ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"01" травня 2024 р. м. Вінниця Cправа № 902/43/24
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
про стягнення заборгованості в сумі 1 526 891,36 грн
08.01.2024 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 07.01.2024 року) (вх. № 42/24 від 08.01.2024 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" до Фермерського господарства "УКРАЇНА" про стягнення 1 526 891,36 грн заборгованості, з яких 949 426,03 грн інфляційних втрат та 577 465,33 грн 3% річних за договором поставки № ADV_UKR_1/20 від 20.02.2020 року. Зазначену позовну заяву сформовано в системі "Електронний суд".
Ухвалою суду від 15.01.2024 року відкрито провадження у справі № 902/43/24 за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 06.02.2024 року.
27.03.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 27.03.2024 року) (вх.канц. № 01-34/3326/24) про долучення доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
09.04.2024 року судом прийнято рішення, відповідно до якого позов задоволено повністю. Стягнуто з Фермерського господарства "УКРАЇНА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" 949 426,03 грн - інфляційних втрат, 577 465,33 грн - 3% річних, нарахованих за період з 25.10.2022 по 01.10.2023 рр. прострочення виконання грошових зобов`язань.
Також, судом призначено судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 01.05.2024 року.
Встановлено сторонам строк протягом п`яти днів з дати отримання судового рішення на подачу доказів щодо понесених судових витрат, а також заперечень відносно судових витрат на професійну правничу допомогу.
У судовому засіданні 01.05.2024 року представники позивача та відповідача правом участі не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.
У відповідності до п. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому судом вирішено розглянути заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу за наявними у справі доказами.
Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Позивачем у позовній заяві зазначено орієнтовну суму витрат на професійну правничу допомогу в суді складає 60 000,00 грн.
Також, у заяві (б/н від 27.03.2024 року) (вх.канц. № 01-34/3326/24) позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається із матеріалів справи, 22.09.2022 року між Адвокатським об`єднанням "ЕС ЕЛ ЕЙ" (Адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 30-LS/22.
Відповідно п. 1.1 Договору Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту правову допомогу на умовах і в порядку, визначених цим Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар) за її надання та компенсувати фактичні витрати, необхідні для виконання доручення.
Правова допомога, яка надається Адвокатським об`єднанням, складається серед іншого з: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності Клієнта; здійснення захисту прав та законних інтересів Клієнта, його працівників; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Клієнт зобов`язаний серед іншого сплатити гонорар в розмірі та на умовах, визначених Договором (п. 3.1 Договору).
Відповідно п. 4.2 Договору розмір гонорару, який підлягає сплаті Клієнтом, визначається за згодою Сторін та вказується в акті про надання правової допомоги, з розрахунку 1 година роботи адвоката становить 5 000,00 грн без ПДВ, 1 година роботи помічника адвоката становить 3 000,00 грн без ПДВ, якщо інший розмір винагороди не визначений в Додаткових угодах/Додатках до цього Договору (п. 4.2 Договору).
Попередньо узгоджений Сторонами розмір гонорару може зазначатись у додатках до Договору. Остаточний розмір гонорару, який підлягає сплаті Клієнтом, вказується в актах про надання правової допомоги, які формуються в міру необхідності та вручаються безпосередньо Клієнту (уповноваженій особі Клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням (п. 4.3 Договору).
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7.1 Договору).
Також до договору між сторонами до договору підписано Додаток № 11 від 25.10.2023 року, за змістом якого погоджено, що Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту правничу допомогу з метою захисту прав та законних інтересів Клієнта, яка включає в себе наступне:
- аналіз документів, наданих Клієнтом, щодо господарських відносин з контрагентом ФГ "УКРАЇНА" за договором поставки № ADV_UKR_1/20 від 20.02.2020 року зі всіма змінами та доповненнями, а також судових рішень, прийнятих за вказаним договором;
- підготовка, підписання та направлення листів, вимог, позовної заяви, відзиву, заперечень, пояснень, будь-яких інших процесуальних документів та представництво Клієнта у судовій справі, яка розглядатиметься Господарським судом Вінницької області між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" та ФГ "УКРАЇНА" про стягнення додаткових нарахувань за договором поставки № ADV_UKR_1/20 від 20.02.2020 року зі всіма змінами та доповненнями;
- періодичне інформування Клієнта про хід та проміжні результати надання правової допомоги (п. 1 Додатку).
Обсяг правничої допомоги, визначений в п. 1 цього Додатку, є орієнтовним. Фактично надана правнича допомога буде залежати від доцільності та можливості її надання, та буде узгоджуватися Сторонами усно або за допомогою направлення листів Адвокатським об`єднанням та прийняття запропонованого плану дій Клієнтом, у т.ч. шляхом використання електронної пошти (п. 2 Додатку).
За замістом п. 3 Додатку загальна вартість правничої допомоги Адвокатського об`єднання за цим Додатком складає 50 000,00 грн без ПДВ. Вартість правничої допомоги вказана без урахування ПДВ та інших податків, які будуть додатково включені до рахунку в разі необхідності.
Вартість правничої допомоги, вказана у п. 3 цього Додатку, оплачується Клієнтом протягом десяти календарних днів з моменту надсилання Адвокатським об`єднанням рахунку на оплату Клієнту (п. 4 Додатку).
25.03.2024 року між сторонами підписано акт № 2 приймання-передачі наданої правничої допомоги, за умовами якого сторонами погоджено, що Адвокатським об`єднанням було надано, а Клієнтом прийнято послуги з правничої допомоги що передбачені укладеним між Сторонами Додатком № 11 від 25.10.2023 року до Договору про надання правової допомоги № 30-LS/22 від 22.09.2022 року, а саме:
- аналіз документів, наданих Клієнтом, щодо господарських відносин з контрагентом ФГ "УКРАЇНА" за Договором поставки № ADV_UKR_1/20 від 20.02.2020 року зі всіма змінами та доповненнями, а також усіх судових рішень про стягнення коштів, прийнятих за вказаним вище договором.
- підготовка, підписання та направлення листів, вимог, позовної заяви, відповіді на відзив та представництво Клієнта в засіданнях у судовій справі № 902/43/24, яка розглядається Господарським судом Вінницької області між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" та ФГ "УКРАЇНА" про стягнення коштів (інфляційних втрат та 3% річних згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України) за Договором поставки № № 30-LS/22 від 22.09.2022 року зі всіма змінами та доповненнями.
Відповідно п. 2 Акту загальна вартість наданих послуг становить 60 000,00 грн, у т.ч. ПДВ.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).
В якості підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем долучено до справи договір про надання правової допомоги № 30-LS/22 від 22.09.2022 року, акт № 2 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 25.03.2024 року, рахунок на оплату № 1 від 04.01.2024 року, платіжну інструкцію № 170 від 11.01.2024 року на суму 60 000,00 грн.
Визначені сторонами послуги пов`язані з предметом судового розгляду та визначення правовою позиції по справі.
Верховний Суд прийшов до висновку, що «витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено» (Правова позиція Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.
Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При цьому, у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Верховний Суд дотримується позиції, що визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду відповідного клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови КГС ВС від 04.12.2018 у справі № 911/3386/17,від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18).
Обов`язок доказування розміру понесених витрат, в силу вимог ст. ст. 73, 77-80 ГПК України, покладено на відповідача.
На підставі ч. 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що згідно умов укладеного договору про надання правової допомоги № 30-LS/22 від 22.09.2022 року визначено погодинну оплату наданих послуг.
При цьому, не передбачено форми гонорару у фіксованому розмірі, а лише надано сторонам можливість узгодити інший розмір гонорару за 1 год. надання послуг.
Сторонами не узгоджено можливість зміни форми гонорару, тому визначення у додатковій угоді фіксованої суми гонорару за своєю правовою сутністю є новим договором з новою ціною. як його істотною умовою.
З урахуванням встановлених недоліків, складності справи та витраченого представником позивача процесуального часу розмір витрат на професійну правничу допомогу на думку суду є завищеним.
Отже, у суду наявні підстави для зменшення витрат позивача понесених на професійну правову допомогу до 40 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.
Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн слід залишити за позивачем
Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору суд зауважує наступне.
Виходячи з підпунктів 2.1, 2.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовних заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3 028,00 грн.
За подання позовної заяви до суду (б/н від 07.01.2024 року) (вх. № 42/24 від 08.01.2024 року) позивачем, згідно платіжної інструкції згідно кредитового переказу коштів № 6650 від 12.12.2023 року сплачено 18 343,14 грн судового збору.
При, цьому вірна сума судового збору, яка підлягала сплаті Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" за подання позовної заяви до суду становила 22 903,37 грн (1 526 891,36 грн х 1,5 : 100).
Крім того, позивачем подано позов через систему ЄСІТС, отже ставка судового збору складала 0,8 (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").
Тому, вірна сума судового збору становить 18 322,70 грн (22 903,37 х 0,8).
Отже, при зверненні до суду надмірно сплачено судовий збір в розмірі 20,44 грн може бути повернено позивачу на підставі поданого клопотання.
В силу ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Тому, витрати зі сплати судового збору в сумі 18 322,70 грн покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73 ,74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -
2. Судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн - залишити за позивачем.
3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
Додаткове судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.
Повний текст додаткового судового рішення складено 08.05.2024 року.
Суддя Міліціанов Р.В.
1 - до справи
3 - відповідачу ( АДРЕСА_1 )