ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 рокуСправа № 912/551/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засідання за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Круп`яний тік" (пр-т Інженерів, б. 11, м. Кропивницький, 25014)

про стягнення 58 168,02 грн,

секретар судового засідання - Коваленко Т.А.

представники сторін:

від позивача - Кавун Н.І., самопредставництво, витяг (в режимі відеоконференції);

від відповідача - участі не брав;

у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Круп`яний тік" про стягнення 58 168,02 грн з яких: 52 877,14 грн переплата (різниця між сумою оплачених позивачем послуг та вартістю фактично наданих відповідачем послуг), 3 300,94 грн інфляційні втрати, 1 989,94 грн 3 % річних з покладенням на відповідача судового збору.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" зазначило, що у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку повернення попередньої оплати (авансу) за Договором № 419 від 01.10.2018 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Круп`яний тік" підлягає стягненню відповідна заборгованість.

Ухвалою від 11.03.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/551/24 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначив на 09.04.2024 об 11:00 год та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Господарським судом протокольною ухвалою від 09.04.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 30.04.2024 об 11:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю

Відповідач своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду 30.04.2024 не скористався, уповноважених представників не направив, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 091 від 15.04.2024 ( а.с. 69 ).

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене, господарський суд розглядає справу в судовому засіданні 30.04.2024 за відсутності представників відповідача.

У судовому засіданні 30.04.2024 досліджено докази у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив таке.

01.10.2018 АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (Поклажодавець) та ТОВ "Круп`яний тік" (Зберігач) уклали договір відповідального зберігання зерна № 419 (далі - Договір, а.с. 11-13) за умовами якого:

- Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання сільськогосподарську продукцію (далі - Зерно), згідно з накладними в кількості, номенклатурі та на терміни означені в таблиці у Договорі з видачею Поклажодавцю відповідної складської квитанції (п. 1.1.),

- Зберігач зобов`язаний надати Поклажодавцеві складські документи на прийняття зерна; зберігати зерно, що належить Поклажодавцю, виходячи з усіх необхідних умов, які забезпечують його збереження (п. 3.1.3),

Згідно з п. 5.4. Договору відвантаження зерна Зберігачем здійснюється за фізичною вагою і за фактичними показниками якості.

Вартість згаданих зберігачем послуг передбачена п. 6.1. Договору.

Згідно з п. 6.3. Договору за надані послуги Поклажодавець проводить оплату протягом 5- діб після завершення місяця, в якому вони були виконані. Оплата проводиться на основі виставлених рахунків та актів виконаних робіт, але не пізніше дня видачі зерна.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

01.10.2018 сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору (далі - Додаткова угода № 1, а.с. 14-17) за умовами якої визнали та підтвердили, що у випадку виникнення суперечностей між положеннями Додаткової угоди та відповідними положеннями Договору, пріоритет мають положення Додаткової угоди (п. 28).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 Зберігач приймає на зберігання зерно в об`ємі згідно зі складськими квитанціями. На підтвердження прийняття зерна на зберігання Зберігач зобов`язаний видати Поклажодавцю складську квитанцію та аналізну картку не пізніше однієї доби після прийняття зерна на зберігання, із зазначенням фізичної ваги та фактичних показників якості зерна, а також залікової ваги. Після відвантаження зерна Зберігач зобов`язаний виписати складську квитанцію на залишок зерна.

Пунктом 3 Додаткової угоди № 1 визначено, що Зберігач гарантує забезпечення кількісного та якісного збереження зерна та проводить всі заходи по його схоронності протягом всього терміну зберігання за свій рахунок.

Згідно з п. 4 Додаткової угоди № 1 Зберігач несе повну відповідальність за збереження зерна, прийнятого на зберігання, незалежно від встановлених внутрішніми документами правил та умов зберігання.

Умовами п. 5 Додаткової угоди № 1 встановлено, що Зберігач не має права розпоряджатися зерном (його частиною) Поклажодавця протягом всього терміну зберігання зерна.

Пунктом 7 Додаткової угоди № 1 передбачено, що на письмову вимогу Поклажодавця Зберігач зобов`язаний не пізніше 3 (трьох) календарних днів з моменту пред`явлення такої вимоги забезпечити доступ представників Поклажодавця безпосередньо на зерновий склад Зберігача, де зберігається зерно Поклажодавця, з метою перевірки умов зберігання зерна, його наявності, якості, а також відбору проб, за умови пред`явлення документів, що підтверджують їх повноваження.

Відповідно до п. 23 Додаткової угоди № 1 при втраті, нестачі чи погіршенні якості зерна, Зберігач зобов`язаний замінити неякісне зерно на таку ж саму кількість зерна належної якості. При неможливості Зберігача відшкодувати зерном належної якості, сторони можуть погодити відшкодування збитків шляхом компенсації ринкової вартості зерна. При нестачі зерна, втраті чи погіршенні якості зерна Зберігач зобов`язаний відшкодувати всі фактично понесені додаткові витрати Поклажодавця (якщо такі були), які пов`язані із нестачею зерна, втратою чи погіршенням якості зерна, та які підтверджені документально. Додатково Поклажодавець має право застосувати до Зберігача штраф в розмірі 2 % від ринкової вартості втраченого чи пошкодженого зерна. При цьому Зберігач не нараховує плату (тариф) за послуги зберігання з дня виявлення нестачі, втрати чи погіршення якості зерна до моменту повернення зерна належної якості Поклажодавцю, про що сторони укладають додаткову угоду.

Згідно з п. 27 Додаткової угоди № 1 Договір набуває чинності з моменту його укладання і діє до повного виконання взятих на себе зобов`язань сторонами.

Також сторонами укладено Додаткові угоди №2-8 до Договору, де зокрема доповнено таблицю п. 1.1. Договору найменуванням, кількістю зерна та граничними термінами зберігання. Зокрема, відповідно до укладеної сторонами Додаткової угоди № 8 від 05.09.2022 у пункті 3 якої пункт 6.1. Договору виклали в новій редакції та визначили вартість наданих Зберігачем послуг з врахуванням ПДВ, а саме:

- п. 6.1.1. найменування послуг - відвантаження, одиниця виміру - т, зернові культури -170,00 грн;

- п. 6.1.2. найменування послуг - зважування вагонів, одиниця виміру - 1 вагон, зернові культури - 1 200,00 грн

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 8 від 05.09.2022 строк зберігання всіх культур за Договором визначений до 31.12.2022.

Позивач зазначає, що 06.09.2022 Відповідачем виставлено Позивачу рахунок-фактуру № СФ-0000430 від 06.09.2022 (далі - Рахунок) за роботи з навантаження і зважування вагонів, які будуть виконані в майбутньому на суму 341 255,51 грн, а саме: навантаження кукурудзи у кількості 1823,813 т, зважування вагонів у кількості 26 шт.

Однак, фактично Відповідач надав послуги з навантаження і зважування вагонів на суму 143 627,06 грн, що підтверджується Актом здачі приймання робіт № ОУ-0000218 від 30.09.2022 (далі - Акт), відповідно до якого Відповідач надав наступні послуги: навантаження кукурудзи у кількості 767,2 т, зважування вагонів у кількості 11 шт. (а.с. 25).

Як зазначає позивач, після підписання даного Акта Товариством з обмеженою відповідальністю "Круп`яний тік" жодних послуг з навантаження залишку кукурудзи у кількості 1 056,613 т (1 823,813 - 767,2) і зважування вагонів AT "ДПЗКУ" за Договором не надавалось.

Факт не відвантаження Позивачу кукурудзи у кількості 1 056,613 т підтверджується рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 25.10.2023 у справі № 912/1420/23 (далі - Рішення), яке набрало законної сили. У зазначеному Рішенні суд встановив, що на зберіганні у Відповідача за Договором обліковувалося 1 056,613 тон зерна кукурудзи 3 класу, належного Позивачу, однак Відповідач не виконав обов`язку із відвантаження (повернення) Позивачу зерна кукурудзи 3 класу у розмірі 1 056,613 т, внаслідок чого суд стягнув з Відповідача збитки у розмірі 5 335 895,65 грн, які еквівалентно дорівнюють вартості втраченого зерна кукурудзи 3 класу у розмірі 1 056,613 т. Позивач зазначає, що за даним Договором жодні послуги зі зберігання, відвантаження, навантаження, а також супутні послуги більше не будуть надаватись, оскільки подальше надання послуг за цим Договором є неможливе.

Позивач зазначає, що Відповідачем не надано послуги із зважування вагонів та навантаження зерна кукурудзи 3 класу у кількості 1 823,813 т, оскільки Відповідачем було втрачено зерно кукурудзи 3 класу у кількості 1 056,613 т, внаслідок чого Відповідач надав послуги зі зважування вагонів та навантаження зерна кукурудзи 3 класу на наявне у Відповідача зерно, а саме на 767,2 т (1 823,813 т- 1 056,613 т).

На виконання умов Договору, 03.10.2022 Позивач сплатив Відповідачу 196 504,20 грн за надані послуги згідно з виставленим Рахунком, що підтверджується платіжними інструкціями № 1240515 від 03.10.2022, № 1240516 від 03.10.2022 та № 1240517 від 03.10.2022 (а.с. 33-35).

Таким чином, як зазначено Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" різниця між сумою оплати Позивачем послуг та вартістю фактично наданих Відповідачем послуг за Договором становить: 196 504,20 грн (оплата позивача за надані послуги) - 143 627,06 грн (вартість наданих Відповідачем послуг) = 52 877,14 грн.

08.11.2022 Позивач звернувся до Відповідача з вимогою № 130-4-19/2989 про повернення переплати у сумі 52 877,14 грн по рахунку № СФ-0000430 від 06.09.2022 згідно з Договором відповідального зберігання зерна № 419 від 01.10.2018 ( а.с. 27). Товариство з обмеженою відповідальністю "Круп`яний тік" не надало жодної відповіді на вказану вимогу. Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" повторно було направлено лист-вимогу № 130-4-19/3449, однак відповідач жодної відповіді щодо повернення коштів у розмірі 52 877,14 грн не надав.

3 метою захисту свого порушеного права та інтересу Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" вимушено звернутись до господарського суду.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини між власниками зерна та суб`єктами зберігання зерна (зерновими складами) регулюються, зокрема, положеннями глави 66 ЦК України та Законом України "Про зерно і ринок зерна в Україні".

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберегти річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частинами 1-2 ст. 957 ЦК України передбачено, що за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності. Договір складського зберігання, укладений складом загального користування, є публічним договором.

Відповідно до ст. 953 ЦК України зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (абз. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

В абз. 1 ч. 1 ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Вказаним положенням кореспондують приписи ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями глави 63 ЦК України, якою врегульовано договірні відносини із надання послуг, не врегульовано особливостей повернення виконавцем замовнику попередньої оплати в разі невиконання виконавцем своїх зобов`язань за договором про надання послуг та правового механізму її повернення, відповідно, до правовідносин, що виникли між сторонами є можливим застосування, за аналогією закону, ч. 2 ст. 693 ЦК України, що підтверджується судовою практикою Верховного Суду при розгляді справ, що виникають з аналогічних правовідносин. Зокрема, аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 26.03.2018 у справі № 910/1030/17.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. 3 огляду на викладене позивач скористався своїм правом на повернення передоплати за ненадану з боку відповідача послугу, оскільки таке право у позивача, як замовника за договором, існує паралельно з правом вимагати надання оплаченої послуги.

У постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку:

"68. Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося".

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.02.2023 у справі № 910/15531/21, від 03.08.2022 у справі № 910/6232/21 та від 21.02.2018 у справі № 910/12382/17.

У межах, вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, відсутність дій Відповідача щодо надання у повному обсязі послуг з навантаження і зважування вагонів, надає Позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення Відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії", "Пономарьов проти України", "Агрокомплекс проти України").

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 по справі № 910/5444/17 та від 05.07.2018 у справі № 904/8972/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір відповідального зберігання зерна № 419 від 01.10.2018, який укладено між сторонами, не містить умов щодо порядку, строку, умов повернення передоплати за надані послуги, тощо. Відтак, спірне зобов`язання з повернення передоплати не регулюється умовами укладеного Договору, а в цьому випадку регулюється положеннями ч. 2 ст. 530 ЦК України. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Термін виконання Відповідачем зобов`язання щодо повернення переплати у розмірі 52 877,14 грн сплинув у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги AT "ДПЗКУ" від 08.11.2022 №130-4-19/2928.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Круп`яний тік" зобов`язань, а саме неповернення передоплати у розмірі 52 877,14 грн за Договором, останній зобов`язаний сплатити Акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання є підставою для застосування штрафних санкцій у вигляді грошової суми - неустойка, штраф, пеня (ст. 230 Господарського кодексу України).

За нормами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Перевіривши розрахунок позивача суд встановив неправильність визначення позивачем періоду нарахування. Так, претензія №130-4-19/2928 від 08.11.2022 направлена відповідачу 10.11.2022, відповідно до поштової накладної № 983.

Згідно з Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва) Д+3, при пересиланні зазначеної рекомендованої письмової кореспонденції нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Таким чином відповідач отримав претензію 14.11.2022, отже останній день оплати є 21.11.2022.

Зробивши власний розрахунок, суд встановив таке:

- на суму заборгованості 52 877,14 грн у період з 22.11.2022 - 16.02.2024 інфляційні втрати складають - 3469,48 грн. В той же час, позивачем заявлено до стягнення менша сума інфляційних втрат, саме 3 300,94 грн, яка і підлягає задоволенню;

- на суму заборгованості 52 877,14 грн у період з 22.11.2022 - 16.02.2024 3 % річних складають - 1 963,86 грн.

Отже, позовні вимоги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" підлягають частковому задоволенню. З Товариства з обмеженою відповідальністю "Круп`яний тік" підлягає стягненню 58 141,94 грн з яких: 52 877,14 грн переплата (різниця між сумою оплачених позивачем послуг та вартістю фактично наданих відповідачем послуг), 3 300,94 грн інфляційні втрати, 1 963,86 грн 3 % річних.

Відповідно до норм ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Круп`яний тік" (пр-т Інженерів, б. 11, м. Кропивницький, 25014, ідентифікаційний код 37298050) на користь Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033, ідентифікаційний код 37243279) 52 877,14 грн переплати, 3 300,94 грн інфляційних втрат, 1 963,86 грн 3 % річних та 3 026,79 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати позивачу через систему "Електронний суд" та відповідачу (пр-т Інженерів, б. 11, м. Кропивницький, 25014).

Повне рішення складено 06.05.2024

Суддя М.С. Глушков