ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2024 р. Справа№ 910/16008/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Скрипки І.М.

Мальченко А.О.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2024

у справі № 910/16008/23 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

про стягнення 122 548,65 грн

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 12.01.2024 у справі № 910/16008/23 стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" 14 797, 74 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції вказав, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката та співмірність розміру витрат з наданими послугами.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження; скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2024 у справі № 910/16008/23, та прийняти нове рішення про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у додатковому рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріали справи не містять детального опису робіт адвоката, не надано видаткових касових ордерів або платіжних доручень про передачу коштів адвокату та не встановлено й не зазначено, якими доказами підтверджується фактичне понесення позивачем витрат на правову допомогу (їх оплати).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2024 у справі № 910/16008/23. Справу № 910/16008/23 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2024 у справі № 910/16008/23 вирішено розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес" (далі - позивач, ПрАТ "Страхова компанія "Юнівес") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (далі - відповідач, ПрАТ "Страхова група "ТАС", скаржник) про стягнення 122 548,65 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/423518 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування автомобіля марки BMW 7451, державний номер НОМЕР_1 , керування якого здійснював ОСОБА_1 . Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки Toyota, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АР/008623840). Вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16.01.2023 встановлено факт обопільності вини обох учасників ДТП. 10.07.2023 позивач звернувся до відповідача з претензією № 23/07/10-01 щодо компенсації частини виплаченого страхового відшкодування в розмірі 111 244,39 грн, яку відповідачем не виконано та надіслано лист № 10457/7123 від 24.07.2023 про відмову у виплаті компенсації частини страхового відшкодування. У зв`язку з викладеним та враховуючи положення ст. 1188 Цивільного кодексу України, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 122 548,65 грн, з яких 111 244,39 грн компенсації частини страхового відшкодування, 10 563,65 грн пені за період з 25.07.2023 по 13.10.2023, 740,61 грн 3% річних за період з 25.07.2023 по 13.10.2023.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.12.2023 у справі № 910/16008/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" суму страхового відшкодування в розмірі 109 744,39 грн, 10 421,21 грн пені, 730, 63 грн 3% річних та 2 118, 24 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині в позову відмовлено повністю.

27.12.2023 позивачем через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" подано заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої позивач просив суд прийняти додаткове рішення та стягнути з відповідача 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2023 у справі № 910/16008/23 - задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2023 у справі № 910/16008/23 - скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 244 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно із ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2023 у справі № 910/16008/23 - задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2023 у справі № 910/16008/23 - скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України), у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване додаткове рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Керуючись ст. ст. 231, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2024 у справі № 910/16008/23 - задовольнити.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2024 у справі № 910/16008/23 - скасувати.

3. У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді І.М. Скрипка

А.О. Мальченко