УХВАЛА

м. Київ

13.05.2024Справа № 910/16230/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М. розглянувши

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Саміт-2010"

на дії приватного виконавця Д`яченка Євгенія Станіславовича

у справі №910/16230/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іва-Групп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саміт-2010"

про стягнення 107106,33 грн.

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.10.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Іва-Групп" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саміт-2010" про стягнення 107106,33 грн, з яких 84217,60 грн основного боргу, 18274,07 грн пені, 1245,96 грн 3% річних та 3368,70 грн інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору поставки №020 від 29.10.2018 не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 84217,60 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 18274,07 грн пені, 1245,96 грн 3% річних та 3368,70 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Іва-Групп" залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 23.10.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 відкрито провадження у справі №910/16230/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.12.2023 у справі №910/16230/23 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Саміт 2010" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іва-Групп" суму основного боргу у розмірі 84 217, 60 грн, пеню у розмірі 18 274, 07 грн, 3% річних у розмірі 1 245, 96 грн, інфляційні втрати у розмірі 258,63 грн, судовий збір у розмірі 2 606,06 грн та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 10 000, 00 грн; в іншій частині позову відмовлено.

30.01.2024 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2023, яке набрало законної сили 16.01.2024 було видано відповідний наказ.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 02.02.2024 (про що свідчить штрих-код на конверті) засобами поштового зв`язку Товариство з обмеженою відповідальністю "Саміт-2010" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2023 у справі №910/16230/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

19.02.2024 на виконання ухвали від 15.02.2024, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2023 матеріали справи було скеровано до Північного апеляційного господарського суду.

21.02.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Саміт-2010" на дії приватного виконавця Д`яченка Євгенія Станіславовича.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 було відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Саміт-2010" на дії приватного виконавця Д`яченка Євгенія Станіславовича до повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

06.05.2024 матеріали справи повернулись до Господарського суду міста Києва після перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Саміт-2010" на дії приватного виконавця Д`яченка Євгенія Станіславовича, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ч. 1 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.09.2023 у справі №910/18480/20 -скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ГПК, та містити відомості, зазначені у ч.4 ст.74 Закону "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Звернення до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавця є формою звернення за судовим захистом на стадії виконання судового рішення, тому до скарги, яка подається відповідно до ст.339 ГПК, застосовуються загальні вимоги (правила) щодо форми та змісту позовної заяви, а не правила, які процесуальний закон визначив для заяв з процесуальних питань (ст.169 ГПК).

Це пояснюється тим, що розд.VI ГПК "Судовий контроль за виконанням судових рішень" це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ, а тому до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі щодо рішень, дій чи бездіяльності виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави, а не її повернення.

Практика Верховного Суду з цього питання є усталеною. Подібні правові висновки щодо застосування положень ст.183 Цивільного процесуального кодексу України, які є тотожними тим, що містяться у ст.170 ГПК, викладені у постановах Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №569/13154/20, від 17.02.2021 у справі №569/13160/20, від 10.03.2021 у справі №766/17333/20-ц, від 21.04.2021 у справі №569/12949/20, від 21.04.2021 у справі №713/1972/20, від 14.07.2021 у справі №303/4390/20, від 28.07.2021 у справі №509/4648/14-ц, від 15.09.2021 у справі №761/16863/14-ц, від 27.10.2021 у справі №523/20035/20-ц, від 27.10.2021 у справі №713/1971/20, 04.05.2022 у справі №711/12038/14-ц, 23.11.2022 у справі №201/4132/19.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Процесуальний порядок провадження у господарських справах визначається Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність процесуальних прав і обов`язків суб`єктів господарсько-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Положеннями ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. 7 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідно до п. 17 Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 року № 1071) внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку. Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

Відповідно до пункту 67 Правил надання поштового зв`язку підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є: поштові марки, наклеєні на письмову кореспонденцію або нанесені типографським способом на поштові конверти, поштові картки; електронні марки; відбитки державного знака, нанесені маркувальними машинами; відбитки про оплату письмової кореспонденції, нанесені друкарським чи іншим способом; розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку.

Продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку, передбачено Законом України "Про платіжні послуги".

Відповідно до пункту 5 статті 2 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг", розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 2 та частиною 5 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, крім того, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин належним доказом надіслання екземпляру скарги із доданими до неї документами учасникам справи є опис вкладення відправленої поштової кореспонденції (із вичерпним переліком доданих до позовної заяви документів), засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи або докази надсилання позовної заяви із вичерпним переліком доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 Господарського процесуального кодексу України.

При дослідженні скарги та доданих до неї документів судом встановлено, що заявником не надано жодних доказів надсилання екземпляру такої скарги із доданими до неї документами на адреси учасників справи, при цьому жодних відомостей стосовно наявності таких доказів серед переліку додатків не міститься, що в свою чергу, є порушенням вимог ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином означені обставини вказують на невідповідність позову вимогам ст 164 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 164, 174, 234, 235, 339 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Саміт-2010" на дії приватного виконавця Д`яченка Євгенія Станіславовича залишити без руху.

2. Встановити заявнику строк на усунення недоліків заяви - не пізніше 5 днів з дня вручення зазначеної ухвали.

3. Встановити заявнику спосіб усунення недоліків заяви шляхом:

- надання належних доказів надсилання на адресу усіх учасників справи скарги та усіх доданих до неї документів із вичерпним їх переліком.

4. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Суддя О.М.Спичак