УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

м. Київ

06.05.2024Справа № 910/5495/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

відповідач-1: ОСОБА_2

відповідач-2: Миронівська міська рада

без виклику представників учасників процесу,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову (до подання позову), в якій просить суд :

- до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Миронівська міська рада про визнання протиправними та скасувати рішення Миронівської міської ради заборонити державним кадастровим реєстраторам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, здійснювати в Державному кадастровому реєстрі, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:008:0002 площею 8,7345 га, у тому числі щодо поділу, розділу, об`єднання земельної ділянки кадастровий номер :02:008:0002 площею 8,7345 га, реєстрації проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення, площею 8,7345 га, кадастровий номер :02:008:0002 площею 8,7345 га, з (код КВЦПЗ 01.02) для ведения фермерського господарства, на (код КВЦПЗ 01.01) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами с. Коритище, (колишньої Коритищенської сільської ради) Полівського старостинського округу № 13 Миронівської міської територіальної громади Обухівського району Київської області та технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:008:0002 площею 8,7345 га, що розташована за межами с. Коритище, (колишньої Коритищенської сільської ради) Полівського старостинського округу № 13 Миронівської міської територіальної громади Обухівського району Київської області..»;

- вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Миронівській міській раді вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:008:0002 площею 8,7345 га, з (код КВЦПЗ 01.02) для ведення фермерського господарства, на (код КВЦПЗ 01.01) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами с. Коритище, (колишньої Коритищенської сільської ради) Полівського старостинського округу № 13 Миронівської міської територіальної громади Обухівського району Київської області, а саме - надавати дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), проектів землеустрою та іншої землевпорядної документації, передавати в оренду, передавати в постійне користування, передавати у власність та інше до виконання рішення суду.

Дослідивши подану заяву, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав її задоволення Господарським судом міста Києва.

Згідно із частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Системний аналіз наведеного свідчить, що право особи на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду, в тому числі додержання правил юрисдикції у господарських судах.

Отже розгляд заяви та вжиття заходів забезпечення позову здійснюються виключно судом компетентним розглядати спір по суті. При цьому першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду за умови дотримання яких здійснюється її розгляд по суті.

Тобто першочерговою у будь - якому випадку є оцінка дотримання процесуального порядку звернення із заявою про забезпечення позову до суду.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2022 у справі № 917/1212/21.

Положеннями ГПК України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23 ГПК України), інстанційна юрисдикція (сттатті 24-26 ГПК України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Статтею 30 ГПК України встановлено правила виключної підсудності справ.

Згідно із частиною 3 статті 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Водночас, частиною 5 статті 30 ГПК України передбачено, що спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Отже, якщо відповідачем у справі є орган, зазначений у частині 5 статті 30 ГПК України, то така справа у будь - якому разі підлягає розгляду місцевим господарським судом юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Суд вказує на те, що у розумінні наведених норм процесуального права виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним господарським судом. Виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Виключна підсудність за змістом частини 5 статті 30 ГПК України визначає суд, яким має бути розглянуто справу. Правило про виключну підсудність застосовується судом у будь-якому випадку за наявності визначених законом умов, не залежить від волі сторін, а також наявності чи відсутності обґрунтувань учасників справи щодо її застосування.

Аналогічної позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 15.05.2018 у справі № 905/1566/17.

Так, суд зазначає, що даний спір стосується нерухомого майна - земельної ділянки кадастровий номер :02:008:0002 площею 8,7345 га, що розташована за межами с. Коритище, (колишньої Коритищенської сільської ради) Полівського старостинського округу № 13 Миронівської міської територіальної громади Обухівського району Київської області.

При цьому Відповідачами визначено фізичну та юридичну особу, місцезнаходження яких є Київська область, та які відсутні в переліку частини 5 статті 30 ГПК України, що спростовує наявність виключної підсудності.

Відтак, за сукупністю зазначеного, суд дійшов висновку щодо неможливості вирішення даної заяви Господарським судом міста Києва в силі підсудності спірних правовідносин Господарському суду Київської області.

Крім того, проаналізувавши положення глави 10 ГПК України, суд зазначає, що за наслідкам розгляду заяви про забезпечення позову, суд відповідно до частини 7 статті 140 ГПК України може повернути заяву про забезпечення позову якщо її подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, про що постановляє ухвалу або ж відповідно до частини 6 статті 140 ГПК України постановляє ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову.

З огляду на викладене, враховуючи, що підстави для повернення поданої заяви відсутні, суд вважає, що наявні підстави відмовити у її задоволенні.

Застосовувати аналогію процесуального законодавства та передавати дану заяву про забезпечення позову за підсудністю до Господарського суду Київської області суд не вбачає правових підстав.

Схожа за змістом правова позиція вбачається із постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2021 у справі № 904/5998/20.

Керуючись статтями 136-139, 140, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 06.05.2024 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Дата підписання повного тексту ухвали: 06.05.2024

Суддя Антон ПУКАС