ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2024 р. Справа№ 910/18683/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін:

від АТ "Банк Альянс": Джаловян І.А. згідно ордера

від ТОВ "Акріс-Груп": Кепич І.В. згідно ордера

розпорядник майна боржника Комлик І.С. особисто

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року

у справі №910/18683/23 (суддя Яковенко А.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс-Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Івенрайс"

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ТОВ "Акріс-Груп" звернулось до господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Івенрайс" у зв`язку з наявною непогашеною заборгованістю.

В обґрунтування поданої заяви ТОВ "Акріс-Груп" зазначає, що між ним та ТОВ "Івенрайс" укладено договір поставки №20/04/2023 від 20.04.2023, однак боржник у повному обсязі не виконав свій обов`язок по оплаті поставленого товару, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 7 329 946,84 грн.

У поданому до суду першої інстанції відзиві на заяву боржник не заперечував наявну у нього заборгованість перед ТОВ "Акріс-Груп".

За наслідками розгляду поданої заяви ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2023, зокрема, відкрито провадження у справі №910/18683/23 про банкрутство ТОВ "Івенрайс", визнано грошові вимоги ТОВ "Акріс-Груп" до боржника в розмірі 7 797 657,70 грн. (7 421 721,79 грн. основна заборгованість та 375 935,91 грн. штрафні санкції), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна ТОВ "Івенрайс" призначено арбітражного керуючого Комлика І.С.

Приймаючи дане судове рішення, суд першої інстанції погодився з доводами заявника щодо наявності заявленої заборгованості та, як наслідок підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, АТ "Банк Альянс" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у справі №910/18683/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство відмовити.

В обгрунтування поданої скарги банк посилається на недобросовісність боржника та ініціюючого кредитора, яка полягає у бажанні уникнути звернення стягнення на предмет застави та погашення вимог за кредитним договором.

За твердженням апелянта, вимоги ініціюючого кредитора ґрунтуються на недійсних зобов`язаннях та свідчать про спір про право, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2024 вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Копитова О.С., Отрюх Б.В.

Ухвалою суду від 06.02.2024 року відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ "Банк Альянс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у справі №910/18683/23, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18683/23 за заявою ТОВ "Акріс-Груп" до ТОВ "Івенрайс" про відкриття провадження у справі про банкрутство.

22.02.2024 року супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/18683/23/1050/24 від 19.02.2024 року витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням судді Копитової О.С. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2024 для розгляду справи №910/18683/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 року апеляційну скаргу АТ "Банк Альянс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у справі №910/18683/23 залишено без руху у зв`язку з її поданням після закінчення строків, установлених статтею 256 ГПК України, та без клопотання про поновлення цих строків, а також у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

28.02.2024 через відділ документального забезпечення суду від боржника надійшла заява про заперечення проти відкриття апеляційного провадження за поданою апеляційною скаргою.

06.03.2024 року, тобто у встановлений судом строк, на виконання ухвали від 26.02.2024 року скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також надано належні докази сплати судового збору.

11.03.2024 через відділ документального забезпечення суду від боржника надійшла заява про заперечення проти відкриття апеляційного провадження за поданою апеляційною скаргою з урахуванням клопотання скаржника про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою суду від 11.03.2024 року поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Банк Альянс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у справі №910/18683/23, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 28.03.2024 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

До дати судового засідання від представників кредитора та боржника надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких останні просять залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін, а від представника скаржника - відповіді на подані відзиви на апеляційну скаргу.

Також від ТОВ "Івенрайс" і розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Комлика І.С. надійшли клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, які мотивовано неможливість взяти участь у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 28.03.2024 розгляд справи відкладено на 25.04.2024 на підставі положень ст. 216 ГПК України

В судове засідання 25.04.2024 року з`явилися представники скаржника, ініціюючого кредитора та розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Комлик І.С. особисто.

Представник боржника в судове засідання не з`явився, подавши до його початку клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивовано неможливістю прибути в судове засідання у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні в Оболонському районному суді міста Києва.

Розглядаючи заявлене клопотання про відкладення розгляду справи з наведених у ньому мотивів, судова колегія наголошує, що згідно п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку лише у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Так, судом встановлено, що це вже друга неявка боржника в судове засідання, оскільки ухвалою суду від 28.03.2024 року розгляд справи №910/18683/23 було відкладено, в тому числі, за клопотанням божника.

Колегія суддів також враховує, що ТОВ "Івенрайс" було надано відзив на апеляційну скаргу, тобто було викладено власну позицію щодо суті спору.

Більш того, судом взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.07.2020 року у справі №924/369/19 та від 01.10.2020 року у справі №361/8331/18, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, посилання представника боржника на участь в іншому судовому засіданні не є беззаперечною та поважною підставою для відкладення розгляду справи в черговий раз. Окрім цього, слід зауважити, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п. Господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні свого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Боржник також не був позбавлений права уповноважити іншого представника на участь у розгляді справи та забезпечити його явку в судове засідання, а також взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Окрім наведеного, слід зазначити, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 ГПК України).

За викладених обставин, оскільки явка представників учасників провадження у справі обов`язковою не визнавалась, а їх неявка в свою чергу не перешкоджає вирішенню спору, враховуючи, що це вже друга неявка заявника клопотання в судове засідання після відкладення розгляду справи, беручи до уваги, що матеріалів достатньо для розгляду справи по суті та з огляду на можливість забезпечення боржником участь представника у судовому засіданні у режимі відеоконференції і відсутність необхідності чергового відкладення розгляду справи, зважаючи на те, що відкладення є правом суду, а не обов`язком, з метою недопущення безпідставного затягування розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відсутність представника боржника.

Представник скаржника в судовому засіданні 25.04.2024 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у справі №910/18683/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство відмовити.

Представник ТОВ "Акріс-Груп" та розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Комлик І.С. в судовому засіданні проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

25.04.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Щодо права АТ "Банк Альянс" на оскарження ухвали першої інстанції від 18.12.2023 року у даній справі судова колегія зазначає, що згідно висновків Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, що містяться у постанові від 20.03.2024 року у справі №911/1005/23, ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство, в силу положень статей 1, 8, 39, частин другої, восьмої статті 45 КУзПБ, мають право першочергово оскаржувати у судах апеляційної та касаційної інстанцій сторони у справі про банкрутство (боржник, ініціюючий кредитор, а також арбітражний керуючий від імені боржника та кредитор, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника), оскільки такі особи відповідно до закону наділені право - та дієздатністю для участі під час розгляду судом заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, АТ "Банк Альянс" є забезпеченим кредитором ТОВ "Івенрайс", що підтверджується договором про відкриття невідновнювальної кредитної лінії №21-233/ЮК від 05.11.2021 року, договором застави майна транспортного засобу №21-005-89/ТЗ від 05.11.2021 року, договором про відкриття невідновнювальної кредитної лінії №21-214/ЮК від 04.10.2021 року та договором застави транспортного засобу №21-005-78/ТЗ від 04.10.2021 року, а відтак має права на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 у справі №910/18683/23 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Івенрайс".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною першою статті 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до преамбули КУзПБ цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Суд наголошує, що процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Суд також зауважує, що провадження у справах про банкрутство характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

З огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Згідно з частиною 2 ст. 8 КУзПБ право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

Частинами першою, другою статті 34 КУзПБ унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості про розмір вимог із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті. До заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень; докази надсилання боржнику копії заяви і доданих до неї документів.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

За змістом частини першої статті 35 КУзПБ у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу, в якій, серед іншого, зазначається дата проведення підготовчого засідання суду. Також ухвалою про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд має право вирішити питання про зобов`язання заявника, боржника та інших осіб надати суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ.

Відповідно до частин 1-5 ст. 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 КУзПБ; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Поряд з цим, у силу частини восьмої статті 39 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство, серед іншого, зазначається про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з частиною третьою статті 41 КУзПБ протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Таким чином, стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.

За таких обставин, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №904/3251/20).

Тож, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

Колегія суддів зазначає, що з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/420/16 та в низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство).

Тому, з огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2042/20).

Отже, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

При цьому, на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №911/2043/20.

Таким чином, для належного відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора, суд має ретельно перевірити заяву ініціюючого кредитора та додані до неї документи на предмет відповідності вимогам Кодексу України з процедур банкрутства та інших нормативно-правових актів з метою встановлення на підставі належних та допустимих доказів наявності заборгованості боржника та неможливості виконання боржником грошових зобов`язань і постановити таку ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство, яка має бути обґрунтованою та мотивованою, де будуть встановлені всі ознаки неплатоспроможності боржника.

Так, у даній справі №910/18683/23 ТОВ "Акріс-Груп" ініціювало питання відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Івенрайс" з підстав наявності у боржника заборгованості за Договором поставки № 20/04/2023 від 20.04.2021, яку останній неспроможний погасити.

Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених вимог та, як наслідок, наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20.04.2023 між ТОВ "Акріс-Груп" (надалі - Продавець) та ТОВ "Івенрайс" (надалі - Покупець) укладено Договір поставки № 20/04/2023, відповідно до п.1.1 якого Продавець зобов`язується поставити і передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити Кукурудза 3-го класу, врожаю 2022 року, українського походження, надалі іменовані Продукція або Товар.

Пунктами 2.1, 2.2 Договору визначено кількість та якість Товару.

Згідно з п. 3.1 Договору встановлено ціну та загальну вартість товару, а саме: вид товару - кукурудза 3-го класу, врожаю 2022 року, кількість 3 877,65 т., ціна без ПДВ - 6 040,00 грн./т., вартість без ПДВ - 23 421 006,00 грн. Загальна вартість Товару з ПДВ складає 26 699 946,84 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору поставка товару в повному обсязі здійснюється в строк до 20.04.2023 (включно).

Згідно з п. 4.3 Договору поставка товару підтверджується наступними документами, що передаються Продавцем Покупцю, а саме: видатковою накладною.

Пунктом 4.4 Договору визначено, що право власності на товар переходить від Продавця до Покупця з моменту оформлення видаткової накладної. Датою переходу права власності від Продавця до Покупця є дата оформлення видаткової накладної.

Відповідно до п. 4.5 Договору датою поставки товару вважається дата оформлення видаткової накладної.

Згідно з п. 5.1 Договору оплата за товар здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

Пунктом 5.2 Договору визначено, що Покупець здійснює оплату в розмірі 100% від загальної вартості Товару протягом 90 календарних днів з дати поставки Товару.

Відповідно до п. 6.2 Договору у випадку прострочення платежу Покупець зобов`язаний виплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діятиме у відповідний період, від суми боргу за кожен день прострочення.

Пунктом 9.2 Договору визначено, що він набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2024, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Заявником було виконане зобов`язання з поставки товару - кукурудзи 3-го класу, врожаю 2022 року у кількості 3 877,65 т. на загальну суму 26 699 946,84 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 00000106 та актом приймання-передачі № ТАКяб300014 від 20.04.2023.

Боржник, у свою чергу, частково виконав обов`язок по оплаті товару на загальну суму 19 370 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №1338 від 29.05.2023, №1585 від 12.06.2023, №1596 від 13.06.2023, №1639 від 16.06.2023, №31 від 30.06.2023, №1761 від 30.06.2023, №1777 від 03.07.2023, №2026 від 25.08.2023, №2053 від 01.09.2023, №2229 від 10.10.2023, №2237 від 12.10.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторін.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного Кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 689 ЦК України Покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, розмір заборгованості ТОВ "Івенрайс" за Договором поставки №20/04/2023 від 20.04.2023 з оплати товару перед ТОВ "Акріс-Груп" складає 7 329 946,84 грн., що також не заперечується боржником у відзиві на заяву.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інших розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунками заявника розмір інфляційних нарахувань на суму боргу та 3% річних складає 58 639,57 грн. та 28 315,69 грн. відповідно.

Також ініціюючим кредитором нараховано пеню у відповідності до п. 6.2 Договору у розмірі 375 935,91 грн.

Перевіривши долучені до поданої заяви кредитора докази, враховуючи, що боржником не заперечувалась заявлена ТОВ "Акріс-Груп" заборгованість з оплати поставленого товару за Договором постави № 20/04/2023 від 20.04.2023, перевіривши нараховані заявником інфляційне збільшення заборгованості, 3% річних та пеню (п. 6.2 Договору), колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання заявленої кредитором заборгованості до боржника у загальному розмірі 7 797 657,70 грн.

Щодо посилань скаржника в апеляційній скарзі на відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Івенрайс" за заявою пов`язаної з боржником особи колегія суддів зазначає наступне.

Порядок розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство передбачений статтею 39 КУзПБ.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Кодексу перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. (частина 2, 3 ст. 39 КУзПБ).

Частиною 5 ст. 39 КУзПБ передбачено, що за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі або відмову у відкритті провадження у справі.

Господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:

- вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження;

- вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

Отже, критерій пов`язаності кредитора та боржника не підлягає оцінюванню судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки чинним законодавством не передбачено такої підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство як пов`язаність кредитора та боржника.

Доводи апеляційної скарги про фіктивність договору поставки №20/04/2023 від 20.04.2023, оскільки його укладення не направлене на настання реальних юридичних наслідків, а також про фраудаторність зазначеного договору, у зв`язку із чим апелянт звернувся до суду з позовом про визнання вказаного договору поставки недійсним, то судова колегія зазначає, що згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або цей правочин не визнаний судом недійсним.

Статтею 234 ЦК України встановлено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Отже, з огляду на презумпцію правомірності правочину, встановлену статтею 204 ЦК України, вказаний вище договір наразі є чинний і недійсним у встановленому законом порядку не визнавався, оскільки докази протилежного в матеріалах справи відсутні, а отже даний правочин є правомірним, законним та таким, що породжує взаємні права та обов`язкові до виконання зобов`язання.

Більш того, судова колегія зауважує, що спори стосовно пов`язаності сторін чи фраудаторності правочинів, на підставі яких виникло зобов`язання та за яким було відкрито провадження у справі про банкрутство, підлягають розгляду в порядку статті 42 КУзПБ.

Під час підготовчого засідання предметом судового розгляду не є визнання правочинів недійсними (у загальному порядку, визначеному положеннями статей 203, 215 ЦК України, чи в порядку, визначеному положеннями статті 42 КУзПБ), а вимоги ініціюючого кредитора щодо відкриття провадження у справі про банкрутство та призначення розпорядника майна. В цьому випадку не суд здійснює розгляд спору по суті (на відміну від категорії спорів, де існує спір про право), а лише досліджує надані докази на предмет їх достатності на підтвердження наявності боргу у боржника та наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство. (Таких висновків дотримується Касаційний господарський суд у постанові від 19.12.2023 року у справі №903/534/23).

При цьому, згідно висновків Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, що містяться у постанові від 20.03.2024 у справі №911/1005/23, надаючи оцінку заяві ініціюючого кредитора та поданим з такою заявою документам, суд повинен дотриматися балансу, який унеможливить підміну однієї процесуальної (процедурної) дії, передбаченої КУзПБ, іншою (наприклад, перевірку обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство у підготовчому засіданні процедурою розгляду заяви недійсності (фраудаторності) окремого правочину боржника).

Отже, доводи скаржника щодо недійсності або фіктивності правочинів, які були зазначені ініціюючим кредитором ТОВ ТОВ "Акріс-Груп", наявність спільних бенефіціарних власників та пов`язаність кредитора і боржника тощо, в цьому випадку є передчасними.

Щодо тверджень скаржника про наявність спору про право, то судова колегія зазначає, що заперечення щодо вимог заявника у вигляді позову, предметом якого є оспорення обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень ч. 6 ст. 39 КУзПБ. (Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.02.2021 року у справі №922/2503/20 та від 20.12.2021 року у справі № №911/3185/20).

Тобто, з метою уникнення зловживання стороною своїми правами і створення спору заради спору, спрямованого на ухилення від відкриття провадження у справі про банкрутство, необхідною умовою оспорення в судовому порядку вимог ініціюючого кредитора є те, що таке оспорення має відбуватись до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Так, в якості підтвердження спірного характеру заборгованості апелянт посилається факт звернення АТ "Банк Альянс" до суду із позовом про визнання недійсним договору поставки №20/04/2023 від 20.04.2023 року.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом та не заперечується самим скаржником в апеляційній скарзі, такий позов подано вже після прийняття оскаржуваної ухвали від 18.12.2023 року у даній справі, коли банк ознайомився з матеріалами справи та дізнався про існування такого договору.

Тобто, позов про оспорення вимог кредитора ініційовано АТ "Банк Альянс" після подання кредитором заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Оскільки до подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Івенрайс" вимоги ініціюючого кредитора не оскаржувались, судова колегія, враховуючи висновки Верховного Суду щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, не вбачає в даному випадку спору про право, що спростовує відповідні доводи апелянта.

Судом першої інстанції перевірено наявність дійсної грошової вимоги ініціюючого кредитора до боржника, встановлено відсутність спору про право щодо вимоги ініціюючого кредитора та зроблено вірний висновок щодо достатності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Івенрайс", а тому апеляційний господарський суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Івенрайс".

Окрім цього, згідно ч.8 ст.39 КУзПБ питання введення процедури розпорядження майном боржника та призначення розпорядника майна, встановлення розміру його винагороди та джерела її сплати вирішується господарським судом в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Так, приписами ст. 28 КУзПБ встановлено, що кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору. В ухвалі про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд пропонує трьом визначеним шляхом автоматизованого відбору арбітражним керуючим подати заяву про участь у справі.

Звертаючись з заявою ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі, заявником подано суду першої інстанції пропозицію про призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Комлика І.С., заява про участь якого міститься у матеріалах справи.

Відповідно до пункту 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією у разі відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених частиною першою статті 34, частиною другою статті 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

Ініціюючий кредитор або боржник - фізична особа додає до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяву арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною третьою статті 28 цього Кодексу.

Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.

У разі якщо заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не містить пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією або до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не додано заяви цього арбітражного керуючого про участь у справі, або з підстав, визначених частиною третьою статті 28 цього Кодексу, цього арбітражного керуючого не може бути призначено розпорядником майна або керуючим реструктуризацією, або заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство подано боржником - юридичною особою, призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією здійснюється господарським судом самостійно з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, у порядку, що діяв до дня введення цього Кодексу в дію, шляхом застосування автоматизованої системи.

Частиною 3 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрута встановлено, що розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі:

1) які є заінтересованими особами у цій справі;

2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня відсторонення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років;

3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом;

4) які мають реальний чи потенційний конфлікт інтересів;

5) виключено;

6) які є близькими особами боржника - фізичної особи.

Відомостей про те, що арбітражний керуючий Комлик І.С. здійснював управління боржником або ж є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, як судом першої інстанції та і апеляційним господарським судом не встановлено, не встановлено також обмежень, визначених ч. 3 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрута, кандидатура арбітражного керуючого не належить до жодної з категорій осіб, зазначених у вказаній статті.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо призначення розпорядником майна ТОВ "Івенрайс" арбітражного керуючого Комлика І.С. з процесуальними наслідками, встановленими Кодексом України з процедур банкрутства.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника наведених висновків не спростовують та не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а тому колегією суддів відхиляються.

Отже, апеляційним судом в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи та не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті додаткового рішення суду.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, а посилання апелянта на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу місцевого господарського суду прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у справі №910/18683/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.12.2023 року у справі №910/18683/23 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 13.05.2024 року після виходу суддів Остапенка О.М., Сотнікова С.В. та Отрюха Б.В. з відпустки.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.В. Отрюх

С.В. Сотніков