СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

14 травня 2024 року м. Харків Справа № 922/5466/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.

дослідивши апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області (вх. № 965 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 26.02.2024 у справі № 922/5466/23, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Байбаком О.І., повний текст складено 07.03.2024,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Май Інет", м. Харків,

до 1) Головного управління Держпраці у Харківської області, м. Харків,

2) Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, м.Полтава,

3) Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, м.Харків,

про стягнення 48000 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Май Інет" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Харківської області (перший відповідач), Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (другий відповідач) та Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області (третій відповідач), в якій просило стягнути з Державного бюджету України 48000,00 грн майнової шкоди, завданої внаслідок неправомірного накладення штрафу на позивача відповідно до постанови Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 13.05.2021 №ХК28418/1185/НД/НП/СПТД/ФС.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.02.2024 у справі №922/5466/23 позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Май Інет" 48000,00 грн грошових коштів, сплачених в якості штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 13.05.2021 №ХК28418/1185/НД/НП/СПТД/ФС, 2684,00 грн судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, перший відповідач - Головне управління Держпраці у Харківської області, звернувся 12.04.2024 до Східного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" з апеляційною скаргою (вх.№ 965 Х/2 від 12.04.2024), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 26.02.2024 у справі №922/5466/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Май Інет" до Головного управління Держпраці у Харківській області, Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про стягнення 48000,00грн коштів відмовити повністю. Також, заявник зазначив про намір взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та просить розглянути дану справу за його участю.

Водночас, в апеляційній скарзі скаржник зазначив про звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 20 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, його територіальні органи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2024, для розгляду зазначеної апеляційної скарги визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 залишено без руху апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області (вх. № 965 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 26.02.2024 у справі № 922/5466/23 на підставі частини другої статті 260 ГПК України, оскільки апеляційна скарга в порушення приписів пункту 1 частини 3 статті 258 ГПК України не містить належних доказів, у розумінні статті 56 ГПК України, наявності повноважень у представника на підписання та подання апеляційної скарги від імені Головного управління Держпраці у Харківській області, та апеляційна скарга подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його; також на підставі частини 3 статті 260 ГПК України, оскільки апеляційна скарга подана після закінчення строків, установлених статтею 256 ГПК України, та заявник не порушив питання про поновлення цього строку; встановлено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Судова колегія зазначає, що вказану ухвалу суду апеляційної інстанції від 17.04.2024 надіслано засобами поштового зв`язку на адресу Головного управління Держпраці у Харківській області, яка зазначена заявником в апеляційній скарзі (61166, м. Харків, пр. Науки, буд. 9, корпус А5), що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке повернулись до суду з відділення поштового зв`язку, а також інформацією з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження поштових відправлень (за трекінговим номером 373).

Так, частиною 1 статті 285 ГПК України передбачено, що судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів зазначає, що ухвала суду про залишення апеляційної скарги без руху від 17.04.2024 була вручена засобами поштового зв`язку скаржнику 25.04.2024.

Натомість в поданій заяві зазначено, що копія ухвали суду від 17.04.2024 отримана скаржником лише 29.04.2024, про що свідчить вхідний штам його канцелярії.

В якості доказів дати отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції про залишення без руху апеляційної скарги до заяви про усунення недоліків додано копію ухвали Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 із відбитком вхідного штампу на першому аркуші ухвали (додаток 2), яка не може вважатися доказом отримання оскаржуваної ухвали саме в цей день, оскільки дані реєстрації вхідної кореспонденції юридичної особи не можуть підтверджувати чи спростовувати факт отримання судового рішення, оскільки реєстрація кореспонденції є внутрішньою діяльністю і відповідний вхідний штамп проставляється самим скаржником.

З огляду на приписи пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи встановлений судом апеляційної інстанції десятиденний строк згідно ухвали Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2024, то останнім днем строку для надсилання (подання) заяви про усунення недоліків є 06.05.2024 (з урахуванням вихідних днів).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2024, у зв`язку із відставкою судді ОСОБА_1 , для розгляду справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О.

30.04.2024 на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2023, у межах встановленого судом строку, до суду апеляційної інстанції від представника скаржника через підсистему "Електронний суд" надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 26.02.2024 у справі № 922/5466/23 (вх.№ 6097), в якій викладено обґрунтування пропуску встановленого строку. Крім того, зазначено про те, що Головним управлінням 12.04.2024 подано апеляційну скаргу, в якій обґрунтовано повноваження ОСОБА_2 представляти інтереси Головного управління, а саме на підтвердження повноважень ОСОБА_2 до апеляційної скарги додано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якій містяться відомості про те, що ОСОБА_2 має право вчиняти дії від імені Головного управління та є його представником, а також ОСОБА_2 представляла інтереси Головного управління Держпраці у Харківській області у справі № 922/5466/23 в суді першої інстанції.

Стосовно поданого клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Тобто, перебіг строку на оскарження в апеляційному порядку судового рішення визначено в законодавчому порядку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, оскаржуване судове рішення ухвалене місцевим господарським судом 26.02.2024, повний текст якого складений 07.03.2024, а отже, строк подання апеляційної скарги сплив 27.03.2024. Проте, скаржник звернувся з даною апеляційною скаргою засобами електронного зв`язку 12.04.2024.

Згідно з частиною 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частинами 2, 3 статті 256 ГПК України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992).

В обґрунтування поданого клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження заявник посилається на те, що першим відповідачем реалізовано право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції шляхом подання первісної апеляційної скарги в межах передбаченого процесуальним законом строку, проте ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.03.2024 вказану апеляційну скаргу повернуто заявнику через ненадання документів у розумінні вимог статті 56 ГПК України на підтвердження повноважень ОСОБА_2 представляти інтереси та діяти в порядку самопредставництва від імені Головного управління Держпраці у Харківській області. Заявник вказує на те, що для підготовки цієї апеляційної скарги був потрібен певний час. Таким чином, первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження, а повторне подання апеляційної скарги відбулось впродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної апеляційної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань, а отже Головне управління добросовісно поставилося до реалізації ним права на апеляційне оскарження.

Відтак, скаржником на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху надано клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з викладеним в ньому обґрунтуванням стосовно пропуску цього строку та повторного звернення з апеляційною скаргою в межах розумного строку після повернення первісної апеляційної скарги, а тому усунуто недоліки в цій частині.

Проте, дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи (з урахуванням поданої до суду заяви від 30.04.2024), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та підлягає поверненню заявнику, з таких підстав.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

Згідно з частиною першою та третьою статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до частини 4 статті 56 Господарського процесуального кодексу України, Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до пункту 20 частини першої розділу XII "Перехідні положення" ГПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України.

30.09.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)".

За приписами частини четвертої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (в редакції Закону № 1401) представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Пунктом 11 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України врегульовані питання представництва. Про "самопредставництво" в Конституції України не йдеться, воно передбачене лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

Отже, процесуальне законодавство розмежовує такі юридичні категорії, як "представництво" і "самопредставництво".

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності).

Отже, діяти від імені скаржника у цій справі можуть: як представник адвокат, повноваження якого мають підтверджуватись документами, визначеними в частині четвертій статті 60 Господарського процесуального кодексу України, або в порядку самопредставництва - керівник чи інша уповноважена особа, відповідно до документів, визначених в частині 4 статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності). Зокрема такий висновок наведений у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 911/933/19, від 28 квітня 2020 року у справі № 910/10553/18, від 09 червня 2020 року у справі № 904/92/20, від 17 вересня 2020 року у справі № 910/3850/19, від 08 грудня 2020 року у справі № 905/2488/15.

Подана апеляційна скарга підписана ОСОБА_2 від імені Головного управління Держпраці у Харківській області. Серед додатків до апеляційної скарги містяться, зокрема, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.02.2024 № 76, за змістом якої ОСОБА_3 є керівником юридичної особи, тоді як особа, яка підписала та подала вказану апеляційну скаргу - ОСОБА_2 , є представником цієї особи, що має повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20 зазначила, що, починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва (пункт 18 ухвали).

Отже, з 29.12.2019 самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень (пункт 25 ухвали).

З огляду на викладене, наявність або відсутність у ЄДР відомостей про право особи вчиняти дії від імені юридичної особи, а також довіреності юридичної особи не підтверджують повноваження діяти за правилами самопредставництва. Такі повноваження підтверджуються законом, статутом, положенням, умовами трудового договору (контракту), посадовою інструкцією.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що для визнання особи ( ОСОБА_2 ) такою, що діє у порядку самопредставництва в інтересах Головного управління Держпраці у Харківській області, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження.

Оскільки до апеляційної скарги Головного управління Держпраці у Харківській області не було додано доказів у розумінні статті 56 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують повноваження на здійснення самопредставництва Головного управління Держпраці у Харківській області Гайдаренко Людмилою Олександрівною, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням скаржнику строку для усунення вказаних недоліків шляхом надання доказів, які підтверджують повноваження на здійснення самопредставництва Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_2 на час звернення з цією апеляційною скаргою.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 258 ГПК України (в редакції Закону №3200-IX від 29.06.2023), в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Приписами частини шостої статті 6 Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону № 3424-IX від 19.10.2023, з урахуванням змін) унормовано, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Тобто, Головне управління Держпраці у Харківській області, згідно з наведеними приписами цього Кодексу, зобов`язано зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) в обов`язковому порядку.

При зверненні Головного управління Держпраці у Харківській області з апеляційною скаргою в порушення пункту 2 частини другої статті 258 ГПК України в апеляційній скарзі не було зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, а судом встановлено, що у Головного управління Держпраці у Харківській області немає зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС, про що свідчить відповідь за №712935, яка сформована засобами підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС 17.04.2024 за кодом .

З цих підстав ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 у даній справі залишено без руху апеляційну скаргу заявника та встановлено, що з метою усунення недоліків скаржнику необхідно надати суду докази, які підтверджують повноваження на здійснення самопредставництва Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_2 станом на час звернення з цією апеляційною скаргою, а також зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі).

Проте, заявником апеляційної скарги вимог ухвали Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 у справі №922/4566/23 в частині надання документів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 на право підписання та подання апеляційної скарги від імені Головного управління Держпраці у Харківській області та в частині виконання вимог частини шостої статті 6 ГПК України щодо зобов`язання зареєструвати електронний кабінет не виконано.

Відтак, у встановлений судом апеляційної інстанції строк та станом на час постановлення даної ухвали недоліки, які стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, заявником не усунуто.

Частиною другою статті 260 ГПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Частиною другою статті 174 ГПК України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, тобто закріплено крайній строк на усунення недоліків заяви/скарги.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (частина 4 статті 174 ГПК України).

Тобто, неусунення заявником недоліків апеляційної скарги у встановлений судом строк, про які вказано в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, має наслідком повернення апеляційної скарги.

Оскільки апелянтом не усунуто повною мірою недоліки апеляційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, вказана апеляційна скарга підлягає поверненню заявнику відповідно вимог частини 4 статті 174, частини 2 статті 260 ГПК України.

При цьому, відповідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

З огляду на те, що заявник апеляційної скарги не скористався своїм правом та не усунув недоліки апеляційної скарги в частині підтвердження повноважень представника діяти у судовому процесі за правилами самопредставництва від імені юридичної особи та виконання зобов`язання щодо реєстрації електронного кабінету у строки, зазначені в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 17.04.2024, колегія суддів дійшла висновку про повернення апеляційної скарги скаржникові.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що в разі повернення апеляційної скарги, скаржник не позбавлений права повторно звернутися з апеляційної скаргою у відповідності до вимог статей 256, 258 ГПК України.

Враховуючи, що апеляційна скарга була подана через електронний кабінет, її роздруковані судом матеріали заявнику не надсилаються.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Повернути апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області (вх. № 965 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 26.02.2024 у справі № 922/5466/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов