ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 року м. Дніпро Справа № 908/3139/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:

від позивача: Ткаченко І.В. - адвокат

від відповідача: Погосян С.Г. - самопредставництво

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в режимі відеоконференції апеляційну скаргу

державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.12.2023 р.

( суддя Давиденко І.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 15.12.2023 р.)

у справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМСПЕЦМАШ",

( м. Київ )

до відповідача

Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"

( Запорізька область, м. Енергодар )

про стягнення 751 354,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТМСПЕЦМАШ" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" про стягнення 751 354,07 грн. заборгованості за договором поставки № 53-121-08-22-11262 від 29.07.2022 р., в тому числі 703 800,00 грн. основного боргу за поставлений товар, 19 841,38 грн. 3 % річних і 27 712,69 грн. інфляційних втрат.

Заявлені Позивачем вимоги ґрунтуються на приписах ст. ст. 525, 530, 546, 548, 549, 551, 598, 611, 617, 625, 691, 692, 712 ЦК України, ст. 173, 174, 175, 193, 218, 230, 231 ГК України та умовами договору поставки товару. Позов обгрунтовано тим, що заборгованість відповідача в сумі 703 800,00 грн виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем (покупцем) зобов`язань за договором поставки товару № 53-121-08-22-11262 від 29.07.2022 р.. Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання, позивач, керуючись положеннями ст. 625 ЦК України, нарахував до стягнення з відповідача суму інфляційних втрат за період прострочення з листопада 2022 по серпень 2023 (включно) в розмірі 27 712,69 грн та суму 3% річних за період з 18.10.2022 р. по 25.09.2023 р. в розмірі 19 841,38 грн.

У відзиві на позовну заяву Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що сторони в договорі розмежували порядок оплати та строки оплати поставленого товару. Строк оплати вартості товару без ПДВ - 60 календарних днів з моменту поставки всього товару, кінцевий строк оплати - 18.10.2022 р. ( без ПДВ ), таким чином прострочення починається з 19.10.2022 р.. Відповідач зазначив, що позивачем безпідставно включено до розрахунку 3% річних шестидесятий день виконання зобов`язання - 18.10.2022 р.. Відповідач вважає, що позивач не надав доказів в підтвердження направлення відповідачу належним чином оформленої податкової накладної, у зв`язку з чим, відповідно до умов договору має право зменшити сплату вартості поставленого товару на суму ПДВ. Заперечив проти нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму ПДВ, оскільки Позивачем не було враховано, що строк оплати ПДВ в договорі не встановлений. 08.06.2023 р. Відповідач отримав претензію Позивача щодо оплати заборгованості за договором. З урахуванням цього, Відповідач вважає, що 16.06.2023 р. є останнім сьомим днем виконання грошового зобов`язання за договором з оплати вартості товару в сумі ПДВ, строк виконання якого не встановлений, з урахуванням положень договору та ч. 2 ст. 530 ЦК України. Посилаючись на надзвичайні обставини, зокрема: веденням в Україні воєнного стану, втрата відповідачем значної частини виробничих потужностей внаслідок окупації Запорізької АЕС, виконання відповідачем в умовах воєнного спеціальних обов`язків на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільного інтересу та необхідність в таких умовах підтримувати безпеку АЕС (Рівненської, Хмельницької, Південноукраїнської), Відповідач просив зменшити розмір 3% річних, заявлених Позивачем у позовній заяві.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.12.2023 р. у справі № 908/3139/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМСПЕЦМАШ" суму 703 800,00 грн основного боргу, суму 19 783,53 грн - 3 % річних та суму 27 712,69 грн інфляційних втрат. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМСПЕЦМАШ" суму 11 269,44 грн. витрат зі сплати судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, через систему "Електронний суд", до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 15.12.2023 р. про задоволення позову в частині стягнення 19 783,53 грн - 3 % річних та 27 712,69 грн інфляційних втрат. Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором, в частині стягнення інфляційних втрат та 3 %.

Крім того, в апеляційній скарзі Апелянт просить суд залучити до участі у справі правонаступника заявника, посилаючись на п. п. 1, 2 Статуту, згідно яких, Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" утворено в результаті реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вказує на те, що Позивач не надав докази в підтвердження направлення Відповідачу належним чином оформленої податкової накладної, в зв`язку з чим, Відповідач, відповідно до умов Договору, має право зменшити сплату вартості поставленого товару на суму ПДВ. Оскільки строк оплати ПДВ в договорі не встановлений, Позивач повинен був керуватися ст. 530 ЦК України. Отже, Господарський суд Запорізької області, неправильно визначивши строк оплати поставленого товару, дійшов необґрунтованих висновків про порушення ВП ЗАЕС господарського зобов`язання зі сплати вартості товару в розмірі суми ПДВ.

Водночас, на думку Скаржника, Господарський та Цивільний кодекси України (надалі - ГК України та ЦК України) передбачають право судді під час розгляду справи зменшувати розмір відповідальності за порушення зобов`язань.

При цьому Скаржник зазначає, що через втрату Компанією значної частини своїх виробничих потужностей, було розбалансовано фінансовий стан державного підприємства. Крім того, постійні ракетні атаки російської федерації на енергетичну інфраструктуру України також безпосередньо та значно впливають на роботу інших атомних електростанцій України. Через зниження частоти в енергосистемі України на енергоблоках спрацьовує система аварійного захисту, внаслідок чого енергоблоки автоматично відключаються та працюють у проєктному режимі, без генерації у вітчизняну енергосистему.

Скаржник наголошує на тому, що суд мав врахувати, що (1) втрата Відповідачем значної частини виробничих потужностей внаслідок окупації Запорізької АЕС, (2) виконання Відповідачем в умовах воєнного спеціальних обов`язків на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільного інтересу і (3) необхідність в таких умовах підтримувати безпеку АЕС (Рівненської, Хмельницької, Південноукраїнської) є надзвичайними обставинами, які перешкодили Компанії своєчасно виконати свої зобов`язання.

На переконання Скаржника суд мав право звільнити Відповідача від відповідальності у вигляді стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, заявлених Позивачем у справі. Втім, суд попередньої інстанції не врахував ці обставини справи у своїх висновках, тобто не застосував норми закону, які мав застосувати.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМСПЕЦМАШ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою, просить замінити Відповідача у справі № 908/3139/23 Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503, код ЄДРПОУ ВП 19355964) на його правонаступника Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503; код ЄДРПОУ ВП 19355964);

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Запорізької області від 15.12.2023 р. у справі № 908/3139/23 залишити без змін.

Зокрема, Товариство посилається на те, що відправлення зареєстрованих податкових накладних контрагенту здійснюється автоматично за допомогою програмного забезпечення. Відповідач же не надає доказів звернення до Позивача з питанням щодо не надання податкових накладних. Доводи Відповідача, що він звільнений від сплати вартості товару у сумі ПДВ або про не настання строку сплати суми ПДВ є хибними. Також, умови, які б надали Відповідачу право на зменшення загальної суми договору поставки на відповідну суму ПДВ, не настали, та Скаржник не надав відповідних доказів.

Крім того, у відзиві Товариство посилається на те, що 3 % річних на суму боргу та інфляційні нарахування, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами Позивача, а інфляційні нарахування виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті, а тому вони не можуть бути зменшені в порядку ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України. Позивачем заявлена вимога про стягнення 3% річних, такий розмір визначений у ст. 625 ЦК України та він є мінімальним. Розмір нарахованих 3% не перевищує розміру простроченої суми, позивач не вживав заходів для збільшення розміру 3% річних, позовна заява про стягнення боргу за договором подана у розумні строки, без невиправданих зволікань.

Крім того, Товариство зазначає про те, що згідно з ст. 1 Закону України «Про акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 06.02.2023 р. № 2896-ІХ утворення акціонерного товариства здійснюється шляхом перетворення державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Набуті державою в результаті утворення товариства акції не підлягають приватизації. Товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків НАЕК «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства. НАЕК «Енергоатом» припиняється одночасно із державною реєстрацією товариства. Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 11.01.2024 р. внесено запис про створення юридичної особи в результаті перетворення - Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», та в графі дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, зазначено Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Чус О.В., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.01.2024 р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи № 908/3139/23. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.12.2023 р. у справі № 908/3139/23 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

23.01.2024 р. матеріали справи № 908/3139/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2024 р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.12.2023 р. у справі № 908/3139/23 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору.

Від Скаржника до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.02.2024 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 01.05.2024 р..

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМСПЕЦМАШ", через сиситему "Електронний суд", надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи "EasyCon".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2024 р. призначено провести судове засідання у справі № 908/3139/23 з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМСПЕЦМАШ", призначене на 01.05.2024 р. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку "EasyCon".

У судовому засіданні 01.05.2024 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

29.07.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТМСпецмаш" ( Постачальник ) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" ( Покупець ) був укладений Договір поставки товару № 53-121-08-22-11262 (далі - Договір ), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та сплатити товар, згідно Специфікації ( Додаток № 1 до Договору ).

Строк поставки товару: 20.08.2022 р. ( п. 1.2 Договору ).

Згідно з п. 1.3 договору Покупець має право зменшити обсяг закупівлі в залежності від фактичного обсягу видатків Покупця.

Відповідно до п. 3.1 Договору, вартість товару, що поставляється за умовами даного договору без врахування ПДВ - 586 500,00 грн., крім того ПДВ -117 300,00 грн. Разом з врахуванням ПДВ 703 800 грн.

Поставка товару відбувається на умовах DDР ( згідно Інкотермс 2010 ) м. Запоріжжя, вул. Шенвізська, буд. 2. Зовнішній кризовий центр ВП "Запорізька АЕС" Вантажоодержувач - ЗВ ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом" ( п. 4.1 Договору ).

В пунктах 3.2, 3.3 укладеного сторонами Договору визначено, що розрахунок за товар, поставлений відповідно до п. 1.1 договору, здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в специфікації ( додаток № 1 ) до договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після реєстрації Постачальником належним чином оформленої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

Відповідно до п. 12.1 Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє отягом року з моменту його укладання.

Сторонами доказів розірвання, припинення чи визнання недійним Договору суду не надано.

Позивач на виконання своїх зобов`язань за Договором здійснив поставку товару Відповідачу (ЗВ ВП "Складське господарство" ДП "НАЕК "Енергоатом") на загальну суму 586 500,00 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 227 від 19.08.2022 р. та довіреністю на отримання матеріальних цінностей № 3/83 від 18.08.2022 р..

Також в матеріалах справи наявний рахунок на оплату № 117 від 19.08.2022 р., який виставлявся Позивачем Відповідачу на оплату поставки товару.

На підставі вказаної поставки Позивачем оформлена податкова накладна № 13, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією № 1 ( копія містяться в матеріалах справи ).

Позивач неодноразово звертався до Відповідача з листами ( вих. № 146 від 15.11.2022 р., № 160 від 12.12.2022 р. ) з проханням погасити існуючу заборгованість.

З метою досудового врегулювання спору на адресу Відповідача Позивачем була направлена претензія вих. № 172 від 08.06.2023 р. щодо погашення заборгованості за товар, поставлений за Договором поставки № 53-121-08-22-11262 від 29.07.2022 р., з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних з додатками а саме: належним чином засвідена копія податкової накладної від 19.08.2022 р. № 13 з квитанцією про реєстрацію та Акт звірки взаємних розрахунків за період: липень 2022 - червень 2023 між ТОВ "ТМСпецмаш" та ВП "Запорізька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" за Договором поставки товару № 53-121-08-22-11262 від 29.07.2022 р..

Відповідач у відповіді на претензію вих. № 172 від 08.06.2023 р. посилався на форс-мажорні обставини, які виникли у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Зазначив, що претензійні вимоги будуть розглянуті після закінчення або скасування воєнного стану в Україні.

У зв`язку з невиконанням Відповідачем обов`язку з оплати отриманого товару, Позивач звернувся до суду із позовом, за яким відкрито провадження у даній справі.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Судове рішення оскаржуються Відповідачем в частині стягнення 19 783,53 грн - 3 % річних та 27 712,69 грн інфляційних втрат, отже, з урахуванням положень ст. 269 ГПК України, в іншій частині судове рішення не переглядається апеляційним судом.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", з урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, також регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з положеннями статей 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, ст. 629 ЦК України закріплено фундаментальний принцип обов`язковості договору, на якому базуються договірні правовідносини, тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (схожий за змістом висновок міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 р. у справі №355/385/17 ).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що положеннями ст. 3 ЦК України регламентовано загальні засади цивільного законодавства.

Так, п.п. 3, 6 частини 1 ст. 3 ЦК України, визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин ( пункт 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України ). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість ( такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 р. у справі № 910/16579/20 ).

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У силу приписів статей 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося раніше, Позивач на виконання своїх зобов`язань за Договором здійснив поставку товару Відповідачу на загальну суму 703 800,00 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 227 від 19.08.2022 р. та довіреністю на отримання матеріальних цінностей № 3/83 від 18.08.2022 р.. При цьому, Відповідач факт отримання від позивача товару за видатковою накладною № 227 на загальну суму 703 800,00 грн не заперечив.

Проте Відповідач оплату отриманого товару не здійснив, чим порушив умови договору.

В розділі 3 Договору визначено вартість товару, що поставляється за умовами даного договору без врахування ПДВ - 586 500,00 грн., крім того ПДВ -117 300,00 грн. Разом з врахуванням ПДВ 703 800,00 грн.

Отже до вартості (ціни) товару включений ПДВ.

Податок на додану вартість (ПДВ) - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем.

Таким чином, встановлений у п. 3.2 договору строк оплати за товар (60 календарних днів) визначений для оплати всієї вартості поставленого товару, у тому числі ПДВ.

Зазначення у п. 3.3 Договору, що оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), не змінює строку щодо оплати в частині суми ПДВ.

Враховуючи вищевикладене, як слушно зазначив суд першої інстанції - заперечення Відповідача не звільняють його як Покупця від обов`язку здійснити повну оплату за весь поставлений позивачем товар, в тому числі суми ПДВ, у встановлений договором строк.

Доводам Скаржника щодо не надання доказів Позивачем в підтвердження направлення Відповідачу належним чином оформленої податкової накладної, і Відповідач мав право зменшити сплату вартості поставленого товару на суму ПДВ, суд першої інстанції надав належну оцінку, зазначивши наступне.

За змістом п. 4.5 Договору визначено, що Постачальник зобов`язаний скласти належним чином електронну податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПП у порядку та протягом строку, які визначені Податковим кодексом України. Електронна адреса Замовника для листування в рамках адміністрування ПДВ: .

Пунктом 7.7 Договору передбачено, що у разі, якщо постачальник не здійснить реєстрацію належним чином оформленої податкової накладної в ЄРПН у встановлений законодавством термін або відбудеться зупинення реєстрації податкової накладної та це призведе до втрати у замовника прва на нарахування сум ПДВ, що відносяться до податкового кредиту, замовник має право в односторонньому порядку зменшити загальну суму договору на відповідну суму ПДВ за такою податковою накладною.

Судом встановлено, що ТОВ "ТМСпецмаш" оформлено відповідну податкову накладну № 13 від 19.08.2022 р. та зареєстровано її в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією № 1.

Також на виконання умов договору Позивач повідомив про це Відповідача шляхом направлення на зазначену в договорі електронну адресу, доказів реєстрації податкової накладної № 13 від 19.08.2022 р., про що свідчить роздруківка вихідного листа від 01.09.2022 р..

Відповідно до абз. 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

В електронному кабінеті платника податків, розміщеному на офіційному веб-порталі Державної податкової служби України (доступ за посиланням: https://cabinet.tax.gov.ua/) кожен платник податків має змогу відслідковувати в режимі реального часу всі зареєстровані на його користь податкові накладні.

Відтак, з моменту реєстрації Позивачем податкових накладних, Відповідач мав змогу їх відслідковувати та встановлювати факт їх реєстрації з метою формування у Відповідача податкового кредиту з ПДВ, як це передбачено чинним податковим законодавством. Податковий кодекс не визначає іншого порядку обміну інформацією стосовно зареєстрованих податкових накладних, окрім як через засоби Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН).

Враховуючи викладене, строк оплати частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ слід визначати так само, як і для оплати вартості товару, оскільки на дату настання строків оплати товару податкова накладна вже була виписана та зареєстрована постачальником.

Як зазначено судом вище, відповідно до п. 3.2 Договору, Відповідач повинен був здійснити оплату товару протягом 60 календарних днів з дати його поставки, тобто в строк - до 18.10.2022 р. включно. Відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості отриманого товару у визначений у Договорі строк не здійснив, що Відповідачем не заперечується.

Згідно з ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, факт порушення Відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати Відповідачем вартості отриманої продукції у визначений Договором строк є доведеним. Доказів погашення суми боргу Відповідачем суду не надано.

Крім того, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 27 712,69 грн інфляційних втрат, нарахованих за період листопад 2022 - серпень 2023 та 3% річних у розмірі 19 841,38 грн, нарахованих за період 18.10.2022 - 25.09.2023.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Розрахунок 3% річних, здійснений Позивачем, господарським судом був перевірений та визнаний не правильним, оскільки за видатковою накладною № 277 від 19.08.2022 р. на суму 703 800,00 грн. кінцева дата сплати - 18.10.2022 р., з 19.10.2023 р. починається прострочення. Згідно перерахунку суду, здійсненого за допомогою інформаційної системи "Законодавство", суд встановив, що до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних в загальній сумі 19 783,53 грн.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений Позивачем період: листопад 2022 року - серпень 2023 року, суд першої інстанції встановив, що за заявлений Позивачем період сума інфляційних втрат складає 27 712,69 грн., як і визначено Позивачем.

Стосовно доводів Скаржника, що господарський суд мав право звільнити Відповідача від відповідальності у вигляді стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, заявлених Позивачем у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 р. у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц ).

Визначені ч. 2 ст. 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані ( у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг ).

Крім того, як слушно зауважив суд першої інстанції - Відповідач взяв зобов`язання за договором поставки вже після введення воєнного стану на території України. Воєнний стан на території України не означає, що Відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність, а виходячи з того, що Відповідач після введення воєнного стану уклав договір на поставку товару, свідчить, що продовжує господарську діяльність.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відхилення, як безпідставних та недоведених доводів Відповідача щодо зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, заявлених Позивачем у справі.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

Заяву Позивача ( підтриману Відповідачем ) про заміну Відповідача у справі № 908/3139/23 Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на його правонаступника Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», колегія суддів вважає обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації ( злиття, приєднання, поділу, перетворення ), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 06.02.2023 р. № 2896-ІХ утворення акціонерного товариства здійснюється шляхом перетворення державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ( код згідно з за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Набуті державою в результаті утворення товариства акції не підлягають приватизації. Товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків НАЕК «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства. НАЕК «Енергоатом» припиняється одночасно із державною реєстрацією товариства.

Відповідно до п. п. 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від 29.12.2023 р. № 1420 утворено акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код згідно з ) встановлено, що товариство є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з дня державної реєстрації товариства; відокремлені підрозділи державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва).

Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 11.01.2024 р. внесено запис про створення юридичної особи в результаті перетворення - Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», та в графі дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, зазначено Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМСПЕЦМАШ".

Замінити Відповідача у справі № 908/3139/23 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503, код ЄДРПОУ ВП 19355964) на його правонаступника Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503; код ЄДРПОУ ВП 19355964).

Апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 15.12.2023 р. у справі № 908/3139/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.05.2024 р.

Головуючийсуддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін