ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.05.2024 Справа №905/75/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1, )

до відповідача: Релігійної громади церкви євангельських християн-баптистів міста Красноармійська Донецької області (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Маяковського, 26, )

про стягнення 40851,53 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», м.Київ звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Релігійної громади церкви євангельських християн-баптистів міста Красноармійська Донецької області, м.Покровськ про стягнення коштів в сумі 40851,53 грн, з яких: 27329,55 грн основний борг, 4844,74 грн пеня, 1401,63 грн 3% річних, 7275,61 грн інфляційні.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору постачання природного газу №101/ПГ-1747-Р від 28.12.2020 в частині своєчасної та повної оплати природного газу, що стало підставою для нарахування пені, відсотків річних та інфляційних збитків.

Ухвалою суду від 19.02.2024 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/75/24, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив. Одночасно, за висновками суду, Релігійна громада церкви євангельських християн-баптистів міста Красноармійська Донецької області була належним чином повідомлена про розгляд справи №905/75/24, з огляду на наступне.

Ухвала Господарського суду Донецької області від 19.02.2024 була скерована на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням №731, проте вказане повідомлення повернулось до суду за відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Виходячи зі змісту ст.ст.120, 242 Господарського процесуального кодексу України, п.п.11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 22.03.2023 у справі №905/1397/21.

У цьому випадку судом також враховано, що згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалами суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Станом на дату ухвалення рішення відповідач відзиву не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив.

Приймаючи до уваги те, що господарським судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та забезпечення реалізації ним своїх прав на судовий захист, в т. ч. шляхом надання відповідних заяв по суті справи, спір вирішено за наявними матеріалами в порядку норм ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05:30 24.02.2022 на території України введено воєнний стан строком на 30 діб.

Дію воєнного стану в Україні неодноразово було продовжено. Востаннє Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024, строк дії воєнного стану на території України продовжено з 05:30 14.05.2024 строком на 90 діб.

У відповідності до спільного розпорядження голови та керівника суду №6-р від 25.05.2023, з урахуванням рішення №1 від 13.06.2022 зборів суддів господарського суду Донецької області, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, продовжено особливий режим роботи суду (дистанційно або в приміщенні суду (за необхідності та в умовах безпеки), тимчасове обмеження доступу до приміщення суду.

Приймаючи до уваги наведене, а також поточну ситуацію у м.Харкові, спір вирішено з об`єктивних причин з перевищенням строку, визначеного ст.248 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

В силу норм ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

28.12.2020 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір №101/ПГ-1747-Р постачання природного газу, за змістом п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД ), власного видобутку (природний газ видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до п.3.1 укладеного договору ціна за 1 тис. куб. м. газу протягом дії цього договору, публікується/оприлюднюється постачальником на офіційному сайті постачальника відповідно до п.4.4.6 цього договору.

На власному офіційному сайті www.gas.ua в розділі «Для бізнесу» постачальник зобов`язався не пізніше 25 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу споживачу публікувати/оприлюднювати ціну за 1000 куб. м. газу, яка є обов`язковою для застосування сторонами при розрахунках вартості спожитого споживачем природного газу в місяці постачання за цим договором (п.4.4.6 договору №101/ПГ-1747-Р від 28.12.2020).

У відповідності до п.п.10.1, 10.1.1 договору №101/ПГ-1747-Р від 28.12.2020 договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками (за наявності) та діє у частині постачання природного газу до 31.12.2021, а в частині розрахунків між сторонами - до повного їх виконання. За взаємною згодою сторін договір може бути припинено достроково. При цьому, сторона, яка має намір розірвати договір письмово попереджає про це іншу сторону за 30 календарних днів до запланованої дати розірвання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін і скріплений печатками без зауважень та заперечень.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії спірного правочину, суд дійшов висновку, що зобов`язання сторін за вказаною угодою автоматично продовжувались кожен наступний період та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Як вказує позивач, відповідачем було спожито природний газ:

- у січні 2021 в обсязі 1,23684 тис. куб. м. на суму 9850,06 грн з ПДВ, акт №1960 від 31.01.2021 приймання-передачі природного газу;

- у лютому 2021 в обсязі 1,38411 тис. куб. м. на суму 9674,93 грн з ПДВ, акт №4207 від 28.02.2021 приймання-передачі природного газу;

- у березні 2021 в обсязі 0,79253 тис. куб. м. на суму 5539,79 грн з ПДВ, акт №5464 від 31.03.2021 приймання-передачі природного газу;

- у квітні 2021 в обсязі 0,17807 тис. куб. м. на суму 1244,71 грн з ПДВ, акт №7403 від 30.04.2021 приймання-передачі природного газу;

- у травні 2021 в обсязі 0,04012 тис. куб. м. на суму 379,69 грн з ПДВ, акт №8933 від 31.05.2021 приймання-передачі природного газу;

- у червні 2021 в обсязі 0,03469 тис. куб. м. на суму 403,24 грн з ПДВ, акт №11100 від 30.06.2021 приймання-передачі природного газу;

- у липні 2021 в обсязі 0,03819 тис. куб. м. на суму 537,86 грн з ПДВ, акт №12218 від 31.07.2021 приймання-передачі природного газу;

- у серпні 2021 в обсязі 0,02256 тис. куб. м. на суму 377,29 грн з ПДВ, акт №13217 від 31.08.2021 приймання-передачі природного газу;

- у вересні 2021 в обсязі 0,02777 тис. куб. м. на суму 524,40 грн з ПДВ, акт №13708 від 30.09.2021 приймання-передачі природного газу;

- у жовтні 2021 в обсязі 0,07082 тис. куб. м. на суму 2097,96 грн з ПДВ, акт №15514 від 31.10.2021 приймання-передачі природного газу;

- у листопаді 2021 в обсязі 0,45680 тис. куб. м. на суму 16810,19 грн з ПДВ, акт №17591 від 30.11.2021 приймання-передачі природного газу;

- у грудні 2021 в обсязі 0,58455 тис. куб. м. на суму 22023,44 грн з ПДВ, акт №29610 від 31.12.2021 приймання-передачі природного газу;

- у січні 2022 в обсязі 0,45531 тис. куб. м. на суму 24292,56 грн з ПДВ, акт №1599 від 31.01.2022 приймання-передачі природного газу;

- у лютому 2022 в обсязі 0,02486 тис. куб. м. на суму 1092,35 грн з ПДВ, акт №3765 від 28.02.2022 приймання-передачі природного газу;

- у березні 2022 в обсязі 0,01743 тис. куб. м. на суму 734,65 грн з ПДВ, акт №4730 від 31.03.2022 приймання-передачі природного газу;

- у квітні 2022 в обсязі 0,01647 тис. куб. м. на суму 723,94 грн з ПДВ, акт №7272 від 30.04.2022 приймання-передачі природного газу;

- у травні 2022 в обсязі 0,01318 тис. куб. м. на суму 554,46 грн з ПДВ, акт №8436 від 31.05.2022 приймання-передачі природного газу.

Поряд з цим, з боку споживача вказані акти не підписані.

Для складання акту приймання-передачі природного газу за підсумками розрахункового періоду постачальник використовує дані з Інформаційної платформи Оператор ГТС, не раніше 9 числа місяця наступного за розрахунковим періодом. Постачальник направляє споживачу два примірника підписаного та скріпленого печаткою акту до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (п.п.2.7, 2.8 вищезазначеного договору).

Згідно з п.2.9 договору споживач протягом 2 (двох) банківських днів з дати отримання актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений його печаткою (за наявності), або надати в письмові формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу.

Пунктом 2.10 договору передбачено, що у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі природного газу, ненадання письмово обґрунтованого заперечення проти підписання акту або у разі відмови споживача від підписання акту приймання-передачі природного газу до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим та узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС, а вартість поставленого газу розраховується відповідно до умов договору. Звіряння спожитого природного газу протягом розрахункового періоду здійснюється відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС. Дані Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо обсягів природного газу, спожитих споживачем, вважаються обов`язковими для сторін, якщо судом не буде встановлено інше.

Наразі, відповідні обсяги постачання у спірний період підтверджені листом №ТОВВИХ-23-1977 від 15.02.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України».

Відповідач доказів реалізації своїх прав у визначеному договором порядку не надав, факт постачання газу у спірний період у відповідних обсягах не спростував.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, позивачем доведено належними та допустимими доказами поставку природного газу у спірний період у визначених Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» обсягах.

Як вказує позивач, відповідач встановлений договором №101/ПГ-1747-Р від 28.12.2020 обов`язок щодо оплати газу у визначений договором строк та у повному обсязі не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено, зокрема, вимоги про стягнення основного боргу в сумі 27329,55 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.п.3.7-3.8 договору №101/ПГ-1747-Р від 28.12.2020 оплата за цим договором здійснюється споживачем на рахунок постачальника у наступні строки: 100% суми платежу за газ до 30 числа місяця, що передує розрахунковому періоду (газовому місяцю).

Згідно з п.3.9 наведеного правочину остаточний розрахунок по оплаті вартості фактично поставленого газу здійснюється до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, на підставі акту (актів) приймання-передачі природного газу. У випадку, якщо протягом розрахункового періоду обсяг постачання газу перевищив 10 тис. куб. м., остаточний розрахунок за фактично поставлений газ здійснюється з урахуванням п.3.1.1 договору.

Відтак, строк виконання зобов`язання з оплати газу за поставками січня 2021 травня 2022 є таким, що настав.

За твердженням позивача, відповідачем частково сплачена вартість спожитого природного газу, а саме:

- 01.03.2021 9850,10 грн;

- 31.03.2021 9700 грн;

- 27.04.2021 5373,74 грн;

- 22.06.2021 1766 грн;

- 28.09.2021 1317,73 грн;

- 28.10.2021 524,40 грн;

- 03.12.2021 15000 грн;

- 30.12.2021 4000 грн;

- 24.01.2022 22000 грн.

За наявності у споживача заборгованості, грошові кошти, що перераховуються споживачем, зараховуються сторонами в рахунок погашення існуючої заборгованості в порядку черговості її виникнення (п.3.10 вищенаведеного правочину).

Відтак, зарахування наведених оплат здійснювалось позивачем в порядку передбаченому п.3.10 договору №101/ПГ-1747-Р від 28.12.2020.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобов`язання за договором №101/ПГ-1747-Р від 28.12.2020 постачання природного газу виконав належним чином (іншого суду не доведено), враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов`язки в частині строку їх виконання та у повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Релігійної громади церкви євангельських християн-баптистів міста Красноармійська Донецької області про стягнення суми боргу в розмірі 27329,55 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

За приписами п.6.2 договору, в разі порушення споживачем порядку та строків оплати поставленого постачальником газу/інших платежів споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом періоду, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 4844,74 грн пені, нарахованої у загальний період з 23.02.2021 по 31.10.2023.

Розрахунок пені є арифметично вірним.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач заявив до стягнення 3% річних у розмірі 1401,63 грн, нарахованих у загальний період з 23.02.2021 по 31.10.2023 та інфляційну складову боргу у розмірі 7275,61 грн, нараховану у загальний період з 01.05.2021 по 31.10.2023.

Розрахунки 3% річних та інфляційних збитків є арифметично вірними.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, з`ясувавши обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню на визначені позивачем суми.

З огляду на наведене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до Релігійної громади церкви євангельських християн-баптистів міста Красноармійська Донецької області підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Одночасно, виходячи з того, що за подання розглядуваного позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» сплатило судові витрати у більшому розмірі ніж передбачено діючим законодавством, вказана особа не позбавлена права та можливості звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору у переплаченому розмірі (605,60 грн з урахуванням коефіцієнту пониження 0,8 за подання позову в електронній формі) на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Релігійної громади церкви євангельських християн-баптистів міста Красноармійська Донецької області (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Маяковського, 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1, ) суму основного боргу - 27329,55 грн, пеню - 4844,74 грн, 3% річних - 1401,63 грн, інфляційні втрати - 7275,61 грн, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 14.05.2024.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.О.Паляниця