2024 у справі №907/22/24 частково задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" про вжиття заходів до забезпечення позову. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ до набрання рішенням у справі №907/22/24 законної сили. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Ухвала в частині задоволення вимог позивача мотивована тим, що є наявність підстав вважати, що відповідач не виконуватиме ні зобов`язання за Договором поставки нафтопродуктів №ЮЕ-0022 та актом №4 приймання-передачі нафтопродуктів від 31.12.2022, ні можливе рішення суду про задоволення позову про стягнення коштів.

В частині відмови у задоволенні решти вимог ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявляючи захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю « АЛЬС КОМПАНІ», позивач не вказав переліку майна на яке спрямований такий захід, відсутній зв`язок між заходом забезпечення позову щодо накладення арешту на майно, який заявник просить вжити, та предметом позову, оскільки накладення арешту на майно має стосуватись майна , що належить до предмету позову, тоді як позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 29.03.2024. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2024 у справі №907/22/24 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову від 15.03.2024 у справі №907/22/24.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви та що оскаржуваною ухвалою суду накладено арешт на всі грошові кошти ТОВ «АЛЬС КОМПАНІ», в тому числі і для виплат по заробітній платі та податкових зобов`язань.

04.04.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" надійшов відзив б/н від 03.04.2024 (вх. №01-04/2351/24) в якому позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та вказує, що можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому ускладнить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2024 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Малех І.Б. та Зварич О.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ б/н від 28.03.2024 (вх. №01-05/922/24 від 29.03.2024) на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2024 у справі №907/22/24.

Ухвалою суду від 22.04.2024 призначено розгляд справи на 30.04.2024.

30.04.2024, перед судовим засіданням, від Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ надійшла заява про розгляд справи без його участі.

В судове засідання 30.04.2024 явку уповноваженого представника позивач не забезпечив, про час, дату і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставинами, і визначеними відповідно до них правовідносинами, вбачається, що:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 15 097 673,25 грн, заборгованості, посилаючись на порушення відповідачем умов договору №ЮЕ-0022 від 01.12.2023 р. та положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України. Предметом позову у даній справі є стягнення 15 097 673,25 грн, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору №ЮЕ-0022 від 01.12.2023 р.

Позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ» (ідентифікаційний код: 44038646; місцезнаходження: вул. Горького, буд. 158-А, с. Тарнівці, Ужгородський район, Закарпатської області, 89420) в межах ціни позову в сумі 15 097 673, 25 грн., як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ» (ідентифікаційний код: 44038646).

Дослідивши обставини справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному ст. 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

За змістом ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов, зокрема, забезпечується в тому числі забороною відповідачу вчиняти певні дії, зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 щодо забезпечення позову зазначено що, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Слід зауважити, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим при вирішенні спору у суді є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до суду з майновою позовною вимогою.

У випадку, якщо позивач звертається до суду з майновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Крім того, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить, окрім іншого оцінити розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17 та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 922/599/19.

Крім того, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Підсумовуючи вищенаведене, Суд відзначає, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. При цьому такі заходи забезпечення позову мають відповідати принципам розумності, обґрунтованості і адекватності їх застосування.

Господарським судом в оскаржуваної ухвалі встановлено, що заявляючи захід забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача позивачем не вказано переліку майна на яке спрямований такий захід.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду про відмову в задоволенні заяви в частині накладення арешту на майно відповідача в межах ціни позову, а також про відсутність зв`язку між заходом забезпечення позову щодо накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю « АЛЬС КОМПАНІ» та предметом позову в даному випадку про стягнення 15 097 673, 25 грн, в цій частині правові підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник послався на те, що невиконання відповідачем претензії свідчить про те, що останній не має наміру добровільно виконувати взяті на себе зобов??язання та, отримавши позовну заяву, з метою подальшого ухилення від виконання зобов?язань може розпорядитись належним йому майном шляхом відчуження його будь-яким третім особам, а також вивести з рахунків належні йому грошові кошти.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову та накладаючи арешт на грошові кошти відповідача , суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обставин, які свідчать про реальну можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів, оцінюючи доводи заявника, зазначає, що наявність грошових вимог позивача до відповідача та подання позову автоматично не свідчить про ухилення відповідача від погашення боргу, а є, в першу чергу, свідченням про наявність спору між сторонами, а факт наявності чи відсутності в даному випадку обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, в тому числі наявність чи відсутність спірного боргу, суд буде встановлювати лише на стадії розгляду справи по суті.

Господарський суд в ухвалі не надав належної правової оцінки тому, що заява позивача містить посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, проте це твердження не підтверджується належними доказами та, відповідно, не свідчить про можливість зменшення майна відповідача на момент виконання рішення суду у цій справі, а інших обставин щодо вчинення відповідачем конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду, в тому числі і дій щодо безпідставного витрачання ним коштів, приховування активів тощо, позивач суду не навів та не подав належних доказів на підтвердження цих обставин.

Окрім цього, як вбачається із мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, господарський суд зазначає про накладення арешту на грошові кошти на рахунках відповідача в межах заявлених позовних вимог, а саме в межах суми 15 097 673,25 грн, однак, в резолютивній частині ухвали накладено арешт, фактично, на всі грошові кошти відповідача, що у свою чергу може призвести до блокування господарської діяльності такої юридичної особи.

Також, колегія суддів не погоджується із твердженнями позивача, що викладені в заяві про наявність 5 судових рішень та судових наказів про стягнення грошових коштів з відповідача (справи № 907/24/24, 907/119/24, 907/1173/23, 907/1059/23, 907/268/23), які можуть свідчити на думку позивача про утруднення чи неможливість виконання відповідачем рішення суду в майбутньому, оскільки рішення господарського суду по справі №907/24/24 не набрало законної сили у зв?язку із відкриттям апеляційного провадження, наказ по справі №907/1059/23 ухвалою господарського суду Закарпатської області від 12.01.2024 скасований, а судові накази по справах №907/119/24, 907/1173/23, 907/268/23 видані в сукупності на суму стягнення 106 020,70 грн, що, в даному випадку, не може вважатися достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, оскільки позивачем не надано доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження майна та/або виведення коштів із рахунків, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факту існування необхідності у вжитті обраних ним заходів забезпечення позову та не доведена реальна загроза настання наслідків незастосування судом заходів забезпечення позову, вказаних у заяві про забезпечення позову, а саме посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З врахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2024 у справі №907/22/24 в частині накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ» підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ задоволенню частково.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що суд задовольняє апеляційну скаргу частково, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, розподіляються між сторонами пропорційно до задоволених вимог відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ б/н від 28.03.2024 (вх. №01-05/922/24 від 29.03.2024) задоволити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2024 у справі №907/22/24 скасувати в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" про вжиття заходів до забезпечення позову, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ». В цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" про вжиття заходів до забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ».

В решті ухвалу залишити без змін.

3. Здійснити розподіл судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" (ідентифікаційний код: 41963985, місцезнаходження: вул. Десятинна, буд. 13-Б, Київ, 01001) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ (ідентифікаційний код: 44038646; місцезнаходження: вул. Горького, буд 158-А, С. Тарнівці, Ужгородський район, Закарпатської області, 89420) 1 514,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 06.05.2024

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Малех І.Б.

Зварич О.В.