ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2024 р. м. Київ Справа № 911/2126/23

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі

до Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119)

про стягнення 202 264,36 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Без виклику представників сторін.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства ДТЕК Київські регіональні електромережі до Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119) про стягнення 202 264,36 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.07.2023 року відкрито провадження у справі № 911/2126/23, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, у встановлений судом строк, відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надіслав, доказів повної або часткової сплати ним заборгованості, яка є предметом даного спору, не надав, клопотань про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву від відповідача не надходило, суд вважає, що, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Київобленерго, найменування якого змінено на Приватне акціонерне товариство ДТЕК Київські регіональні електромережі (далі-постачальник, позивач) є суб`єктом господарювання, що здійснює постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на території Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про ринок електричної енергії (далі - Закон) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 58 Закону України Про ринок електричної енергії споживач має право купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.

17.11.2015 року між Приватним акціонерним товариство Київобленерго, (постачальник) та Державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№119) (споживач) було укладено договір № 220069354 про постачання електричної енергії (далі - Договір1).

Відповідно до п 1.2.1. ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Електропостачання об`єктів споживача станом на сьогодні здійснюється на підставі Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, до якого споживач приєднався відповідно до Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312.

Між Відповідачем та Позивачем укладений діючий договір Споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який є публічним договором приєднання та розміщений на сайті Позивача за посиланням http://www.koe.vsei.ua/page?root=425&id=231.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 702 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього Договору.

Однак, відповідач свого обов`язку щодо оплати вартості використаної (купленої) ним електричної енергії в повному обсязі не здійснив.

10.09.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № про розстрочку виконання зобов`язань (далі Договір 2).

Пунктом 1.1 Договору 2 передбачено, що відповідно до умов боржник зобов`язується та гарантує повне погашення заборгованості, що утворилась за Договором про постачання електроенергії № 54, укладеного між сторонами, станом на 10.09.2019 року в розмірі 952 701,08 грн.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору 2 боржник зобов`язаний оплатити заборгованість, визначену п. 1.1 Договору, в порядку та строки, відповідно до Графіку погашення заборгованості (Додаток № 1 до цього Договору 2).

В разі невнесення платежів в строки передбачені Графіком, вважати, що термін погашення боргу в повному обсязі настав і сплатити борг повністю протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту прострочення виконання зобов`язань (п. 2.1.3 Договору 2).

Згідно з п. 6.4. Договору 2, він набирає чинності з дати підписання сторонами і діє до повної оплати заборгованості Боржником, а в разі настання обставин, передбачених п. 6.3 Договору до моменту настання цих обставин.

Згідно додатку № 1 до Договору 2 Графік погашення заборгованості, остаточний строк погашення заборгованості є 03.08.2020, проте, як вказує позивач, відповідачем здійснено лише часткове погашення суми боргу у розмірі 750 436,72 грн., решта в сумі 202 264,36 грн. заборгованості відповідачем не погашена.

Посилаючись на невиконання відповідачем обов`язків обумовлених Договором про розстрочку виконання зобов`язання позивач звернувся до суду із позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 202 264,36 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до Графіка погашення заборгованості, який є додатком № 1 до договору про реструктуризацію, відповідач зобов`язався погасити наявну у нього заборгованість у загальному розмірі 952 701,08 грн., протягом одинадцяти місяців, щомісячно сплачуючи по 86 609,18 грн., а саме: до 01.10.2019, до 01.11.2019, до 02.12.2019, до 02.01.2020, до 03.02.2020, до 02.03.2020, до 01.04.2020, до 04.05.2020, до 01.06.2020, до 01.07.2020 та до 03.08.2020.

Як зазначив позивач, відповідач свої зобов`язання, покладені на нього умовами Договору 2, виконав частково та в рахунок погашення заборгованості сплатив грошові кошти у загальному розмірі 750 436,72 грн.

Проте, в порушення умов Договору 2 відповідач свій обов`язок щодо оплати решти суми боргу не виконав, доказів протилежного сторонами в перебігу розгляду справи не надано.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доводи позивача про наявність у нього заборгованості не спростував, доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором про реструктуризацію та сплати коштів не надав.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 202 264,36 грн. (952 701,08 грн. (сума боргу узгоджена сторонами у Договорі 2) мінус 750 436,72 грн. (сума оплат здійснених відповідачем, про які стверджує позивач)), відтак вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджена та належить до задоволення.

Згідно із ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в сумі 202 264,36 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору, відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 3 033,97 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПІДПРИЄМСТВО ДЕРЖАВНОЇ КРИМІНАЛЬНО-ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (№119) (08343, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка, вул. Бориспільська, буд. 1, код 08680201) на користь Приватне акціонерне товариство ДТЕК Київські регіональні електромережі (04136, м. Київ, вул. Стеценка, 1-А, код 23243188) 202 264 (двісті дві тисячі двісті шістдесят чотири) грн. 36 коп. боргу та 3 033 (три тисячі тридцять три) грн. 97 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.П. Карпечкін