ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02.05.2024м. ДніпроСправа № 904/372/24
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспромрезерв" про ухвалення додаткового рішення
у справі
про стягнення заборгованості в розмірі 392 976,68грн.
Суддя Панна С.П.
Секретар судового засідання Скородумова Л.В.
Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Кириченко Євген Вікторович, посвідчення № 3560 від 14.04.2023р., адвокат
Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспромрезерв" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про стягнення заборгованості в розмірі 378 000,00грн., пені в розмірі 4 044,60грн., 3 % річних в розмірі 3 322,46грн., інфляційні втрати в розмірі 7 609,62грн.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", 49038, м.Дніпро, вул.Академіка Белелюбського, буд.7, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспромрезерв", 03057, м.Київ, вул.Сім`ї Бродських, 17, заборгованість в розмірі 378 000,00грн., пеню в розмірі 4 044,60грн., інфляційні втрати в розмірі 7 609,62грн. та судовий збір в розмірі 5 844,81грн. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

22.04.2024р. до суду від позивача надійшла заява, в якій просить ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 500,00 грн., які понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи № 904/372/24.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою суду від 23.04.2024р. призначено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у судовому засіданні на 02.05.2024р.

29.04.2024р. до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Відповідач зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу не були включені позивачем до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, що пов`язані з розглядом справи. Крім того, позивач не заявляв при цьому понесення ним або намір понести витрати на професійну правничу допомогу для цілей їх врахування на наступного ймовірного відшкодування; заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500, 00грн., неспівмірною зі складністю справи та обсягом виконаних представником позивача робіт, визначена у договорі фіксована вартість послуг є завищеною та нерозумною. Крім того, з урахуванням незазначення в попередньому (орієнтовному) розрахунку, наведеному в позовній заяві, розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідач вважає за можливе просити суд реалізувати надане йому частиною 2 ст. 124 ГПК України право та відмовити позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу з метою забезпечення принципів верховенства права, правової визначеності, рівності та змагальності сторін, а також спонукання учасників судового процесу належно користуватися наданими їм процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені законом.

В судове засідання з`явився представник відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в своїй заяві про ухвалення додаткового рішення зазначив про розгляд даної заяви без його участі.

В судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши та оцінивши надані позивачем докази у сукупності, заперечення відповідача, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до вказаних положень, позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 500,00грн.

З приводу заяви суд зазначає таке.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2024р. між Адвокатським об`єднанням "СВК ПАРТНЕРС" та ТОВ "Транспромрезерв" (клієнт) був укладений договір № 18 про надання правової (правничої) допомоги).

Відповідно до п. 1.1. договору сторони домовилися, що адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання на умовах та у порядку визначеному цим договором здійснити

захист, представництво інтересів клієнта та/або надати інші види правової допомоги клієнту, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання адвокатським об`єднанням умов цього договору.

Згідно з п. 4.1. Договору, за надання правової (правничої) допомоги за цим договором клієнт зобов`язується сплатити адвокатському об`єднанню витрати та гонорар згідно з тарифами, визначеними у додатку №1 до цього договору.

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що Акт про приймання-передачі правової допомоги складається адвокатським об`єднанням та направляється клієнту на електронну адресу (вказану в реквізитах) або передається наручно. У випадку не отримання адвокатським об`єднанням підписаного клієнтом примірника Акту приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги або мотивованої відмови від підписання, вважається, що клієнт послуги прийняв в повному обсязі та претензій до адвокатського об`єднання не має, цей Акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги має силу Акту підписаного двома сторонами.

У пункті 6.1. договору сторони визначили, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками (у разі їх наявності) сторін, та діє протягом строку, зазначеного у пункті 6.3. договору, однак, в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Також, сторонами був підписаний додаток № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 18 від 26.02.2024, в якому сторонами були узгоджені види та вартість правової (правничої) допомоги.

У подальшому, між Адвокатським об`єднанням "СВК Партнерс" (далі - адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспромрезерв" були складені та підписані акти приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги, за умовами пункту 1 якого на виконання умов договору у справі № 904/372/24 адвокатським об`єднанням надано, а клієнтом фактично прийнято наступну правову допомогу:

- акт № 11 від 18.04.2024р. за період з 10.04.2024р. по 18.04.2024р.: представництво інтересів клієнта у Господарському суді Дніпропетровської області у справі № 904/372/24 (судове засідання 18.04.2024 о 11:00 год.) - вартістю 2 000,00грн.;

- акт № 3 від 29.03.2024р. за період з 26.02.2024р. по 29.03.2024р.: ознайомлення з матеріалами справи № 904/372/24, що включає: правовий аналіз наявних матеріалів, аналіз доказів у даній справі, узгодження правових позиції з клієнтом, аналіз судової практики в аналогічних спорах, надання юридичних консультацій щодо предмету спору - вартістю 1 500,00грн.; представництво інтересів клієнта у Господарському суді Дніпропетровської області у справі № 904/372/24 (підготовче засідання 07.03.2024 о 10:30 год.) - вартістю 2 000,00грн.;

- акт № 7 від 09.04.2024р. за період з01.04.2024р. по 09.04.2024р.: представництво інтересів клієнта у Господарському суді Дніпропетровської області у справі № 904/372/24 (судове засідання 09.04.2024 о 10:00 год.) - вартістю 2 000,00грн..

На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копії наступних документів: договір про надання правової (правничої) допомоги № 18 від 26.02.2024, рахунок на оплату № 18 від 05.03.2024 року, платіжна інструкція № 86 від 12.03.2024 року, акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги №3 від 29.04.2024р., рахунок № 18-6 від 01.04.24, платіжна інструкція № 121 від 01.04.24, акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги №7 від 09.04.2024р., рахунок № 18-10 від 16.04.24, платіжна інструкція № 607 від 18.04.24, акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги №11 від 18.04.2024.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, здійснює належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, заперечуючи проти заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідачем були подані заперечення проти вказаної заяви, в яких він просить суд подану позивачем заяву залишити без задоволення у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на те, що витрати на професійну правничу допомогу не були включені позивачем до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, що пов`язані з розглядом справи. Крім того, відповідач вказує, що заявлений до стягнення з відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 500,00грн. є надмірним, неспівмірним до обсягу наданих представником позивача послуг, а також є необґрунтованим.

Разом з тим, за аналізом поданих відповідачем заперечень на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, суд оцінює їх критично з огляду на таке.

Згідно з вимогами частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються, окрім судового збору, також з витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, відповідно до пункту 1 частини другої зазначеної статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Абзацом 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Поряд з цим, згідно з вимогами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому, перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 Господарського процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Зазначений правовий висновок викладений у додатковій постанові Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду від 17.12.2021 у справі №10/5026/290/2011(925/1502/20).

Згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Застосування відповідних положень статті 124 Господарського процесуального кодексу України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників. Зі змісту частини 2 статті 124 ГПК України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

З приводу вказаних обставин, суд зазначає, що незазначення позивачем у позовній заяві попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат в частині надання правничої допомоги, не призвело до неможливості відповідачем підготуватись та спростувати заявлені позивачем витрати (у даній справі відповідачем подані відповідні заперечення, в яких він у повному обсязі висловив свою правову позицію щодо заявлених позивачем до відшкодування витрат). Більше того, судом також приймається до уваги той факт, що станом на момент звернення із позовом до суду (29.01.2024), договір про надання правової допомоги ще не було укладено (вказаний договір був укладений лише 26.02.2024).

З огляду на викладене, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 922/676/21, від 18.01.2022 у справі № 910/2679/21.

Кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за наведеними положеннями статті 124 Господарського процесуального кодексу України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені. За вказаних обставин вирішення питання стосовно витрат, які позивач поніс у суді першої інстанції, має вирішуватися з урахуванням положень частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України, а саме того, чи подавала особа відповідний розрахунок до цього суду.

Відповідний правовий висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2019 у справі № 916/24/18, а також, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.06.2022 у справі № 908/574/20.

Судом також відзначено, що під час розгляду справи, а саме 08.04.2024, до закриття підготовчого провадження (ухвала суду від 09.04.2024), позивачем за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якому він просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу, вказуючи про те, що під час подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи у розмірі - 5 894,65грн. (судовий збір). При цьому, у зв`язку із тим, що розгляд справи буде здійснюватись за правилами загального позовного провадження, у позивача виникла необхідність звернутись за професійною правовою допомогою у даній справі до адвоката;

- 26.02.2024 позивачем було укладено відповідний договір про надання правової (правничої) допомоги № 18. У зв`язку з вказаним, судові витрати позивача складаються не лише з витрат на судовий збір, а й витрат на професійну правничу допомогу;

- на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надає: договір про надання правової (правничої) допомоги № 18 від 26.02.2024 та додаток № 1 до нього; попередній розрахунок суми судових витрат (станом на 05.04.2024); рахунок на оплату № 18 від 05.03.2024; рахунок № 18-6 від 01.04.2024;

- згідно з положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші докази, на підтвердження розміру судових витрат, які позивач сплатить у зв`язку з розглядом справи, будуть додатково подані позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Вказане клопотання містить попередній розрахунок суми судових витрат, загальна вартість якого складає 7 500,00грн., що включають: 1) ознайомлення з матеріалами справи № 904/540/24, що включає: за ознайомлення з матеріалами справи № 904/372/24 (правовий аналіз наявних матеріалів, аналіз доказів у даній справі, узгодження правової позиції з клієнтом, аналіз судової практики в аналогічних спорах, надання юридичних консультацій щодо предмету спору): 1 500,00грн. (фіксований розмір згідно договору про надання правової допомоги); за представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції (господарське судочинство) у справі № 904/372/24 (участь у одному судовому засіданні - 2 000,00грн. (фіксований розмір згідно договору про надання правової допомоги) та з доданими до клопотання доказами направлення до ЕК відповідача.

Враховуючи вказане, вбачається, що відповідач був завчасно ознайомлений з вимогами позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що під час розгляду справи судом, позивачем (в особі адвоката, який здійснює представництво інтересів позивача): були подані всі заяви по суті справи; була забезпечена явка представника у судові засідання - 3 судових засідання.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог у справі є стягнення основного боргу, пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Даний спір для кваліфікованого адвоката є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору про закупівлю № 23298 від 06.09.2023р. в частині оплати за поставлений товар.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00грн.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 233, 238, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспромрезерв" про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", 49038, м.Дніпро, вул.Академіка Белелюбського, буд.7, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспромрезерв", 03057, м.Київ, вул.Сім`ї Бродських, 17, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00грн.

В решті стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 06.05.2024р.

Суддя С.П. Панна