номер провадження справи 4/9/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.05.2024 Справа № 908/163/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г., розглянувши матеріали клопотання вих. № б/н, сформована в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 23.04.2024, (вх. № 8916/08-08/24 від 23.04.2024) Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», м. Запоріжжя про розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/163/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАРЦ», (69089, м. Запоріжжя, вул. Істоміна, буд. 68-А), представник позивача адвокат Шкабуро Олександр Віталійович, (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів буд. ,4 кв. 1)

до відповідача Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про стягнення 197906,21 грн.

За участю представників сторін:

від позивача (стягувача): не з`явився;

від відповідача (заявника, боржника): Морозов В.С., на підставі довіреності № 363 від 21.12.2023 (адвокат);

23.04.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до господарського суду Запорізької області надійшло клопотання Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», м. Запоріжжя про розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/163/24, якою заявник просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2024 у справі № 908/163/24 строком на 12 місяців.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.04.2024 клопотання про розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/163/24 передано для розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.04.2024 судом заява про розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/163/24 прийнята до розгляду та призначено судове засідання на 01.05.2024.

В судове засідання 01.05.2024 з`явився представники відповідача (заявника, боржника), здійснювалася фіксація судового процесу програмно-апаратним комплексом «Акорд».

Позивач (стягувач) в судове засідання 01.05.2024 не з`явився, про причини неявки в судове засідання з розгляду заяви про розстрочення виконання судового рішення у справі № 908/163/24 суд завчасно не повідомив. Про дату, час і місце розгляду заяви про розстрочку виконання рішення суду у справі № 908/163/24 позивач повідомлявся належним чином належним чином ухвалою суду по справі від 24.04.2024. Як свідчить наявна в матеріалах справи Довідка про доставку електронного листа в електронному вигляді ухвала суду від 24.04.2024 про прийняття заяви/скарги до розгляду доставлена до електронного кабінету ТОВ «КВАРЦ» 24.04.2024.

Будь-яких письмових пояснень, заперечень щодо заяви про розстрочення виконання рішення суду від 18.03.2024 у справі № 908/163/24 від позивача (стягувача) до суду станом на час проведення судового засідання не надійшло.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.04.2024 про призначення судового засідання з розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду від 18.03.2024 у справі № 908/163/24, приймаючи до уваги до уваги, військову агресію Російської Федерації проти України та рекомендації Ради Суддів України щодо здійснення правосуддя в таких умовах, суд визнав явку представників сторін в судове засідання з розгляду заяви про розстрочку виконання рішення суду у справі № 908/163/24 не обов`язковою.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» сторони спору зобов`язані в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У справі «Осіпов проти України» суд зазначив, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду згідно приписів ст. 331 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд визнав за можливе розглянути заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2024 у справі № 908/163/24 по суті в судовому засіданні 01.05.2024 за відсутністю представника позивача за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 01.05.2024 заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2024 у справі № 908/163/24 розглянуто, проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 233 ГПК України дану ухвалу постановлено за результатами оцінки доказів, поданих учасниками справи та долучених судом до матеріалів справи.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», м. Запоріжжя про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2024 у справі № 908/163/24, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Як з`ясовано судом, 22.01.2024 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до господарського суду Запорізької області надійшла позовна Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАРЦ», м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», м. Запоріжжя про стягнення 197906,21 грн. заборгованості за договором про закупівлю товарів № 370323 від 02.03.2023, в тому числі 191663,00 грн. основного боргу, 3779,97 грн. 3 % річних та 2463,24 грн. інфляційних втрат.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2024 справу № 908/163/24 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/163/24 в порядку спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 4/9/24, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

18.03.2023 Господарським судом Запорізької області прийнято рішення у справі № 908/163/24, яким позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», м. Запоріжжя на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАРЦ», м. Запоріжжя 191663 грн. 00 коп. заборгованості, 3779 грн. 97 коп. 3 % річних, 2463 грн. 24 коп. інфляційних втрат, 4000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 2422 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.03.2024 у справі № 908/163/24 сторонами не оскаржувалося і у встановленому порядку набрало законної сили.

Мотивуючи заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2024 у справі № 908/163/24 строком на 12 місяців з оплатою заборгованості щомісячно рівними частинами заявник зазначає, що на даний момент своєчасне і повне виконання зазначеного судового рішення ускладнене тим, що заявник перебуває у скрутному матеріальному становищі, що спричинено негативними наслідками від широкомасштабної збройної агресій Російської Федерації проти України та введенням на території України режим воєнного стану у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Так, ПАТ «Запоріжжяобленерго» здійснює свою господарську діяльність з розподілу електричної енергії на території всієї Запорізької області на підставі ліцензії НКРЕтаКП (постанова № 1415 від 13.11.2018). Знаходження на теперішній час значної території Запорізької області в тимчасовій окупації або в зоні проведення воєнних (бойових) дій значним чином відображається і на діяльності ПАТ «Запоріжжяобленерго», а саме: на тимчасово непідконтрольній території Запорізької області захоплюються об`єкти енергетики, окупаційна влада втручається у роботу систем розподілу електроенергії, критично знизився рівень розрахунків споживачів, частину персоналу ПАТ «Запоріжжяобленерго» відправлено у простій або з працівниками призупинено трудові договори; відбуваються постійні пошкодження та руйнування енергетичної інфраструктури через воєнні бойові дії. Проводити аварійно-відновлювальні роботи неможливо через активні бойові дії та недопуск до місць пошкодження обладнання з боку військових. Також, як зазначає заявникё відсутні кошти на фінансування першочергових потреб для відновлення пошкоджених об`єктів енергетичної інфраструктури. Зниження рівня розрахунків споживачів за надані послуги з розподілу електричної енергії, а також необхідність відновлення електричних мереж, об`єктів енергетичної інфраструктури, які були пошкоджені або зруйновані внаслідок бойових дій на території Запорізькій області, призводить до неможливості своєчасно проводити оплату за договорами, судовими рішеннями, тощо. Також важливою обставиною є те, що на теперішній час відповідач знаходиться у вкрай тяжкому фінансовому стані та не має можливості виконати рішення суду по даній справі, у зв`язку з відсутністю на поточних рахунках грошових коштів, наявної заборгованості в сумі 626 525 млн.грн. з податкового боргу. Станом на 01.01.2024 дебіторська заборгованість споживачів за відпущену електроенергію становить 3042042 тис. грн. та за послуги з розподілу електроенергії склала 990,085 млн. грн. Найкрупнішими боржниками відповідача є ТОВ «Запорізький титаномагнієвий комбінат» (борг - 778,2 млн. грн.), ПАТ «ЗФЗ» (борг - 101,7 млн. грн.), ДП «Кремнійполімер» (борг - 172,0 млн. грн.), ПрАТ «Завод напівпровідників» (10,8 млн. грн.), з покупців електроенергії: ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» - 671,8 млн. грн., ДПЗД «Укрінтеренерго» - 39,2 млн. грн. У зв`язку із цим на сьогодні у ПАТ «Запоріжжяобленерго» відсутні кошти для фінансування першочергових та обов`язкових витрат Товариства, а також відсутні кошти для виконання рішення у справі єдиним платежем. Також, заявник просить суд звернути увагу, що окрім першочергової виплати податкового боргу Товариство має щомісячно проводити виплату інших обов`язкових платежів, зокрема таких як оплата за: сировину та матеріали; паливо для автотранспорту та його утримання; закупівлю лічильників, оренду приміщень, охорону праці; витрати на зв`язок тощо. Сума мінімально необхідних платежів ПАТ «Запоріжжяобленерго» (лікарняні, відрядження, ПДВ, комісійний збір банкам, комунальні платежі тощо) в межах, передбаченою структурою тарифів становить понад 588 053 тис. грн. на місяць. Кредиторська заборгованість ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ДП «Енергоринок» станом на 01.03.2024 становить 680 432 тис.грн. Крім того, у зв`язку з тяжким фінансовим станом споживачів - юридичних осіб, ПАТ «Запоріжжяобленерго» змушене укладати договори про реструктуризацію заборгованості, що по суті є перенесенням термінів оплати за спожиту електричну енергію. Додатково заявник звертає увагу суду, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 затверджено Перелік об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, до якого входить ПАТ «Запоріжжяобленерго». До цього переліку входять підприємства, що забезпечують економічну незалежність країни, її державність. Крім того, наказом Міністерства енергетики України від 27.10.2023 № 322 «Про визначення підприємств паливно-енергетичного комплексу критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (Протокол № 2)» визначено, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Відтак, з врахуванням цих обставин, відповідач неспроможний на даний час сплатити заборгованість в повному розмірі, у зв`язку із чим відповідач просить суд розстрочити виконання судового рішення у справі № 908/163/24 строком на 12 місяців з оплатою заборгованості щомісячно рівними частинами.

Надаючи оцінку доводам ПАТ «Запоріжжяобленерго» (відповідача у справі, заявника) щодо необхідності надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2024 у справі № 908/163/24 строком на 12 місяців, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Разом з тим, за приписами ч., ч. 1, 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Частиною третьою цієї ж ГПК України встановлено, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

Вирішуючи питання про розстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі «Глоба проти України» № 15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Обґрунтовуючи необхідність надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2023 у справі № 908/1583/22 заявник посилається скрутне матеріальне становище та на наявність непередбачуваних обставин, які пов`язані з військовою агресією збройних сил Російської Федерації проти України та введенням на території України режиму воєнного стану.

Дослідивши надані відповідачем в обґрунтування заяви про відстрочку виконання судового рішення докази та обставини, на які він посилається, суд не знаходить достатньо правових підстав для задоволення цієї заяви з урахуванням наступного.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що «державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент, що визначає таку відсутність як «виняткові обставини». (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29.06.2004)

Нестабільний фінансовий стан відповідача не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язань перед позивачем та не робить неможливим виконання рішення суду. Тому посилання заявника на важкий фінансовий стан не є достатньою підставою для розстрочки виконання судового рішення.

Складний фінансовий стан не є беззаперечною підставою для надання розстрочки виконання рішення. Неможливість виплати за судовим рішенням відповідачем має доводитися в загальному порядку. При цьому, відповідачем не надані суду належні і допустимі докази, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, відсутності у нього можливості виконати судові рішення у справі № 908/163/24.

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частина 2 статті 617 ЦК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, згідно усталеної судової практики не вважаються такими, що звільняють від відповідальності, випадками, зокрема, недотримання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Це так звані фактори звичайного комерційного ризику, які не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку виконати договір.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Як вбачається з матеріалів справи, боржником (відповідачем) не обґрунтована вимога про надання розстрочки виконання рішення суду саме строком на 12 місяців, не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження того, яким саме чином відповідач буде щомісячно погашати заборгованість.

За таких обставин, відповідачем не подано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту неможливості виконання рішення.

Також відповідачем не подано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що введення воєнного стану є обставиною, яка негативно впливає саме на можливість відповідача своєчасно і в повному обсязі виконати судове рішення у справі № 908/163/24.

Суд також зазначає, що посилання заявника на введення на території України режиму воєнного стану, як на підставу для надання розсточки виконання рішення, є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, тому позивач у справі (Товариство з обмеженою відповідальністю «КВАРЦ») також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату йому боргу за рішенням суду.

Крім того, обставини впливу воєнного стану на спроможність виконання договірних зобов`язань мають доводитися відповідачем щодо конкретних правовідносин. Натомість у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вплив будь-яких форс-мажорних обставин на можливість виконання відповідачем своїх зобов`язань. Отже, посилання на військову агресію без надання належних та допустимих доказів безпосереднього впливу зазначених обставин на можливість виконання судового рішення також не є підставою для розстрочення виконання рішення.

Поряд з цим, надання розстрочки виконання рішення суду є правом, а не обов`язком суду. Посилання відповідача на обставини, які не підтвердженні засобами доказування, не вказують на ускладнення або неможливість виконання рішення суду та не є підставою для надання відстрочки суб`єкту господарювання.

За таких обставин, відповідачем не подано належних доказів, які свідчать про наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, подані боржником докази не можуть розцінюватись як належні докази на підтвердження факту неможливості виконання рішення.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача, так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

З огляду на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, з урахуванням відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення, а також враховуючи інтереси позивача та ступінь вини відповідача у виникненні спору, суд зазначає, що розстрочення виконання рішення у даному випадку суперечитиме завданням господарського судочинства, якими, зокрема, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів держави, фізичних та юридичних осіб.

Приймаючи до уваги розмір заборгованості, стягнутої за рішенням суду від 18.03.2024 у справі № 908/163/24 (197906,21 грн. заборгованості та 2422,40 грн. судового збору), зважаючи на відсутність доказів на підтвердження виняткових обставин, беручи до уваги відсутність згоди стягувача на надання розстрочки, правові підстави для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду відсутні.

Таким чином, заява Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», м. Запоріжжя про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2024 у справі № 908/163/24 строком на 12 місяців задоволенню не підлягає.

Керуючись ст., ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО», м. Запоріжжя про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2024 у справі № 908/163/24 строком на 12 місяців відмовити повністю.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено і підписано 13.05.2024.

Учасники по справі можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: http://zp.arbitr.gov.ua/sud5009/.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 261 цього Кодексу.

Суддя Н. Г. Зінченко