УХВАЛА

м. Київ

10.05.2024Справа № 910/12955/20

Суддя Господарського суду міста Києва Турчин С.О., розглянувши

заяву Міністерства юстиції України про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку

у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

4. ОСОБА_4

5. ОСОБА_5

6. ОСОБА_6

7. ОСОБА_7

8. ОСОБА_8

9. ОСОБА_9

10. ОСОБА_10

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "ПЛАТИНУМ БАНК"

третя особу 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національний банк України

про солідарне стягнення 1477708 016,17 грн

Представники учасників процесу: не повідомлялись

ВСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про солідарне стягнення 1 477 708 016,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані спільним завданням майнової шкоди відповідачами як посадовими особами ПАТ "ПЛАТИНУМ БАНК", внаслідок прийняття останніми необґрунтованих та недобросовісних рішень в складі колегіальних органів управління ПАТ "ПЛАТИНУМ БАНК". Позивач визначає заявлену до стягнення шкоду у розмірі неповерненої Банку суми кредитної заборгованості за вказаними договорами та списану у збиток.

Ухвалою від 15.09.2022 Господарський суд міста Києва залишив без розгляду позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до відповідачів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та виключив відповідачів 11, 12 - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у справі №910/12955/20.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2023 у задоволенні позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відмовлено повністю.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 12.06.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2023 скасував та ухвалив нове рішення - про задоволення позову. Стягнув солідарно з відповідачів заподіяну Публічному акціонерному товариству "ПЛАТИНУМ БАНК" та його кредиторам шкоду в розмірі 1 477 708 016,17 грн на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

07.07.2023 Господарським судом міста Києва на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 видано відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 відкладено вирішення питання про призначення скарги ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби до повернення матеріалів справи №910/12955/20 до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2024 відкладено вирішення питання про призначення заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню до повернення матеріалів справи №910/12955/20 до Господарського суду міста Києва.

04.04.2024 Міністерство юстиції України звернулося до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2024 відкладено вирішення питання про призначення заяви Міністерства юстиції України про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку до повернення матеріалів справи №910/12955/20 до Господарського суду міста Києва.

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2024 відкладено вирішення питання про призначення подання Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до повернення матеріалів справи №910/12955/20 до Господарського суду міста Києва.

Постановою Верховного Суду від 18.03.2024 касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишено без задоволення; постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №910/12955/20 залишено без змін.

30.04.2024 через відділ діловодства суду від Верховного Суду надійшли матеріали справи №910/12955/20.

Розглянувши заяву (подання) Міністерства юстиції України про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, суд зазначає наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 336 ГПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Тобто, фактично, дана стаття визначає один із заходів забезпечення виконання судового рішення та порядок його прийняття.

Разом з цим, процесуальні вимоги до зазначеного подання, як різновиду заяви з процесуальних питань, регламентуються загальними нормами господарського-процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви з процесуальних питань визначені у статті 170 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 ГПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, що подається на стадії виконання судового рішення, у тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження) з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Міністерство юстиції України звернулося з заявою (поданням) у порядку, передбаченому розділом V ГПК України: "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах" (ст. 336 ГПК України).

Тобто, до такого подання у відповідності до статті 170 ГПК України необхідно надати докази надсилання іншим учасникам справи.

При цьому, положення ст. 336 ГПК України щодо негайного розгляду такого подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, не спростовує обов`язок виконання вимог ст. 170 ГПК України щодо надання доказів надсилання такого подання іншим учасникам справи.

З матеріалів заяви (подання) вбачається, що Міністерство юстиції України надіслало вказану заяву до електронних кабінетів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Міністерства юстиції України. Також вказану заяву (подання) було надіслано Національному банку України на електронну пошту .

Судом встановлено, що заява (подання) не містить доказів її направлення іншим учасникам справи, а саме: відповідачам 1-10 та третій особі 1 що є порушенням ч. 2 ст. 170 ГПК України.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 42 ГПК України якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Таким чином, Міністерством юстиції України при направленні вказаної заяви (подання) на електронну пошту Національного банку України не було дотримано вимог ч. 7 ст. 42 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи викладене, заява (подання) про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, подана Міністерством юстиції України підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Аналогічної позиції дотримується Східний апеляційний господарський суд в постанові від 12.08.2022 у справі № 905/1630/15 та Центральний апеляційний господарський суд в постанові від 21.09.2021 у справі № 904/5167/20.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Міністерства юстиції України про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.О. Турчин