РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2024Справа № 910/1243/24
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Еніл"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс "Білд Дрім"

про стягнення 196 733,82 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еніл" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс "Білд Дрім" про стягнення 196 733,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку своєчасно та в повному обсязі оплатити виконані позивачем роботи за договором підряду №1706-22 від 17.06.2022 року.

У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 108 374,38 грн., пеню в розмірі 65 172,21 грн., 3% річних в розмірі 6 517,21 грн., інфляційні втрати в розмірі 16 670,02 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.02.2024 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

15.02.2024 до канцелярії суду (електронна пошта) позивач подав клопотання про усунення недоліків з доданими документами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

З повідомлення про доставку електронного листа вбачається, що документ в електронному вигляді "ст.. 176 Ухвала про відкриття провадження у справі (без виклику)" від 20.02.24 по справі №910/1243/24 (суддя Мудрий С.М.) було надіслано одержувачу товариству з обмеженою відповідальністю "Сервіс "Білд Дрім" в його електронний кабінет: 20.02.24 20:14.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову на отримання копії судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суд іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 годин, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, в силу положення частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі є 21.02.2024.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/1299/24 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

17.06.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Еніл" (підрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс "Білд Дрім" (генпідрядник) укладено договір підряду №1706-22.

Відповідно до п.1.1 договору генпідрядник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання власними та або залученими силами та засобами на свій ризик, якісно, у встановлені даним договором строки та порядку виконати роботи по влаштуванню цегляної кладки на об`єкті: «Реконструкція комплексу нежитлових будівель під будівлю адміністративно-торгівельного призначення по вулиці Тургенєвська, 21 у Шевченківському районі м. Києва» і здати роботи генпідряднику. У свою чергу генпідрядник зобов`язується прийняти у відповідності з документацією якісно виконані підрядником роботи та здійснити їх оплату на умовах, визначених даним договором.

Об`єкт: «Реконструкція комплексу нежитлових будівель під будівлю адміністративно-торгівельного призначення по вулиці Тургенєвська, 21 у Шевченківському районі м. Києва» (п.1.2 договору).

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2022 року, а у частині гарантії належної якості - до закінчення строку гарантії (п.2.1 договору).

Відповідно до п.2.2 договору початок робіт згідно з цим договором з 20 червня 2022 року.

Термін виконання робіт становить 6 (шість) календарних місяців (п.2.3 договору).

Пунктом 2.5 договору передбачено, що після закінчення виконання робіт по влаштуванню цегляної кладки підрядник зобов`язаний скласти акт прийому-передачі комплексу виконаних робіт.

Згідно з п.4.1 договору загальна вартість робіт за цим договором визначається на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) на весь обсяг робіт по влаштуванню цегляної кладки, які виконувались підрядником в рамках даного договору.

Загальна вартість виконаних робіт склала 208 374,38 грн., що підтверджується підписаними між сторонами та скріпленими їх печатками: актом №1 за серпень 2022 року від 16.08.2022 в розмірі 208 374,38 грн. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) за серпень 2022 року від 16.08.2022 в розмірі 208 374,38 грн.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що остаточна оплата за фактично виконані роботи здійснюється щомісячно генпідрядником протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту двостороннього підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт, за вирахуванням суми сплаченого авансу.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем здійснено часткову оплату виконаних позивачем робіт на загальну суму 100 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- №881 від 28.06.2022 року на суму 50 000,00 грн.,

- №392 від 22.12.20223 року на суму 50 000,00 грн.

Будь-яких інших доказів оплати матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в розмірі 108 375,38 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 65172,21 грн. за період з 06.09.2022 року по 10.01.2024 року, 3 % річних в розмірі 6 517,21 грн. за період з 22.08.2022 року по 10.01.2024 року та інфляційне збільшення в розмірі 16 670,02 грн. за період з вересня 2022 по листопад 2023 включно.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.8.10 договору у разі немотивованого порушення генпідрядником строків оплати (за винятком оплати авансових платежів) більше, ніж на 20 (двадцять) календарних днів, підрядник починаючи з 21 (двадцять першого) календарного дня має право вимагати у генпідрядника оплати пені у розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченої оплати, за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що остаточна оплата за фактично виконані роботи здійснюється щомісячно генпідрядником протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту двостороннього підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт, за вирахуванням суми сплаченого авансу.

Беручи до уваги п.4.1 та 8.10 договору, першим днем для стягнення пені є 11.09.2022 року.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Розрахунок пені:

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
11.09.2022 - 11.03.2023 : 25,00 (облікова ставка НБУ) 158 374,38 (Сума боргу) x 25,00 : 365 x 182 днів (прострочення) : 10018219 742,56грн.
За перерахунком суду загальний розмірі пені становить 19 742,56 грн. та підлягає задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 45 429,65 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком 3% річних в розмірі 6 517,21 грн. та індексу інфляції в розмірі 16 670,02 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 129, ч.9 ст. 165, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіт «Білд Дрім» (04111, м. Київ, вул. Щербаківського Данила, будинок 53, ідентифікаційний код: 41992665) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Еніл» (02175, місто Київ, вул.. Ревуцького, будинок 11-Г, 1-й поверх, 1-й під`їзд, нежиле приміщення 237, ідентифікаційний код: 41257449) основний борг в розмірі 108 374 (сто вісім тисяч триста сімдесят чотири) грн.. 38 коп., пеню у розмірі 19 742 (дев`ятнадцять тисяч сімсот сорок дві) грн. 56 коп., 3% річних в розмірі 6 517 (шість тисяч п`ятсот сімнадцять) грн.. 21 коп., інфляційні втрати в розмірі 16 670 (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят) грн.. 02 коп. та судовий збір у розмірі 2 328 (дві тисячі триста двадцять вісім) грн.. 84 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий