ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"01" травня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/2853/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., за участю секретаря судового засідання Толкунової М.Г., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича про ухвалення додаткового рішення у справі
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )
про стягнення 108806,63 грн.
та за зустрічним позовом: Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )
про визнання недійсним пункту договору
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
Позивач Акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича про стягнення 108806,63 грн. заборгованості.
Ухвалою від 11.07.2023 позовну заяву Акціонерного товариства "Акцент-Банк" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено строк на подання заяв по суті справи.
Ухвалою від 31.07.2023 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом у справі №916/2853/23, об`єднано зустрічний позов Фізичної особи-підприємця Іспєнова Л.Ф. до Акціонерного товариства "Акцент-Банк" про визнання недійсним пункту договору в одне провадження з первісним позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до Фізичної особи-підприємця Іспєнова Л.Ф. про стягнення заборгованості; ухвалено про перехід до розгляду справи №916/2853/23 за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; призначено підготовче засідання на 31.08.2023, запропоновано сторонам подати заяви по суті спору.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.01.2024 позовні вимоги Акціонерного товариства "Акцент-Банк" задоволено частково, а Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича задоволено повністю.

Між цим, враховуючи заявлене представником Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича клопотання про подання доказів понесення витрат на правничу допомогу в порядку ч.8 ст. 129 ГПК України, питання щодо розподілу судових витрат в цій частині судом у судовому рішенні не вирішувалось.

Фізичною особою-підприємцем Іспєновим Леонідом Файзуллайовичем 16.01.2024 в порядку ч.8 ст.129 ГПК України подано докази про склад понесених витрат на надання правничої допомоги у зв`язку із розглядом даної справи.

Ухвалою суду від 18.01.2024 заяву Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича про ухвалення додаткового рішення у цій справі залишено без руху; встановлено заявнику строк для усунення недоліків - 5 днів з дня вручення цієї ухвали шляхом подання доказів направлення заяви про ухвалення додаткового рішення у цій справі Акціонерному товариству "Акцент-Банк".

Ухвалою від 24.01.2024 постановлено розглянути заяву Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича про ухвалення додаткового рішення впродовж розумного строку; для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення призначено судове засідання на 21.02.2024.

01.02.2024 до суду від Акціонерного товариства "Акцент-Банк" надійшло заперечення, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича, а у разі її задоволення - зменшити суму відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України.

06.02.2024 до господарського суду надійшла ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 про направлення матеріалів справи №916/2853/23 до суду апеляційної інстанції у зв`язку з надходженням апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 11.01.2024.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 рішення Господарського суду Одеської області від 11.01.2024 у справі №916/2853/23 залишено без змін, апеляційну скаргу залишено без задоволення.

03.04.2024 матеріали справи №916/2853/23 надійшли до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою суду від 24.04.2024 призначено судове засідання для розгляду заяви Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича про ухвалення додаткового рішення у справі на 01.05.2023.

25.04.2024 до суду від ФОП Іспєнова Леоніда Файзуллайовича надійшла заява про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

У судове засідання 01.05.2024 представники сторін не з`явились.

Частиною 4 статті 244 ГПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвала господарського суду від 24.04.2024 направлена та доставлена Акціонерному товариству "Акцент-Банк" до його Електронного кабінету 25.04.2024 о 17:56.

Згідно з ч.ч.4 та 5 ст.6 ГПК України, єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Частиною 7 статті 6 ГПК України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч.5 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч.6 та 7 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

За наведеного суд констатує, що Акціонерне товариство "Акцент-Банк" є належним чином повідомленим про розгляд даної заяви, судом дотримані вимоги процесуального закону щодо належного та своєчасного повідомлення останнього про розгляд даної заяви.

Разом з тим, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, у матеріалах справи є достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення питання про судові витрати, внаслідок чого, з метою дотримання процесуальних строків розгляду заяви, остання може бути розглянута за наявними у справі документами відповідно до частини 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно частини 3 статті 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

За приписами ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України, рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст.233 Господарського процесуального кодексу України, додаткове рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши додані до неї докази, суд, -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 12.06.2023 між адвокатом Племениченко Геннадієм Вячеславовичем (далі - повірений) та Фізичною особою-підприємцем Іспєновим Леонідом Файзуллайовичем (далі - довіритель) укладено договір про надання правової допомоги № 06/56/55.

Згідно з п.1.1. договору, довіритель доручає, а повірений приймає на себе обов`язок надати правову допомогу шляхом складання всіх процесуальних документів та представництво інтересів по справі 916/2853/23.

Розділом 2 договору передбачено, що для виконання предмету договору повіреному доручається: представляти інтереси довірителя в суді першої інстанції. При виконанні договору, на повіреного покладені наступні обов`язки:

- забезпечити виконання предмету договору з дотриманням присяги адвоката та Правил адвокатської етики, компетентно та добросовісно;

- на вимогу довірителя надати звіт про виконання цього договору;

- при виконанні договору повірений має всі повноваження, передбачені законодавством України та цим договором.

За умовами розділу 3 договору довіритель зобов`язаний:

- надавати повіреному всю інформацію та документи, необхідні для виконання предмету цього договору;

- не передавати без згоди повіреного іншим юридичним або фізичним особам інформацію про документи, що підготовлені та надані адвокатом та копії цих документів;

- оплачувати гонорар та витрати адвоката згідно договору.

- не виконувати будь-яких дій, пов`язаних з виконанням вищевказаного доручення по договору без погодження з повіреним.

Відповідно до розділу 4 договору, довіритель договору сплачує повіреному гонорар в розмірі 7000 грн. Вказана в пункті 4.1. сума підлягає сплаті довірителем повіреному протягом десяти банківських днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі. Детальний опис робіт, які виконані адвокатом на виконання умов цього договору, складається повіреним та підтверджується довірителем шляхом підписання та скріплення печаткою. Вказаний опис робіт разом може міститися в акті виконаних робіт, який є підставою для сплати гонорару повіреному.

За умовами п. 8.1. договору, даний договір укладений на строк до фактичного виконання предмету даного договору, який вказаний в п. 1 даного договору.

Договір підписано сторонами без будь-яких зауважень.

16.01.2024 між адвокатом Племениченко Геннадієм Вячеславовичем (далі - повірений) та Фізичною особою-підприємцем Іспєновим Леонідом Файзуллайовичем (далі - довіритель) складено та підписано детальний опис наданих адвокатом послуг (додаток №1 договору).

Відповідно до п. 1 та п. 2 детального опису, сторони визначили, погодили та підтвердили відповідно до умов договору, наступний детальний опис (перелік) робіт, виконаних адвокатом:

- отримання документів з "Електронного суду", ознайомлення з ними;

- пошук та аналіз судової практики Верховного Суду з розгляду аналогічних справ, формування правової позиції у справі з урахуванням висновків Верховного Суду;

- написання відзиву на позовну заяву по справі №916/2853/22;

- формування пакету документів, додатків до відзиву та направлення копій документів стороні по справі;

- написання зустрічного позову по справі № 916/2853/22;

- участь у судових засіданнях.

Сторони погодили, що вказані в пункті 1 цього опису роботи за змістом, обсягом відповідають умовам договору.

Між адвокатом Племениченко Геннадієм Вячеславовичем (далі - повірений) та Фізичною особою-підприємцем Іспєновим Леонідом Файзуллайовичем (далі - довіритель) 16.01.2024 підписано акт приймання-передачі виконаних робіт, в якому останні погодили, що визначили, погодили та підтвердили, що на виконання умов договору, повіреним були виконані, а довірителем прийняті в повному обсязі наступні роботи із визначеною далі вартістю:

- отримання документів з "Електронного суду", ознайомлення з ними. Вартість вказаного виду робіт склала 500 грн.;

- пошук та аналіз судової практики Верховного Суду з розгляду аналогічних справ, формування правової позиції у справі з урахуванням висновків Верховного Суду. Вартість вказаного виду робіт склала 1000,00 грн.;

- написання відзиву на позовну заяву по справі № 916/2853/22. Вартість вказаного виду робіт склала 1500,00 грн.;

- формування пакету документів, додатків до відзиву, та направлення копій документів стороні по справі. Вартість вказаного виду робіт склала 1000,00 грн.;

- написання зустрічного позову по справі № 916/2853/22. Вартість вказаного виду робіт склала 1500,00 грн.;

- участь у судових засіданнях. Вартість вказаного виду робіт склала 1500,00 грн.

Відповідно до п. 2 та 3 акту приймання передачі виконаних робіт, сторони погодили, що вказані в пункті 1 цього акту роботи за змістом, обсягом та вартістю (ціною) відповідають умовам договору. Загальна вартість вказаних в цьому Акті робіт складає 7000,00 грн. Вказана сума підлягає оплаті довірителем на користь повіреного протягом 10 банківських днів з моменту набрання законної сили рішенням у справі (пункт 4.2. договору).

Акт підписано між сторонами без будь-яких зауважень.

В матеріалах справи також наявний ордер на надання правової допомоги, виданий авокатом Племениченко Геннадієм Вячеславовичем, та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю авокатом Племениченко Геннадієм Вячеславовичем.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч.ч. 3-6 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Верховний Суд з посиланням на ч. 6 ст.126 ГПК України неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Зазначеним положенням Конституції України відповідає стаття 16 Господарського процесуального кодексу України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з преамбулою Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", цей Закон визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Відповідно до ст. 1 Закону, у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 3 статті 4 Закону визначено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно зі ст. 13 Закону, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Так, з системного аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що до витрат сторін, понесених у зв`язку з розглядом господарської справи, закон відносить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, для надання якої в силу Конституції України діє адвокатура. Між цим, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", який визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність як індивідуально, так і в організаційних формах адвокатської діяльності, перелік яких є вичерпний, а саме - адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За змістом ч. 3 ст. 27 Закону "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За змістом частини третьої статті 237 ЦК України, однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна за змістом позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, у постанові від 19.01.2022 у справі №910/1344/19).

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Так об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлену правову позицію, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2019 у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 29.10.2020 у справі №686/5064/20, від 19.01.2022 у справі №910/789/21.

У частині першій статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта

Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому, паралельно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19).

Проаналізувавши зміст наданих ФОП Іспєновим Леонідом Файзуллайовичем доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, а також з огляду на те, що ФОП Іспєновим Леонідом Файзуллайовичем беззаперечно прийнято надані адвокатським об`єднанням послуги, суд вважає, що надані адвокатом послуги цілком відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру та підтверджуються матеріалами справи.

Крім цього, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Акціонерного товариства "Акцент-Банк", оскільки останнім не доведено належним чином не співмірності витрат заявника, не наведено власного розрахунку, з якого можна встановити, що обсяг виконаних робіт не відповідає вартості, зазначеним ФОП Іспєновим Леонідом Файзуллайовичем. Тобто, виходячи з принципу змагальності господарського судочинства відповідно до статті 13 ГПК України, Акціонерним товариством "Акцент-Банк" не спростовано поданих заявником доказів на предмет неспівмірності витрат на правову допомогу.

Беручи до уваги викладене, враховуючи задоволення зустрічних позовних вимог у повному обсязі та зважаючи на зазначені положення законодавства, принципи диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на користь Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.126, 129, 244, 236 - 241 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання щодо розподілу судових витрат задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (, 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) на користь Фізичної особи-підприємця Іспєнова Леоніда Файзуллайовича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) - 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням суду законної сили.

Суддя М.Б. Сулімовська

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено і підписано 06.05.2024.