ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

14 травня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/2091/22(916/4036/23)

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області

на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023, прийняте суддею Грабован Л.І., м. Одеса, повний текст складено 22.12.2023,

у справі №916/2091/22(916/4036/23)

за позовом: Головного управління ДПС в Одеській області

до відповідачів:

-Фізичної особи-підприємця Мікрюкової Тетяни Михайлівни;

- ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (Фізичної особи-підприємця Мікрюкової Тетяни Михайлівни): керуючого реалізацією арбітражного керуючого Григоренка Юрія Сергійовича

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться справа №916/2091/22 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

Постановою Господарського суду Одеської області від 07.06.2023 у справі №916/2091/22 визнано ОСОБА_2 банкрутом; введено відносно ОСОБА_2 процедуру погашення боргів та призначено арбітражного керуючого Григоренка Юрія Сергійовича керуючим реалізацією майна.

13.09.2023 до суду першої інстанції від Головного управління ДПС в Одеській області в межах справи про неплатоспроможність №916/2091/22 надійшла позовна заява до Фізичної особи-підприємця Мікрюкової Тетяни Михайлівни та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики від 15.01.2019, згідно з яким ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняла у власність грошову суму у розмірі 200000 доларів США.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.09.2023 прийнято вищенаведену позовну заяву до розгляду в межах провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 , присвоєно №916/2091/22(916/4036/23) та залучено керуючого реалізацією арбітражного керуючого Григоренка Юрія Сергійовича до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ( ОСОБА_2 ).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23) (суддя Грабован Л.І.) у задоволенні позову відмовлено повністю; витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23) скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Між тим, з апеляційною скаргою скаржник звернувся з пропуском встановленого процесуальним законом строку на її подання, при цьому ним було заявлено клопотання про поновлення вищенаведеного строку, мотивоване тим, що 08.01.2024 Головне управління ДПС в Одеській області вже зверталося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на зазначене рішення місцевого господарського суду, проте ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 у справі №916/2091/22(916/4036/23) вказану апеляційну скаргу було повернуто апелянту у зв`язку з не усуненням останнім її недоліків, визначених в ухвалі суду від 15.01.2024 про залишення апеляційної скарги без руху. За твердженням Головного управління ДПС в Одеській області, на момент звернення з апеляційною скаргою апелянт не мав коштів для сплати судового збору, внаслідок чого з незалежних від нього причин не зміг усунути встановлені апеляційним господарським судом недоліки апеляційної скарги, що, в свою чергу, зумовило необхідність повторного звернення з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23).

Враховуючи те, що Головне управління ДПС в Одеській області, повторно звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23), не подало жодних доказів, які б підтверджували об`єктивну неможливість повторного подання апеляційної скарги в найкоротший строк після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, які слугували підставою для її повернення, та свідчили б про те, що апелянт, діючи добросовісно, розумно, обачливо і з достатнім поспіхом, вживав заходів для того, щоб якнайшвидше оскаржити вищенаведене рішення суду першої інстанції після повернення первісної апеляційної скарги, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що несвоєчасне оскарження апелянтом даного рішення, з огляду на наведені ним доводи, не зумовлене обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії.

За таких обставин, підстави, вказані скаржником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, були визнані апеляційним господарським судом неповажними, а тому, з огляду також і на відсутність належних доказів надсилання Фізичній особі-підприємцю Мікрюковій Тетяні Михайлівні та ОСОБА_1 копій апеляційної скарги з доданими до неї документами, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 зазначену апеляційну скаргу залишено без руху; встановлено апелянту строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали та, зокрема, запропоновано вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23) з наданням доказів, що їх підтверджують.

В межах встановленого судом апеляційної інстанції строку Головне управління ДПС в Одеській області надало до апеляційного господарського суду заяву б/н від 10.05.2024 (вх.№1286/24/Д1 від 10.05.2024) про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано фіскальні чеки №985 від 09.05.2024 та №977 від 09.05.2024, поштові накладні №985 від 09.05.2024 і №977 від 09.05.2024, а також описи вкладень у цінні листи №985 від 09.05.2024 та №977 від 09.05.2024, які підтверджують надіслання Фізичній особі-підприємцю Мікрюковій Тетяні Михайлівні та ОСОБА_1 копій апеляційної скарги.

Крім того, у вищенаведеній заяві про усунення недоліків апеляційної скарги б/н від 10.05.2024 (вх.№1286/24/Д1 від 10.05.2024) апелянт в обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23) зазначає про введення в Україні воєнного стану та наявність численних повітряних тривог, під час яких працівники Головного управління ДПС в Одеській області, дотримуючись безпекових рекомендацій, не могли здійснювати свої функціональні обов`язки, що, в свою чергу, негативно вплинуло на строк повторного звернення з даною апеляційною скаргою.

Розглянувши клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, викладене апелянтом у заяві б/н від 10.05.2024 (вх.№1286/24/Д1 від 10.05.2024), колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За умовами пункту 1 частини другої статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з частиною третьою статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції, його ухвалено 20.12.2023, а повний текст останнього складено та підписано 22.12.2023.

Отже, кінцевим строком для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23) є 11.01.2024.

З матеріалів справи вбачається, що 08.01.2024 каналами електронного зв`язку Головне управління ДПС в Одеській області звернулося з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23).

Між тим, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржником не було подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, а також доказів надсилання відповідачам копій апеляційної скарги та доданих до неї документів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 у справі №916/2091/22(916/4036/23) зазначену апеляційну скаргу залишено без руху; апелянту встановлено строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2024 у справі №916/2091/22(916/4036/23) продовжено Головному управлінню ДПС в Одеській області строк для усунення недоліків вищенаведеної апеляційної скарги до 16.02.2024.

З огляду на не усунення Головним управлінням ДПС в Одеській області недоліків його апеляційної скарги у встановлений судом апеляційної інстанції строк, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 у справі №916/2091/22(916/4036/23) було повернуто вказану апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що повторно з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23) скаржник звернувся з пропуском встановленого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження, а саме: 09.04.2024.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Колегія суддів зауважує на тому, що апелянт, повторно звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23), надав копію платіжної інструкції №54 від 04.03.2024 про сплату судового збору за подання даної апеляційної скарги, між тим не подав при цьому жодних доказів, які б підтверджували об`єктивну неможливість повторного подання апеляційної скарги в найкоротший строк після сплати судового збору. Жодних доказів на підтвердження існування обставин, які б реально зумовили не подання апеляційної скарги протягом тривалого періоду часу (більше місяця), а саме: з 04.03.2024 (дата сплати судового збору) до 09.04.2024 (дата повторного звернення з апеляційною скаргою), внаслідок поважних причин апелянтом також не надано.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такими підставами повинні бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку, при цьому суд має оцінити поважність цих підстав індивідуально в межах справи, яка розглядається, відповідно до положень процесуального закону, у тому числі, дослідивши відповідні докази, подані заявником на підтвердження своїх доводів про поважність пропуску процесуального строку.

Відповідний сталий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, у зв`язку із запровадженням такого стану, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків, викладено в постанові від 10.11.2022 у справі №990/115/22.

Жодних доказів, які б свідчили про наявність безпосереднього зв`язку між запровадженням воєнного стану та неможливістю подання даної апеляційної скарги у найкоротший строк після усунення недоліків, які стали підставою для її повернення, апелянтом до апеляційного господарського суду не подано.

Посилання скаржника на те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України апелянт під час повітряних тривог не міг реалізувати право апеляційного оскарження, не можуть бути розцінені судом поважними або непереборними обставинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки вони також є суб`єктивними (аналогічна правова позиція Верховного Суду відображена в ухвалах від 05.04.2023 у справі №911/3641/21, від 22.03.2023 у справі №910/1349/22, від 23.03.2023 у справі №910/16282/21), тим більше, що відповідно до матеріалів справи представники Головного управління ДПС в Одеській області брали активну участь у розгляді цієї справи, зокрема, шляхом участі у судових засіданнях в суді першої інстанції, які відбувалися під час дії воєнного стану на території України.

За таких обставин, беручи до уваги, що оголошення "повітряної тривоги" не є постійним явищем, неможливість підготувати та повторно подати апеляційну скаргу відразу або, принаймні, у найкоротший строк після усунення недоліків, які стали підставою для її повернення, скаржником не підтверджена жодними доказами.

Крім того, навіть під час повторного звернення з апеляційною скаргою апелянтом не було надано доказів направлення апеляційної скарги відповідачам, тобто не було усунуто недоліки, які спочатку слугували підставою для залишення без руху первісної апеляційної скарги, хоча скаржник мав розуміти, що право особи на повторне апеляційне оскарження може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що несвоєчасне оскарження Головним управлінням ДПС в Одеській області рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23), з огляду на наведені скаржником доводи, які не підтверджені належними у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказами, не зумовлене обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення учасника справи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії, натомість подання апеляційної скарги з істотним пропуском визначеного процесуальним законом строку зумовлене виключно власною недбалістю апелянта, який, виступаючи ініціатором апеляційного перегляду, не звернувся повторно з апеляційною скаргою відразу або, принаймні, у найкоротший строк після усунення недоліків, які стали підставою для її повернення, хоча, діючи розумно та обачливо, повинен був розуміти наслідки своєї пасивної поведінки.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997 (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10 2010 у справі "Устименко проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Європейський суд з прав людини в рішенні від 13.03.2018 у справі "Кузнєцов та інші проти Росії" підкреслив, що поновлення строків на оскарження означає відступ від принципу res judicata, а тому особи, які оскаржують рішення за межами наданих законом строків, мають діяти з достатнім поспіхом.

При цьому Європейський суд з прав людини у вказаному рішенні стосовно випадків пана Беззубко та пана Трубіцина визначає, що вказані заявники подали заяви про поновлення строку на оскарження після спливу чотирьох місяців з дня визнання неприйнятними їх апеляційних скарг, а тому, за даних обставин, такі заявника діяли без належної старанності та задоволення їх клопотання за таких умов означало б глумитися над принципом правової певності.

З цих підстав Європейський суд з прав людини визнав скарги пана Беззубко та пана Трубіцина неприйнятними.

Колегія суддів виходить із того, що процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, забезпечує оперативність судочинства, виступає дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на недопущення зловживання процесуальними правами, проте апелянт, звертаючись з даною апеляційною скаргою з істотним пропуском строку на апеляційне оскарження, не надав жодних переконливих доказів реальної наявності у нього перешкод для реалізації права на апеляційний перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23).

Відповідно до частини четвертої статті 260 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

В силу пункту 4 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23), зазначені у заяві б/н від 10.05.2024 (вх.№1286/24/Д1 від 10.05.2024), поданій апелянтом на виконання вимог ухвали від 29.04.2024 про залишення апеляційної скарги без руху, визнані Південно-західним апеляційним господарським судом неповажними, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області слід відмовити.

Станом на 14.05.2024 будь-яких інших документів на виконання вимог ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 про залишення апеляційної скарги без руху у справі №916/2091/22(916/4036/23) від скаржника до суду апеляційної інстанції не надходило.

Згідно з частиною четвертою статті 261 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 232-235, 256, 258, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Господарського суду Одеської області від 20.12.2023 у справі №916/2091/22(916/4036/23).

Справу №916/2091/22(916/4036/23) повернути Господарському суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир