УХВАЛА

13 травня 2024 року

м. Київ

cправа № 922/3353/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський"

на рішення Господарського суду Харківської області

у складі судді Буракової А. М.

від 20.11.2023 та

на постанову Східного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Тарасова І. В., Білоусова Я. О., Пуль О. А.

від 08.02.2024

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський"

про стягнення 1 764 586,15 грн

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз"

про визнання права,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" про стягнення 1 764 586,15 грн заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за червень - грудень 2022 року за типовим договором розподілу природного газу, укладеного шляхом підписання заяви приєднання № 094211ESFQAP016 від 01.01.2016.

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" звернулось до Господарського суду Харківської області із зустрічним позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз", в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просило визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" не сплачувати за об`єм (обсяг) природного газу та не підтверджувати об`єм (обсяг) природного газу по типовому договору № 094211ESFQAP016 розподілу природного газу в період тимчасової окупації об`єктів газоспоживання у місті Харкові з березня 2022 року по травень 2022 року.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 у справі № 922/3353/23 первісний позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківміськгаз" 1 764 586,15 грн заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за червень - грудень 2022 року та 26 468,79 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою від 08.02.2024 Східний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 у справі № 922/3353/23.

05 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 у справі № 922/3353/23.

Ухвалою від 21.03.2024 Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків, шляхом:

- зазначення яку саме норму (які саме норми) матеріального права неправильно застосували суди першої та/або апеляційної інстанцій, яку саме норму (які саме норми) процесуального права порушили суди першої та/або апеляційної інстанцій, в чому саме полягає таке порушення чи неправильне застосування норм права та яким чином воно вплинуло на прийняття оскаржуваних судових рішень;

- належного обґрунтування виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (уточнити норму (норми) права (пункт, частину, статтю) щодо якої (яких) відсутній висновок Верховного Суду її (їх) застосування і висновок щодо застосування якої (яких) необхідно зробити Верховному Суду);

- уточнення вимог касаційної скарги;

- у разі оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 у справі № 922/3353/23 в цілому - подання Суду доказів доплати судового збору у сумі 4 294,40 грн.

У вказаній ухвалі Суд роз`яснив, що саме має містити касаційна скарга у разі визначення підставою касаційного оскарження судових рішень у справі наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржника також було попереджено про наслідки невиконання вимог ухвали Верховного Суду від 21.03.2024, передбачені частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 15.04.2024 Верховний Суд повернув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Товариством з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" на рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 у справі № 922/3353/23 на підставі частини 4 статті 174 та частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржник не усунув недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 21.03.2024. Товариством з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" вимоги ухвали Верховного Суду від 21.03.2024 виконано лише в частині уточнення вимог касаційної скарги та доплати судового збору. Водночас вимоги пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України та вимоги ухвали Верховного Суду від 21.03.2024 в частині зазначення щодо неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а також викладення належного обґрунтування виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржником не виконано.

22 квітня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" повторно звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 у справі № 922/3353/23, а також з клопотанням про поновлення процесуального строку.

Перевіривши матеріали повторно поданої касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський", Судом встановлено, що її слід залишити без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, з огляду на зміст наведених вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, якою переглянуто рішення суду першої інстанції, скаржник зобов`язаний зазначити яку саме норму (які саме норми) матеріального права неправильно застосували суди першої та/або апеляційної інстанцій, яку саме норму (які саме норми) процесуального права порушили суди першої та/або апеляційної інстанцій, обґрунтувати в чому саме полягає таке порушення чи неправильне застосування норм права та яким чином воно вплинуло на прийняття оскаржуваних судових рішень. Крім того, скаржник зобов`язаний також зазначити та належно обґрунтувати виключний випадок (виключні випадки) касаційного оскарження, передбачений частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

У касаційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" вказано, що підставами касаційного оскарження судових рішень є пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій:

- невірно застосували пункт 5.1. Типового договору розподілу газу (кореспондується із пунктом 1 глави 3 Розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем); пункт 5.2. Типового договору розподілу газу (кореспондується із пунктом 1 глави 3 Розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем); пункт 5.6. Типового договору розподілу газу (кореспондується із пунктами 5 - 7 глави 3 Розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем); пункт 7 глави 3 Розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем;

- не врахували листа-роз`яснення НКРЕКП № СЛ 2884-6101-0422 від 20.04.2022.

Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" не зазначило в чому саме полягає неправильне застосування норм права та яким чином воно вплинуло на прийняття оскаржуваних судових рішень, а також належним чином не обґрунтовало наявність виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" не вказало щодо застосування якої саме норми права (норм права), на його думку, відсутній висновок Верховного Суду.

Суд роз`яснює вчергове, що у разі визначення підставою касаційного оскарження судових рішень у справі наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник повинен чітко зазначити конкретну норму (норми) права (пункт, частину, статтю) щодо якої (яких) відсутній висновок Верховного Суду її (їх) застосування і висновок щодо застосування якої (яких) необхідно зробити Верховному Суду.

Водночас Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати конкретну підставу, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом принципу змагальності сторін, а отже вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними, однозначними та належно обґрунтованими.

Враховуючи наведене, Товариством з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" не дотримано вимоги щодо змісту касаційної скарги, встановлені частиною 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що повний текст постанови Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 у справі № 922/3353/23 складено 19.02.2024. Таким чином останнім днем для подання касаційної скарги на вказану постанову було 11.03.2024 (з урахуванням вихідних днів), після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений. При цьому скаржник мав безумовне право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга була б подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Як вже зазначалося вище, із касаційної скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" повторно звернулось до Верховного Суду 22.04.2024, тобто після перебігу строку, встановленого для подання касаційної скарги, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України, проте із клопотанням про його поновлення, яке обґрунтовано вчасним первісним зверненням з касаційною скаргою, яка спочатку була залишена без руху, а потім повернута Судом. Скаржник зауважує, що повернення первісної касаційної скарги спричинено недотриманням формальних вимог, проте це не перешкоджає повторному зверненню з нею, у зв`язку із чим просить визнати причини пропуску строку на звернення з касаційною скаргою поважними та поновити його.

Розглянувши наведені обґрунтування причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, Суд дійшов висновку, що підстави, зазначені скаржником у клопотанні, не можуть вважитися поважними з огляду на таке.

Згідно із пунктом 6 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

У даному випадку причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 у справі № 922/3353/23, зазначені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, не є поважними та об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, оскільки залежали від бездіяльності самого скаржника. У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження не зазначено що саме завадило Товариству з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" у повному обсязі виконати вимоги ухвали Верховного Суду від 21.03.2024 про залишення вчасно поданої первісної касаційної скарги без руху.

Водночас при повторному зверненні із касаційною скаргою Товариством з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" знов не дотримано вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України та проігноровано вимоги ухвали Верховного Суду від 21.03.2024, за якими первісно подана касаційна скарга вже залишалася без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12.07.2007).

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02) також визначено, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" залишається без руху на підставі частин 2 та 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків, шляхом:

- зазначення в чому саме полягає неправильне застосування норм права та яким чином воно вплинуло на прийняття оскаржуваних судових рішень;

- належного обґрунтування виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (уточнити норму (норми) права (пункт, частину, статтю) щодо якої (яких) відсутній висновок Верховного Суду її (їх) застосування і висновок щодо застосування якої (яких) необхідно зробити Верховному Суду);

- наведення інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 у справі № 922/3353/23.

Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 292 та пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" залишається без руху, Суд не розглядає клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 у справі № 922/3353/23.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 у справі № 922/3353/23, наведені Товариством з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський", визнати неповажними.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" на рішення Господарського суду Харківської області від 20.11.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 у справі № 922/3353/23 залишити без руху.

3. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський" строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

4. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський", що якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

5. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське підприємство "Хлібопекарський комплекс "Кулиничівський", що у разі не наведення інших поважних причин для поновлення строку на касаційне оскарження або визнання наведених підстав неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді Г. О. Вронська

І. Д. Кондратова