ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"06" травня 2024 р. Справа№ 910/6503/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевчук С.Р.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи

розглянувши заяву Vorex LLC про відвід колегії суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О., Козир Т.П. адвоката Панчишина А.В.

подану під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2023 (повний текст рішення складено 06.10.2023)

та апеляційної скарги Компанія «Vorex LLC» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 (повний текст рішення складено 16.10.2023) (суддя Спичак О.М.)

у справі №910/6503/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна"

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Компанія «Vorex LLC»

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання недійсним рішення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2023 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 заяву Vorex LLC про стягнення судових витрат у розмірі 13317,44 дол США задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» на користь Vorex LLC грошові кошти у розмірі 40000 грн 00 коп. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2023 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Одночасно з апеляційною скаргою скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.11.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2023 року, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6503/23.

26.12.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів надійшли матеріали справи №910/6503/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2023, розгляд справи призначено на 14.02.2024 року.

У свою чергу, Компанія «Vorex LLC» не погодившись із прийнятим додатковим рішенням, звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 та прийняти нове рішення, яким заяву про стягнення судових витрат задовольнити повністю.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Vorex LLC на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 та витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6503/23.

26.12.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів надійшли матеріали справи №910/6503/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанія «Vorex LLC» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023, розгляд справи призначено на 14.02.2024 року.

Відтак, у провадженні колегії суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Козир Т.П. перебуває апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2023 та апеляційна скарга Компанія «Vorex LLC» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 у справі №910/6503/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2024 року розгляд справи №910/6503/23 відкладено на 08.05.2024.

Поряд з тим, 02.05.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Vorex LLC, третьої особи у справі, надійшла заява про відвід колегії суддів Агрикової О.В., Козир Т.П., Мальченко А.О., яка підписана адвокатом Панчишином А.В.

Заява про відвід мотивована тим, що дії та поведінка колегії суддів Агрикової О.В., Козир Т.П., Мальченко А.О. викликає сумніви в неупередженості та об`єктивності. Заявник також зазначає, що колегією суддів порушено строк розгляду апеляційних скарг, який триває більше п`яти місяців та зайняв вже три судових засідання. Окрім того, заявник не погоджується з відкладенням розгляду справи, яке відбулося 24.04.2024 року, оскільки, колегією суддів не було встановлено думку учасників справи щодо можливості/доцільності розгляду справи за відсутності представників позивача. З огляду на вказане вищенаведені твердження та поведінка колегії суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О., Козир Т.П. свідчить про явну упередженість до однієї сторони з боку суддів, а також викликають сумнів у їх об`єктивності.

Таким чином, на думку заявника, вищенаведені твердження та поведінка колегії суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О., Козир Т.П. свідчить про явну упередженість до однієї сторони з боку суддів, а також викликають сумнів у їх об`єктивності.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Колегія суддів у складі: Агрикової О.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Мальченко А.О. та Козир Т.П. прийшла до висновку про необґрунтованість заявленого їм відводу, у зв`язку з чим ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2024 матеріали справи №910/6503/23 передано для визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України з метою розгляду заяви Компанії «Vorex LLC» про відвід.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2024 заяву Компанії «Vorex LLC» про відвід суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О. та Козир Т.П. у справі №910/6503/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шевчук С.Р. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Владимиренко С.В., Демидова А.М.

Згідно з ч. ч. 7 та 8 ст. 39 ГПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Отже, даний відвід вирішується судом у передбачений Господарським процесуальним кодексом України строк.

Дослідивши наведені у заяві представника Компанії «Vorex LLC» про відвід колегії суддів аргументи, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. ст. 35 та 36 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ч. ч. 2 та 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України також передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно Європейської Хартії "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі".

Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Водночас, ст. 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

У пунктах 49, 50 та 52 рішення Європейського суду з прав людини 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02), яке згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ, зазначено, що відповідно до усталеної практики суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пп. 27, 28 та 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996, п. 38).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки голови В.Л.Г, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07.08.1996, п. 58).

Поряд з цим, відповідно до суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

За критеріями об`єктивної неупередженості судді, наведеними у рішенні ЄСПЛ у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993, суд відзначав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Отже, як убачається з вищевикладеного, при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Поряд із цим, суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

У справі "Газета Україна-Центр проти України" (заява №16695/04, рішення від 15.07.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Колегія суддів зауважує на тому, що Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак визначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ тощо.

На переконання суду, фактами, які свідчать про упередженість судді, можуть бути: висловлювання останнього під час судового розгляду або поза ним на користь однієї з сторін; надання або ж демонстрування суддею переваги одних учасників провадження перед іншими; висловлювання щодо результату розгляду ініційованих сторонами питань; створення штучних перешкод у користуванні учасниками провадження своїми процесуальними правами тощо.

Суд констатує, що істинність твердження про упередженість та/чи про небезсторонність судді має бути доведена в силу приписів ч. 4 ст. 38, 74, 77- 80 Господарського процесуального кодексу України.

Проаналізувавши викладені у заяві Компанії «Vorex LLC» міркування та доводи, колегія суддів встановила, що підставою для відводу суддів є фактично порушення приписів процесуального закону в частині дотримання строків розгляду апеляційних скарг передбачених статтею 273 ГПК та неврахування думки учасників справи щодо доцільності розгляду справи за відсутності представників позивача.

Колегія суддів критично сприймає дані доводи заявника в якості підстав для відводу суддів, оскільки у поданій заяві позивачем не наведено жодних доводів та не додано доказів у розумінні ст. ст. 35 та 36 ГПК України для існування підстав для відводу.

Натомість, аргументи заявника зводяться до того, що останній убачає порушення колегією суддів процесуального закону, а також його незгоду з процесуальними рішеннями суду під час судового розгляду справи, зокрема вирішення питання про відкладення розгляду справи.

Однак, як було зазначено вище, відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Доводи заявника щодо тривалого розгляду справи колегією суддів оцінюються критично, з огляду таке.

Так, частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційні провадження за скаргами ТОВ «Інтерпайп Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2023 та Компінії «Vorex LLC» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023 було відкрито 08.01.2024, відтак доводи заявника про розгляд даної справи понад п`ять місяців не знайшли свого підтвердження, з огляду на дату відкриття апеляційного провадження у справі.

Щодо розгляду справи понад встановлений ч. 1 ст. 273 ГПК строк, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пунктами 1, 2, 4, 5 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.

За приписами частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому положеннями ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

В свою чергу, оцінюючи правову та фактичну складність справи слід враховувати, зокрема, наявність обставин, що утруднюють розгляд справи, та впливають на оцінку доказів і фактичних обставин у справі.

Окрім того, аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, в контексті тлумачення положення "розумний строк", в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" останній роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Відтак, тривалість розгляду справи понад встановлений процесуальним законом термін, з огляду на практику Європейського суду з прав людини може бути визнана розумною, у разі якщо справа є складною як то з фактичного, так і з правового боку, при цьому в межах розгляду заяви про відвід, колегії суддів обмежена у праві оцінювати фактичний обсяг справи та її юридичну кваліфікацію з точки зору складності.

Крім того, доводи заявника про неврахування думки учасників справи щодо доцільності розгляду справи за відсутності представників позивача, колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Верховний Суд у постанові від 14.07.2022 у справі №260/4504/20 виклав правову позицію, відповідно до якої судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору.

Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу заявника на те, що наведенні у заяві на його думку процесуальні порушення, можуть слугувати підставою для касаційного перегляду рішень суддів попередніх інстанцій, тоді як, у контексті даної заяви наведене не може слугувати підставою для відводу колегії суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О., Козир Т.П. від розгляду справи №910/6503/23.

Отже, на переконання суддів апеляційного господарського суду заявником жодними належними і допустимими доказами не доведено наявність обставин, з якими закон, зокрема, ст. 35 ГПК України, пов`язує наявність підстав для відводу судді.

Викладені у заяві про відвід колегії суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О., Козир Т.П. доводи є безпідставними, оскільки фактично зводяться до прийняття процесуальних рішень у даній справі, законність яких може бути переглянуто судом касаційної інстанції, а відтак не є підставою для відводу судді з наведених мотивів у розумінні ст. 35 ГПК України, тобто не може бути підставою для задоволення відводу у цій справі № 910/6503/23.

Істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

При цьому, не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Твердження представника Компанії «Vorex LLC» адвоката Панчишина А.В. щодо упередженості суддів Північного апеляційного господарського суду Агрикової О.В., Мальченко А.О., Козир Т.П. є припущеннями, які не підтверджені наявними у матеріалах цієї справи документами.

Водночас, саме лише припущення не може бути покладено в основу будь-якого судового акта, в тому числі й прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід судді, а відтак не є підставою для відводу судді у розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, розглянувши заяву представника Компанії «Vorex LLC» адвоката Панчишина А.В. про відвід колегії суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О., Козир Т.П. від розгляду справи № 910/6503/23, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, оскільки твердження про упередженість суддів, наведені в її обґрунтування, не доведені належними доказами та не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї заяви, а, отже, не можуть бути підставою для відводу вказаних суддів від розгляду даної справи.

Відповідно до ч. ч. 8, 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 35, 36, 38, 39, 42, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви представника Компанії «Vorex LLC» адвоката Панчишина А.В. про відвід колегії суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О., Козир Т.П. від розгляду справи №910/6503/23 відмовити.

2. Справу № 910/6503/23 повернути для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. - головуючого судді, Мальченко А.О., Козир Т.П.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова