УХВАЛА

03 травня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/5684/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Вронська Г. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду міста Києва

суддя Зеленіна Н.І.

від 29.06.2023

та постанову Північного апеляційного господарського суду

колегія суддів: Кропивна Л. В., Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

від 24.01.2024

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Нестеренко Катерини Віталіївни (правонаступник Компанії Ель Пасадена Інвест Лімітед (El Pasadena Invest Limited))

до: 1) Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк",

2)Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон"

про розірвання договору та стягнення 202 051,22 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

Компанія Ель Пасадена Інвест Лімітед (El Pasadena Invest Limited) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - Відповідач-1, Скаржник) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" (далі - Відповідач-2) про розірвання договору банківського рахунка № SI296N від 20.09.2006 та стягнення 202 051,22 доларів США.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 у справі № 910/5684/20 Позовні вимоги Компанії Ель Пасадена Інвест Лімітед (El Pasadena Invest Limited) задоволено частково. Розірвано договір №N банківського рахунка від 20.09.2006, який укладено між Компанією Ель Пасадена Інвест Лімітед (El Pasadena Invest Limited) та Відповідачем-1. Стягнуто з Відповідача-1 на користь компанії Ель Пасадена Інвест Лімітед (El Pasadena Invest Limited) 195 860,00 доларів США - суми заборгованості та 82 019,34 грн - витрат по сплаті судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 у справі № 910/5684/20 задоволено клопотання Фізичної особи-підприємця Нестеренко Катерини Віталіївни про заміну сторони її правонаступником. Замінено позивача у справі - Компанію Ель Пасадена Інвест Лімітед (El Pasadena Invest Limited) її правонаступником - Фізичною особою-підприємцем Нестеренко Катериною Віталіївною.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 у справі № 910/5684/20 апеляційні скарги Компанії Ель Пасадена Інвест Лімітед (El Pasadena Invest Limited) та Відповідача-1 на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі № 910/5684/20 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2022 у справі № 910/5684/20 залишено без змін.

17 квітня 2024 року Відповідач-1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 у справі № 910/5684/20.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У тексті касаційної скарги Скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження є пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Водночас Скаржник лише цитує висновки, викладені у низці постанов Верховного Суду, в тому числі у постановах від 22.01.2024 у справі № 904/1282/22, від 05.12.2023 у справі № 910/6720/22, від 30.03.2023 у справі № 910/13/21, від 06.10.202 у справі № 263/11275/18, від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17,від 05.07.2022 у справі № 910/6807/21, від 23.01.2019 у справі № 355/385/17, від 03.07.2023 у справі № 175/4639/19.

Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Cкаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, у чому полягає непогодження із ним.

Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

При цьому необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Суд звертає увагу, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом другим частини першої цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

Оскільки суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг, Скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме, на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, чітко вказати норму права (пункт, частина, стаття), висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідної постанови та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення

З урахуванням зазначеного, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Скаржника на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 у справі № 910/5684/20 без руху на підставі частини першої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 у справі № 910/5684/20 залишити без руху.

2. Надати Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Роз`яснити Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська