ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024м. ДніпроСправа № 904/1049/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "ТАРПАН", м. Горішні Плавні, Полтавська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Агро Старт", м. Дніпро

про стягнення боргу за виконані перевезення розмірі 315 700,00 грн.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

РУХ СПРАВИ В СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Приватне підприємство "ТАРПАН" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Агро Старт" (далі - відповідач) борг за виконані перевезення за договорами-заявками № 216, №217, №218 у загальному розмірі 315 700,00 грн.

Ухвалою від 14.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

14.05.2024 справу розглянуто по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимоги про оплату грошового зобов`язання за перевезення вантажів автомобільним транспортом.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Згідно положень ч. 7 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, згідно даних підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Агро Старт" має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Дата реєстрації: 09.01.2024 09:14.

Згідно довідки про доставку електронного листа, ухвалу від 14.03.2024 було доставлено до електронного кабінету відповідача 14.03.2024.

Таким чином, Відповідач про наявність справи у суді повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є Предметом доказування у даній справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку вартості міжнародних перевезень за договорами-заявками на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 216 від 01.11.2023, № 217 від 01.11.2023, № 218 від 01.11.2023.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Як убачається з матеріалів справи, 01.11.2023 між Приватним підприємством "Тарпан" (далі - виконавець/перевізник, позивач у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Агро Старт" (далі - замовник, відповідач у даній справі) укладено договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 216, яким узгодили умови перевезення, а саме: необхідний тип рухомого складу - тент, маршрут слідування - Семенівка Полтавська обл. - Вяетса Естонія 72801, опис вантажу - кукуруза біг бег, вага вантажу (т)/спосіб навантаження - 22, навантаження верхнє та бокове, адреса завантаження Семенівка Полтавська область, місце митного оформлення - замитнення дистанційно, документи на Нова Пошта, додаткові витрати оплачує замовник - фито, дата та час завантаження - 10.11.2023, пункт перетину кордону - Краковець, вивантаження - Вяетса Естонія , місце митного оформлення - дистанційно Вінниця, розмитнення - Parnu, Riia str. 233 Ectonia EE, простій в Україні 50 євро доба - простій в Естонії 100 євро доба, загальна вартість транспортних витрат 102 500,00 грн.

Факт надання послуг за спірним договором-заявкою № 216 від 01.11.2023 підтверджується актом надання послуг № 1323 від 21.11.2023 на суму 102 500,00 грн., який підписаний обома сторонами без заперечень та скріплений печатками сторін, та відповідною міжнародною товарно-транспортною накладною з відміткою вантажоодержувача про прийомку вантажу, копії яких залучено до матеріалів справи.

01.11.2023 між Приватним підприємством "Тарпан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Агро Старт" укладено договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 217, яким узгодили умови перевезення, а саме: необхідний тип рухомого складу - тент, маршрут слідування - Семенівка Полтавська обл. - Вяетса Естонія 72801, опис вантажу - кукуруза біг бег, вага вантажу (т)/спосіб навантаження - 22, навантаження верхнє та бокове, адреса завантаження Семенівка Полтавська область, місце митного оформлення - замитнення дистанційно, документи на Нова Пошта, додаткові витрати оплачує замовник - фито, дата та час завантаження - 10.11.2023, пункт перетину кордону - Краковець, вивантаження - Вяетса Естонія , місце митного оформлення - дистанційно Вінниця, розмитнення - Parnu, Riia str. 233 Ectonia EE 3300 ЕЕ, простій в Україні 50 євро доба - простій в Естонії 100 євро доба, загальна вартість транспортних витрат 102 500,00 грн.

Факт надання послуг за спірним договором-заявкою № 217від 01.11.2023 підтверджується актом надання послуг № 1321 від 01.11.2023 на суму 102 500,00 грн., який підписаний обома сторонами без заперечень та скріплений печатками сторін, та відповідною міжнародною товарно-транспортною накладною з відміткою вантажоодержувача про прийомку вантажу, копії яких залучено до матеріалів справи.

01.11.2023 між Приватним підприємством "Тарпан та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Агро Старт" укладено договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 218, яким узгодили умови перевезення, а саме: необхідний тип рухомого складу - тент, маршрут слідування - Семенівка Полтавська обл. - Вяетса Естонія 72801, опис вантажу - кукуруза біг бег, вага вантажу (т)/спосіб навантаження - 22, навантаження верхнє та бокове, адреса завантаження Семенівка Полтавська область, місце митного оформлення - замитнення дистанційно, документи на Нова Пошта, додаткові витрати оплачує замовник - фито, дата та час завантаження - 10.11.2023, пункт перетину кордону - Краковець, вивантаження - Вяетса Естонія , місце митного оформлення - дистанційно Вінниця, розмитнення - Parnu, Riia str. 233 Ectonia EE 3300 ЕЕ, простій в Україні 50 євро доба - простій в Естонії 100 євро доба, загальна вартість транспортних витрат 110 700,00 грн.

Факт надання послуг за спірним договором-заявкою № 218 від 01.11.2023 підтверджується актом надання послуг № 1322 від 21.11.2023 на суму 110 700,00 грн., який підписаний обома сторонами без заперечень та скріплений печатками сторін, та відповідною міжнародною товарно-транспортною накладною з відміткою вантажоодержувача про прийомку вантажу, копії яких залучено до матеріалів справи.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує про те, що, оскільки строки здійснення розрахунків у спірних договорах-заявках сторонами не встановлено, відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України ПП "Тарпан" має право вимагати виконання боржником такого обов`язку у будь-який час. Таким чином, позивачем було направлено претензію № 7 від 09.01.2024 з вимогою сплатити заборгованість на загальну суму 315 700,00 грн. за спірними договорами-заявками.( а.с. 21-23).

Вказана претензія щодо виконання зобов`язань з оплати наданих послуг за спірними договорами-заявками залишилась відповідачем без належного реагування.

14.02.2024 позивач повторно направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за договорами-заявками на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 216 від 01.11.2023, № 217 від 01.11.2023, № 218 від 01.11.2023 (а.с.24-26), яка також залишена відповідачем без відповіді.

Вказане стало причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність" встановлено, що транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Згідно з частиною 1 статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням

Як вже було зазначено вище, перевізник виконав свої зобов`язання відповідно до спірних договорів та організував міжнародне перевезення вантажу на загальну суму 315 700,00 грн., що підтвердужється залученими до матеріалів справи позивачем доказами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, строк виконання зобов`язання за надані послуги з перевезення вантажу у спірних договорах-заявках сторонами встановлено не було, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з відповідною претензією.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків на суму 315700,00 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Щодо витрат на правову (правничу) допомогу.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом ст. 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.

Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

При зверненні до суду позивачем у позовній заяві зазначено про понесені попередні витрати на правову допомогу адвоката у сумі 24 000,00 грн., з яких: 4300,00 грн. - за огляд, вивчення та попередню правову оцінку документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням; 200,00 грн. - за проведення переговорів на предмет повернення боргу; 300,00 грн. - за здійснення арифметичних розрахунків; 800,00 грн. - за аналіз судової практики; 14 200,00 грн. - за підготовку позовної заяви та пакету документів, необхідних для звернення до суду; 41000,00 грн. - за вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу (у т.ч. підготовка пояснень, заяв на виконання ухвал, заяв по суті, клопотань тощо), у т.ч., забезпечення примусового виконання судового рішення. Зазначено у тексті позовної заяви і про гонорар успіху у випадку вирішення спору на користь клієнта в сумі 6 000,00 грн.

Вказаний орієнтовний розрахунок суми судових витрат не містить посилань на кількість витраченого часу для надання адвокатом кожної послуги окремо.

З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2024 між Приватним підприємством "Тарпан" (далі - позивач, клієнт) та Адвокатським бюро "Лози" (далі - повірений) укладено Договір № 5 про правову допомогу, відповідно до пункту 1.1. якого повірений зобов?язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: надавати правову допомогу у спорі з ТОВ "Бізнес Агро Старт" (стягнення боргу в сумі 315 700,00 грн.) З цією метою:

- здійснити огляд, вивчення та попередню правову оцінку документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням (8 год.);

- провести заходи досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (0,5 год.);

- провести аналіз судової практики (2 год.);

- здійснити арифметичні розрахунки (1 год.);

- підготувати пакет документів, необхідних для звернення до суду, підготувати позовну заяву (22 год.);

- вчинити інші дії, необхідні для розгляду справи в суді та з метою забезпечення виконання судового рішення (8 год.).

У пункті 2.1. договору сторони передбачили сплату довірителем повіреному винагороди в розмірі 24 000,00 грн. за здійснення дій, зазначених у пункті 1.1.

Розрахунок здійснюється в момент передачі довірителю підготовленої позовної заяви.(п. 2.2. договору).

Відповідно до пункту 2.3. договору при задоволенні позову довіритель сплачує повіреному премію (гонорар успіху) у сумі 6 000,00 грн.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання (п. 6.1. договору).

01.03.2024 сторонами складено акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого повірений надав, а представник довірителя прийняв наступні послуги:

- вивчення, аналіз та попередня правова оцінка документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням (8 год. 00 хв.);

- проведення заходів досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (0 год. 30 хв.);

- аналіз судової практики (2 год. 05 хв.);

- здійснення арифметичних розрахунків (0 год. 20 хв.);

- підготовка документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви (22 год. 00 хв.);

- вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи в суді та на стадії виконання судового рішення 8 год. 00 хв.).

Загальна вартість послуг адвоката (крім гонорару успіху) складає 24 000,00 грн. (пункт 1.2. акту).

Вартість кожної окремої послуги, зазначеної в акті приймання-передачі наданих послуг, не містить грошової оцінки.

Вказана сума сплачена в повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 06-02 (а.с. 30).

За змістом положень ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України надає належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74, ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, чинне законодавство не містить визначення такого виду гонорару як гонорар успіху. Зокрема, Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Правила адвокатської етики надають визначення поняття "гонорар" без поділу цього поняття на види. При цьому норми зазначених Закону та Правил не передбачають такі різновиди винагороди (гонорару) як основний, додатковий чи "гонорар успіху", що свідчить про те, що поняття "гонорар", яке міститься у зазначених нормативно-правових актах, є загальним, під яким розуміється як основна, так і додаткова винагороди.

Наразі Велика Палата Верховного Суду, на яку посилається позивач у свої заяві, у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху", як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Разом з тим суд зазначає, що у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 зазначено, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, однак, частина п`ята наведеної норми визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Отже, ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення заявлених витрат у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.

Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді .

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сума витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 30 000,00 грн., в тому числі 6 000,00 грн. гонорару успіху, є необґрунтованою та завищеною, на підставі наступного.

Як вже було зазначено вище та вбачається з акту приймання-передачі наданих послуг № 3 від 01.03.2024 , до складу витрат на правничу допомогу позивачем включено, зокрема,

- вивчення, аналіз та попередня правова оцінка документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням (із зазначенням витраченого часу адвокатом) - 8 год. 00 хв.;

- витрати за здійснення арифметичних розрахунків - 20 хв.;

- аналіз судової практики - 2 год. 05 хв.;

- підготовка позовної заяви та пакету документів, необхідних для звернення до суду - 22 год.;

- вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання рішення - 8 год.

Проаналізувавши зазначений вище акт, а також документи, що містяться матеріалах справи, господарський суд вважає, що відображена в ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності, необхідності) та розумності їхнього розміру у розумінні приписів частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, цей спір відноситься до категорії справ незначної складності. Правовідносини з перевезення вантажів між сторонами є постійними, спори цієї категорії типовими, позовні вимоги ґрунтуються на семи однотипних договорах-заявках.

Отже, підготовка цієї справи до розгляду в суді не потребувала значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи (текст позову розміщено на 7 аркушах та містить дані щодо змісту кожного із трьох договорів-заявок), нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося, доказів на підтвердження ступеня складності справи, вирішення нових правових питань суду не надано.

Здійснення арифметичних розрахунків суми боргу, що складався із вартості послуг за трьома, не є складним, а час на його здійснення позивачем значно завищено.

Витрати, зазначені в акті на вивчення, аналіз та попередню правову оцінку документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням (із зазначенням витраченого часу адвокатом - 8 год. 00 хв.), не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною, оскільки фактично охоплюються змістом наданої послуги з підготовки позовної заяви та пакету документів, необхідних для звернення до суду.

Також не зазначено позивачем та не надано відповідних доказів, які б свідчили про вчинення адвокатом інших дій для розгляду справи в суді (із зазначенням витраченого часу - 8 год. 00 хв.), виходячи із того, що після відкриття провадження у справі (без виклику учасників справи) позивачем до суду додаткові документи та докази взагалі не надавалися.

Крім того, спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Дії адвоката, що будуть ним вчинені (в майбутньому), на стадії примусового виконання рішення, також не можуть бути враховані судом при розподілі судових витрат, на стадії розгляду спору в суді першої інстанції.

Суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги сума як "гонорар успіху" не є безумовною підставою для відшкодування її в зазначеному розмірі за рахунок відповідача, адже цей розмір не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

За таких обставин, враховуючи те, що витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 30 000,00 грн не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, без понесення яких у позивача буде відсутня можливість захистити свої права та законні інтереси, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер.

При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (відповідача).

При викладених обставинах, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, господарський суд вважає, що загальна сума витрат на правничу допомогу, яка підлягає покладенню на відповідача, складає 5 000,00 грн.

Решту витрат на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача.

Щодо судового збору.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позов Приватного підприємства "ТАРПАН" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Агро Старт" про стягнення боргу в розмірі 215 700,00 грн. за виконані перевезення задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Агро Старт" (49128, м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 82, ) на користь Приватного підприємства "Тарпан" (39800, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Будівельників, буд. 30, ) 315 700,00 грн. - основного боргу, 5 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу та 4 735,50 грн. - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Решту заявлених витрат на професійну правничу допомогу покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 14.05.2024.

Суддя Н.Г. Назаренко