ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 року м.Дніпро Справа № 904/4036/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Концерна "Союзенерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 (суддя Т.В. Загинайко, повний текст рішення складено та підписано 12.01.2024) у справі № 904/4036/23

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код 00135390)

до Концерна "Союзенерго" (51200, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, вул. Спаська, буд. 8; ідентифікаційний код 31965106)

про стягнення 179 520 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" з позовною заявою до Концерна "Союзенерго" про стягнення 179 520 грн. 00 коп. штрафу.

Позов мотивовано простроченням відповідачем термінів поставки товару за Договором від 21.10.2021 №09/03/1690-МТР.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі №904/4036/23 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Концерна "Союзенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 179 520 грн. 00 коп. - штрафу та 2 692 грн. 80 коп. - витрат на сплату судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Концерн "Союзенерго", в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким зменшити розмір штрафних санкцій до мінімальної суми та задовольнити позовні вимоги в розмірі десяти відсотків від заявленої суми позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що відповідачем вчинено усе можливе для вчасної поставки товару Позивачу та здійснення своїх зобов`язань. Прострочення поставки товару сталося з поважної причини та не спричинило збитків Позивачу, Відповідачем не отримано жодної претензії до договорів поставки товару у період з моменту їх укладення та до моменту подання позовної заяви.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить у задоволенні апеляційної скарги Концерн «Союзенерго» - відмовити повністю та рішення суду першої інстанції по справі залишити без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 13.02.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/4036/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

16.02.2024 матеріали справи №904/4036/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2024 (суддя доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу відповідача залишено без руху через неподання останнім доказів оплати судового збору у встановленому порядку і розмірі (визначена сума сплати 4026,00 грн). Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

21.02.2024 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 16.02.2024 надійшла заява про усунення недоліків скарги, до якої додана: платіжна інструкція №14508 від 20.02.2024 про сплату 4039,20 грн.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.02.2024 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Концерна "Союзенерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі №904/4036/23в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення і додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" ( покупець) та Концерном "Союзенерго" (продавець) укладено договір від 21.10.2021 №09/03/1690-МТР купівлі-продажу.

Пунктом 1.1 Договору визначено, що у випадку та на умовах, визначених цим договором, продавець зобов`язується передати продукцію у власність покупця, а покупець прийняти товар та сплатити за нього відповідну грошову суму.

Асортимент, кількість, якість, вартість та інші характеристики товару визначені в додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.2 Договору).

У Додатку №1 до Договору сторони погодили, що продавець зобов`язаний виконати поставку промислового обладнання - засувок клинових в асортименті кількості 123 штуки загальною вартістю 2 667 728 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ, а покупець зобов`язаний оплатити товар по факту поставки кожної партії товару та після проведення гідравлічних випробувань з позитивним результатом протягом 30 календарних днів. Термін проведення випробувань - до 30 календарних днів з моменту отримання товару на відповідальну зберігання.

Підпунктами 2.1.1, 2.1.2 Договору визначено, що продавець зобов`язаний забезпечити передачу товару у строки, встановлені цим договором, а також забезпечити передачу товару якість, кількість та асортимент якого відповідає умовам, встановленим цим договором.

Відповідно до підпункту 2.4.1 Договору покупець має право вимагати від продавця своєчасної передачі товару.

У пункті 7 додатку №1 до Договору сторони погодили термін поставки: протягом 120 календарних днів з моменту підписання договору (а.с.8-9).

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціни товару встановлюються в національній валюті та вказуються у відповідних додатках до цього договору. Загальна вартість товару за цим договором складається із сукупності вартості товару згідно з додатками.

Оплата вартості товару здійснюється на умовах, визначених додатками, після отримання покупцем примірника, належним чином підписаного сторонами оригіналу договору (пункт 3.2 Договору).

Відповідно до пункту 5.1 Договору продавець зобов`язується передати покупцю товар у строк та на умовах, визначених цим договором та відповідними додатками до договору.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що датою постачання товару вважається дата передачі його покупцю у місці призначення без зауважень по кількості, комплектності та якості, якщо інше не встановлено додатками до договору та/або додатковими угодами. Факт передачі товару підтверджується підписаною сторонами без зауважень видатковою накладною та/або відповідним актом приймання-передачі товару. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з дати підписання покупцем без зауважень видаткової накладної та/або акт приймання-передачі товару.

Відвантаження товару проводиться лише після отримання письмового повідомлення покупця про готовність до прийняття товару (пункт 5.5 Договору).

Сторони домовилися, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє протягом 1 року, але у будь-якому разі, - до повного виконання взаємних зобов`язань сторонами (пункт 11.1 Договору).

Сторони можуть за взаємною згодою припинити достроково дію нього Договору, підписавши відповідну угоду про припинення (пункт 11.2 Договору).

Також сторонами підписано Додаток №2 до Договору "Технічні вимоги на закупівлю запірної арматури".

На виконання умов Договору відповідачем у період з 26.11.2021 по 30.06.2022 включно здійснено поставку товару позивачеві на загальну суму 1 144 578 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ, що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи, а саме:

- від 26.11.2021 №1908 на загальну суму 118 650 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.25);

- від 07.12.2021 №1872 на загальну суму 101 640 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.24);

- від 08.12.2021 №1972 на загальну суму 100 800 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.27).

- від 10.12.2021 №1984 на загальну суму 30 000 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.28);

- від 29.12.2021 №1985 на загальну суму 187 920 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.29);

- від 30.12.2021 №1871 на загальну суму 52 650 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.23);

- від 03.02.2022 №87 на загальну суму 78 600 грн. 00 коп.. з урахуванням ПДВ (а.с.18);

- від 10.02.2022 №79 на загальну суму 60 000 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.17);

- від 14.02.2022 №1971 на загальну суму 107 268 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.26);

- від 16.02.2022 №170 на загальну суму 45 000 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.20);

- від 25.03.2022 №323 на загальну суму 60 000 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.21);

- від 12.05.2022 №90 на загальну суму 58 800 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.19);

- від 30.06.2022 №406 на загальну суму 143 250 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.22).

Відповідач листом від 28.10.2022 №987-10/22 повідомив позивача, що між сторонами укладено договори поставки №09/03/2243-МТР від 23.12.2021 та №09/03/1690-МТР від 21.10.2021. На підприємстві відповідача у м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, 2А, виготовлена трубопровідна арматура для виконання зобов`язань відповідача перед позивачем по укладеним договорам.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, російські окупанти знищили підприємство відповідача, цехи, виробниче обладнання, станки, в тому числі і трубопровідну арматуру, яку відповідач не встиг вивезти з території заводу.

Виходячи з викладеного, відповідач не має змоги виконати свої зобов`язання за вище перерахованими договорами у зв`язку з чим просить анулювати залишок недопоставленої арматури по договорам.

Позивач листом від 15.06.2023 №01/09/03/12-02/15/298 "Щодо договору №09/03/1690-МТР від 21.10.2021 запропонував відповідачеві в добровільному порядку виплатити штраф у сумі 173 640 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ, що є еквівалентом 10% від вартості товару, непоставленого вчасно та передбаченого пунктом 6.9 Договору №09/03/1690-МТР від 21.10.2021 за несвоєчасну поставку та попередив про звернення до суду з метою захисту свої порушених прав (а.с.31).

Позивач стверджує, що відповідачем лише частково виконано поставку товару за Договором на загальну суму 1 144 578 грн. 00 коп., з яких поставлено з простроченням на суму 262 050 грн. 00 коп. Поставку решти товару на суму 1 533 150 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ, відповідачем не здійснено, у зв`язку з чим прострочено поставку товару на загальну суму 1 795 200 грн. 00 коп. (1 533 150 грн. 00 коп. + 262 050 грн. 00 коп.); відповідач проти цього заперечує, що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

Рішення суду мотивоване законністю та обґрунтованістю вимог позивача.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій, суд керувався тим, що відповідач не надав доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Окрім цього, суд зауважив, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини стосуються обох сторін договору.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується позивачем лише в частині наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, колегія суддів саме в цій частині здійснює перегляд рішення суду першої інстанції.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За нормами частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно із частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.9 договору сторони погодили, що за порушення строку постачання товару, у тому числі викликане виявленням нестачі товару або постачанням товару, який не відповідає якості та комплектності, що обумовило необхідність заміни або додаткового постачання товару у порядку, визначеному п. 5.12, п. 5,13 Договору, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 5%, а в разі прострочення термінів поставки на 30 і більше календарних днів у розмірі 10% від вартості товару не поставленого вчасно.

Щодо дослідження та оцінки доказів про зменшення розміру пені апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частині 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) - кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій. передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд першої інстанції перевіривши розрахунок, наданий позивачем, встановив, що стягненню підлягає штраф у сумі 179 520 грн. 00 коп.

Розрахунки позивача перевірено апеляційним судом, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що господарським судом правомірно та обґрунтовано стягнуто зазначену суму.

Отже, на підставі статті 549 Цивільного кодексу України, статті 230 Господарського кодексу України та умов Договору, позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф.

Матеріалами справи встановлено, що договір був укладений добровільно та на засадах ЦК України та ГК України, тому повинен виконуватись згідно з їх вимогами, в тому числі і в частині відповідальності за порушення умов договору.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

На відповідача покладається обов`язок довести винятковість конкретного випадку та надати відповідні докази на підтвердження цього.

Відповідачем не надано суду жодних належних доказів на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення.

Також у постанові від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19 Верховним Судом зазначено, що висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами, які несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) розміру заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондує обов`язок сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, вони були зумовлені винятковими обставинами.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі №904/3551/18.

У справі, що розглядається, Відповідач не надав суду доказів в підтвердження винятковості тих обставин, за наявності яких є підстави для зменшення заявленого Позивачем до стягнення з відповідача розміру штрафу за порушення строку поставки товару.

Відсутність доказів понесення Позивачем збитків внаслідок порушення Відповідачем умов договору щодо строків поставки товару - не може бути підставою для зменшення штрафу. Слід зазначити, що штраф стягується за сам факт допущення порушення, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки, чи ні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18, постановах Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2019 у справі № 904/3988/18 та від 29.05.2019 у справі № 904/5943/18, від 12.09.2022 у справі № 904/822/22.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну Концерна "Союзенерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі № 904/4036/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2024 у справі № 904/4036/23 залишити без змін.

Судові витрати Концерну Концерна "Союзенерго" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.05.2024.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков