РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/1255/23
Господарський суд Чернігівської області

у складі судді Ноувен М.П.,

за участю секретаря судового засідання Одинець І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

№ 927/1255/23

за позовом: Заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури,

вул. Шевченка,1, м. Чернігів, 14000

в інтересах держави в особі

Державної митної служби України за представництвом Чернігівської митниці

проспект Перемоги, 6, м. Чернігів, 14017;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів,

пр-т Перемоги, 126Б, м. Чернігів, Чернігівська обл., 14013;

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів в розмірі 39 730,25 грн.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

прокурора: Бабича Є.А.;

У провадженні Господарського суду Чернігівської області перебуває справа № 927/1255/23 за позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської митниці Державної митної служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів про визнання додаткових угод недійсними, а саме:

- визнати недійсною додаткову угоду від 22.07.2021 № 1/96 щодо внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу № 3101017ВЦ/8 від 16.02.2021, укладену між Північною митницею Держмитслужби та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів";

- визнати недійсною додаткову угоду від 28.08.2021 № 2/131 щодо внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу № 3101017ВЦ/8 від 16.02.2021, укладену між Північною митницею Держмитслужби та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів";

- визнати недійсною додаткову угоду від 14.09.2021 № 3/147 щодо внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу № 3101017ВЦ/8 від 16.02.2021, укладену між Північною митницею Держмитслужби та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів";

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів" на користь Чернігівської митниці Державної митної служби України грошові кошти в сумі 39 730,25 грн.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначено на 04.10.2023, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив.

У підготовчому засіданні 04.10.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви на 06.11.2023.

У підготовчому засіданні 06.11.2023 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення засідання до 14.11.2023.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 14.11.2023 провадження у справі було зупинене до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду у справі №922/2321/22 та опублікування повного тексту постанови, зобов`язано учасників справи повідомити суд про результати перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №922/2321/22 та надати копію відповідного судового рішення.

12.02.2024 ТОВ Енера Чернігів подано клопотання про поновлення провадження у справі, у зв`язку з тим, що 24.01.2024 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі № 922/2321/22.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.02.2024 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 05.03.2024.

05.03.2024 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 10.04.2024.

10.04.2024 судом оголошено перерву до 24.04.2024

У судовому засіданні 24.04.2024 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 ГПК України.

Позиції учасників справи.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що внесення додатковими угодами змін до договору вчинено з порушенням вимог Закону України Про публічні закупівлі, а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі, отже такі угоди підлягають визнанню недійсними, а надмірно сплачені кошти підлягають поверненню до бюджету.

Враховуючи те, що вищезазначені додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України Про публічні закупівлі, прокурор, посилаючись на приписи ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки позивач сплатив кошти за поставлену електричну енергію відповідно до ціни, вказаній у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 670 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 39 730,25 грн надлишково сплачених позивачем коштів.

Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне:

- підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді в особі Чернігівської митниці Державної митної служби України, оскільки прокурор звернувся в інтересах особи, яка не наділена повноваженнями щодо оскарження процедур закупівлі згідно з Законом України Про публічні закупівлі, а тому не можуть бути позивачем у цій справі. Відповідач вважає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України позовна заява прокурора підлягає залишенню без розгляду;

- прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог ч. 4 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, тобто те, що вони є нікчемними, а тому відповідно до презумпції правомірності правочину вони є правомірними;

- спірні додаткові угоди укладені відповідно до Закону України Про публічні закупівлі, факт коливання ціни кожного разу був документально підтверджений, а пропорційне збільшення ціни в Договорі здійснювалось відповідно до динаміки коливання товару на ринку впродовж всього терміну дії Договору, а не короткого періоду, безпосередньо після його укладення.

У відповіді на відзив прокурор заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, та вважає, що він належним чином обґрунтував підстави представництва інтересів держави у цій справі та звернення до суду з цим позовом; надані відповідачем документи не містять жодного підтвердження коливання вартості електричної енергії після укладення Договору та після укладення кожної додаткової угоди.

Відповідач у наданих запереченнях знову наголошує на відсутності підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави та вважає, що оскаржувані додаткові угоди були укладені правомірно.

Крім того, відповідач також зазначає, що на момент укладення між сторонами договору та оспорюваних додаткових угод (лютий 2021 року - листопад 2021 року), а також виконання сторонами умов Договору, постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 не діяла, а тому не може застосовуватися до спірних правовідносин між сторонами. Великою Палатою Верховного Суду у складі суддів: Шевцової Н.В., Булейко О.Л., Кривенди О.В., Мазура М.В., Пількова К.М. було постановлено окрему думку щодо зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22, у якій колегія суддів вважає, що не було підстав для відступу від висновку Касаційного адміністративного суду щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, викладеного у постанові від 5 квітня 2023 року у справі № 420/17618/21, згідно з яким сторони договору про закупівлю можуть вносити необмежену кількість разів змін до договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії в частині збільшення ціни за одиницю товару за умови дотримання обмеження щодо збільшення такої ціни до 10 % за один раз пропорційно збільшенню ціни відповідного товару на ринку, і за умови, що наведена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Позивач у запереченнях виклав свою позицію та зазначив, що враховуючи реорганізацію територіальних органів Держмитслужби та утворення територіальних органів як відокремлених підрозділів Держмитслужби, Чернігівська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України має відповідні повноваження.

Крім того, позивач зазначає, що додаткові угоди укладені з перевищенням встановленого законом 10% ліміту, чим порушено вимоги п.2 ч.5 ст.41 ЗУ «Про публічні закупівлі».

Заяви та клопотання сторін.

05.03.2024 прокурором подано заяву про зміну підстав позову, відповідно до якої останній, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, просить вважати підставою позову (в частині стягнення спірних коштів) п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України.

Відповідач проти заяви прокурора про зміну підстав позову заперечив.

У судовому засіданні 05.03.2024 суд прийняв заяву прокурора до розгляду.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Зі змісту поданої прокурором заяви вбачається, що він змінює посилання на норми матеріального права в частині позовної вимоги про стягнення спірних коштів.

Слід також зазначити, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом варто керуватися при вирішенні спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17). Тому норми, на які посилається позивач у справі, не є визначальними, натомість вагоме значення мають саме підстави, якими обґрунтовуються відповідні позовні вимоги, дослідивши які суд самостійно визначає, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Застосування судом для ухвалення рішення інших норм матеріального права, аніж зазначені позивачем, не призводить до зміни підстав позову та обраного позивачем способу захисту (за наявності у сторін можливості надати відповідні докази та аргументи з огляду на зміну правової кваліфікації) (п.34 постанови Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №905/132/21).

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Перелік обставин, які є предметом доказування.

Враховуючи предмет і підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі належать:

- обґрунтованість звернення прокурора з позовом до суду в інтересах Чернігівської митниці Державної митної служби України,

- порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача;

- наявність підстав для визнання недійсними додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів.

Щодо повноважень Чернігівської митниці на представництво Державної митної служби України суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» (далі постанова № 895) реорганізовано територіальні органи Державної митної служби України за переліком згідно з додатком шляхом їх приєднання до Державної митної служби.

На виконання вказаної постанови № 895 наказом Державної митної служби України від 27.10.2020 № 480 «Про реорганізацію територіальних органів Держмитслужби» (із змінами) розпочата реорганізація територіальних органів Державної митної служби України шляхом їх приєднання до Державної митної служби України, в тому числі і Північної митниці Держмитслужби.

Абзацом 3 пункту 2 постанови № 895 передбачено, що територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються.

Відповідно до наказу Державної митної служби України від 19.10.2020 № 460 утворено територіальні органи Державної митної служби України як відокремлені підрозділи, в тому числі Чернігівську митницю.

При цьому, відповідно до наказу Державної митної служби України від 30.06.2021 № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи» з 00 год. 00 хв. 01.07.2021 здійснення відповідних функцій і повноважень покладено на митниці як відокремлені підрозділи Державної митної служби України.

Отже, на сьогоднішній день Північна митниця Держмитслужби свою діяльність не припинила, але остання з 00 год. 00 хв. 01.07.2021 не виконує функції та повноваження, передбачені ст. 544 Митного кодексу України.

Згідно з підпунктом 28-1 пункту 11 Положення про Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» повноваження Голови Держмитслужби визначено делегувати керівникам територіальних органів (відокремлених підрозділів) Держмитслужби повноваження на виконання функцій, визначених Митним кодексом України, законодавством з митної справи, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на Держмитслужбу, законодавством про державну службу та іншими нормативно-правовими актами щодо, зокрема прийняття рішень та підписання інших документів у межах повноважень, визначених Митним кодексом України, законами України, порядками, положеннями та інструкціями, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України, наказами Мінфіну та Держмитслужби.

Пунктом 2 наказу Держмитслужби від 30.06.2021 № 41-Г «Про приймання-передання активів та зобов`язань, іншого майна, майнових прав і обов`язків та делегування окремих повноважень керівнику Чернігівської митниці як відокремленого підрозділу Держмитслужби» делеговано повноваження на вчинення деяких юридично значимих дій, пов`язаних із правонаступництвом Держмитслужби в майнових відносинах Північної митниці Держмитслужби.

Держмитслужба вчиняє правочини (юридично значимі дії) через свої відокремлені підрозділи (до яких віднесено митниці) та керівників відокремлених підрозділів (начальників митниць), що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва (або правовідношення самопредставництва), в якому відокремлений підрозділ та керівник відокремленого підрозділу відповідно до положення про відокремлений підрозділ зобов`язаний або має право вчинити правові (юридично значимі дії) від імені Держмитслужби, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Відтак, враховуючи реорганізацію територіальних органів Держмитслужби та утворення територіальних органів як відокремлених підрозділів Держмитслужби, Чернігівська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України наділена відповідними повноваженнями, правами та обов`язками на представництво Державної митної служби України.

Щодо представництва прокурора суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Так, частиною 3 ст. 53 ГПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч. 4, 5 ст. 53 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з висновком Конституційного Суду України, наведеним у рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99, поняття "інтереси держави" є оціночним; в кожному конкретному випадку прокурор, який звертається до суду із заявою, повинен обґрунтувати в суді наявність підстав для представництва інтересів держави (в тому числі публічних інтересів територіальної громади), але виключного переліку обставин, які можуть використовуватися, закон не передбачає.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Отже, державні органи та інші суб`єкти владних повноважень зобов`язані вживати (реалізовувати) комплекс організаційно-правових та інших заходів, спрямованих на створення умов для такого захисту прав, в межах визначених законодавством повноважень.

Щодо представництва позивача.

Відповідно до Положення про Чернігівську митницю, затверджене наказом Державної митної служби України від 29.10.2020 № 489, Чернігівська митниця здійснює державну митну службу в Чернігівській області (в зоні діяльності реорганізованої Північної митниці Держмитслужби).

Чернігівська митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності безпосередньо здійснює митну справу. Забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи, а також реалізацію делегованих повноважень Державної митної служби як її відокремлений підрозділ.

Відповідно до п. 3 Положення одним з основних завдань митниці є забезпечення в межах повноважень реалізації державної митної політики та державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи, запобігання та протидії контрабанді, боротьби з порушеннями митних правил.

Порушення економічних (майнових) інтересів держави, пов`язаних із раціональним та ефективним використанням бюджетних коштів та бездіяльності позивача полягає у наступному.

Чернігівська митниця Державної митної служби, як орган державної влади, є розпорядником бюджетних коштів у розумінні статті 22 Бюджетного кодексу України, що уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, водночас, зобов`язана ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави в бюджетній сфері.

Північна митниця Держмитслужби (Чернігівська митниця Державної митної служби), укладаючи оспорювані додаткові угоди до договору про закупівлю, які за доводами прокурора суперечать вимогам п. 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сприяла порушенню інтересів держави.

Прокурор звертався до Чернігівської митниці Державної митної служби листом з повідомленням про порушення вимог ЗУ «Про публічні закупівлі».

Відповідно до відповіді позивача листом № 7.11-1/7.11-10/8.7/3762 від 12.07.2023 митниця з метою визнання недійсними додаткових угод до договору на постачання електричної енергії, укладеного з ТОВ «Енера Чернігів» та стягнення надміру сплачених коштів, до суду не зверталася.

Суд вважає, що такі дії позивача свідчать про його бездіяльність щодо захисту інтересів держави.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що прокурор правильно визначив позивача у цій справі, оскільки позивач є замовником послуг при здійсненні процедури закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок бюджетних коштів за законодавством України, є стороною укладеного Договору та оскаржуваних додаткових угод до нього, та саме на її користь мають бути стягнуті надмірно перераховані кошти (в разі реституції).

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який є стороною спірних правочинів, юридичною особою, що може від свого імені придбати майнові права та нести обов`язки, є розпорядником бюджетних коштів та здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок коштів місцевого бюджету за законодавством України і має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів.

Таким чином, компетентний орган був достеменно обізнаний з фактом порушення законодавства в сфері публічних закупівель, та в позивача було достатньо часу для вжиття будь-яких заходів з метою реагування на порушення інтересів держави, проте остання самостійно не захистила інтереси держави в суді.

У порядку частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор, попередньо, до звернення до суду, повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Чернігівської митниці Державної митної служби до ТОВ Енера Чернігів про визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно отриманих коштів.

Враховуючи зазначене, суд зазначає, що прокурор навів достатні підстави для звернення з позовом до суду в інтересах держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

При цьому суд враховує, що можливість використання відповідачем безпідставно набутого майна, яким виступають у даному випадку грошові кошти, становить суспільний інтерес, а їх неповернення не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні. Разом з тим, потенційно факт перерахування на адресу відповідача зайвих бюджетних коштів порушує вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності, а тому призводить до протиправного витрачання публічних коштів, унеможливлює раціональне та ефективне їх використання. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та не сприяє забезпеченню виконання нею основних функцій та завдань. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

З огляду на вищевикладене, заперечення відповідача щодо представництва прокурором інтересів держави в особі Чернігівської митниці Державної митної служби не знайшли свого підтвердження та не приймаються судом.

Обставини справи встановлені судом.

Так, на веб-сайті «Prozorro» (ідентифікатор закупівлі № UA-2021-01-06-001592-а) Північною митницею Держмитслужби оприлюднено звіт про проведену закупівлю за переговорною процедурою з ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» щодо закупівлі 827 450 кВт/год електричної енергії вартістю 1 476 585,00 грн. з ПДВ.

За результатами переговорної процедури 16.02.2021 між Північною митницею Держмитслужби (Споживач) та ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» (Постачальник) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 310101ВЦ/8 (надалі Договір).

Відповідно до п. 3.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у терміни та на умовах визначених Договором електричну енергію, код ДК 021:20-5 Електрична енергія в обсягах і порядку передбачених Договором для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач сплачує Постачальнику за використану електричну енергію у розмірі, строки та на умовах передбачених Договором.

Постачання електричної енергії Споживачу здійснюється Постачальником на підставі поданої споживачем Заяви приєднання, форма якої зазначена у Додатку 1 до Договору.

Загальний обсяг електричної енергії складає 827 450 кВт/год, за ціною 1,78450057 грн. за 1 кВт/год з ПДВ, загальною вартістю 1 476 585 грн. з ПДВ., згідно п. 6.1, 6.2 та додатку 2 до Договору.

Період постачання електричної енергії за цим Договором з дати укладання Договору по 31.12.2021 року. (п. 4.4. Договору).

Відповідно до пункту 6.5 Договору, ціна за одиницю товару та загальна ціна цього Договору може змінюватися з дотриманням Сторонами норм, передбачених ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі». Зміну ціни за одиницю товару та загальної ціни цього Договору Сторони оформлюють шляхом підписання додаткової угоди до Договору яка набуває чинності з дати її підписання, якщо інше не передбачено додатковою угодою, та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 6.6. Договору, ціна за одиницю товару може збільшуватись протягом дії Договору до 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не приведе до збільшення суми, визначеної в Договорі. У цьому випадку зміна ціни за одиницю товару здійснюється у такому порядку:

- зміна ціни за одиницю товару допускається за умови надання Постачальником документального підтвердження факту коливання ціни такого Товару на ринку, а саме у торговій зоні «Об`єднані енергетичні системи».

- документальне підтвердження факту коливання ціни Товару на ринку може бути інформаційна довідка, висновок або інший документ Торгово промислової палати України чи її територіального відділення або скріншот зі сторінки офіційного сайту Національної комісії регулювання електроенергетики та комунальних послуг України або скріншот з вебсайту ДП «Оператор ринку».

Згідно з пунктом 14.1 Договір вважається укладеним та дійсним з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками (у разі наявності) і діє до 31.12.2021 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 14.2 істотні умови Договору про закупівлю не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

У подальшому, за ініціативою ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» укладено ряд додаткових угод до Договору від 16.02.2021 №3101017ВЦ/8, що стосуються зміни ціни за одиницю товару та обсягів постачання електричної енергії, зокрема:

додатковою угодою № 1/96 від 22.07.2021 змінено п. 6.1 Договору, а саме: Загальна ціна договору з ПДВ становить 1476583,71 грн в т.ч. ПДВ, 296097,28 грн в тому числі: за рахунок кошторису 1439583,71 грн; за рахунок суми відшкодування від орендарів за спожиту електроенергію 37 000,00 грн. Всі інші умови договору залишено без змін;

додатковою угодою № 2/131 від 28.08.2021 змінено п. 6.1 Договору, а саме: Загальна ціна договору з ПДВ становить 1147012,00 грн в т.ч. ПДВ, 191168,66 грн в тому числі: за рахунок кошторису 1110012,00 грн; за рахунок суми відшкодування від орендарів за спожиту електроенергію 37 000,00 грн. Всі інші умови договору залишено без змін;

додатковою угодою № 3/147 від 14.09.2021 змінено п. 6.1 Договору, а саме: Загальна ціна договору з ПДВ становить 1147010,30 грн в т.ч. ПДВ, 191168,38 грн в тому числі: за рахунок кошторису 1110010,30 грн; за рахунок суми відшкодування від орендарів за спожиту електроенергію 37 000,00 грн. Всі інші умови договору залишено без змін;

З урахуванням всіх додаткових угод, ціна за 1 кВт/год. електричної енергії виросла на 0,47340143 грн, а її обсяг зменшився.

Також, слід зазначити, що додаткові угоди починали діяти з різних періодів, а не з моменту їх укладення.

Зокрема, додаткова угода 1/96 від 22.07.2021 з 01.06.2021, додаткова угода № 2/131 від 28.08.2021 з 01.07.2021, додаткова угода № 3/147 від 14.09.2021 з 01.08.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, документальним обґрунтуванням для укладання спірних додаткових угод до Договору стали надані відповідачем документи, а саме:

для додатковї угоди № 1/96 від 22.07.2021- експертний висновок № 1496/21 від 07.07.2021 щодо надання інформації про рівень середньозважених цін на Електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України згідно з інформацією ДП «Оператор ринку», які склались за травень (01.05-31.05) 2021 року та червень (01.06.-30.06.) 2021 року, відповідно до якого ціна за травень (01.05.-31.05.) 2021 року становила 1018,74 грн за МВт/год , за червень (01.06.-30.06.) 1425,14 грн за МВт/год (без ПДВ);

для додатковї угоди № 2/131 від 28.08.2021- експертний висновок № 1838/21 від 11.08.2021 щодо надання інформації про рівень середньозважених цін на Електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України згідно з інформацією ДП «Оператор ринку», які склались за червень (01.06.-30.06.) 2021 року та 3 декаду липня (21.07-31.07) 2021 року, відповідно до якого ціна за червень (01.06.-30.06.) становила 1425,14 грн за МВт/год (без ПДВ), за 3 декаду липня (21.07-31.07) 2021 року 1623,28 грн за МВт/год;

для додатковї угоди № 3/147 від 14.09.2021- - експертний висновок № 1842/21 від 10.08.2021 щодо надання інформації про рівень середньозважених цін на Електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України згідно з інформацією ДП «Оператор ринку», які склались за липень (01.07-31.07) 2021 року та 05.08.2021, відповідно до якого ціна за липень (01.07.-31.07.) 2021 року становила 1444,05 грн за МВт/год, за 05.08.2021 1988,79 грн за МВт/год (без ПДВ).

Відповідно до актів прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії №310101ВЦ/8 від 16.02.2021 постачальником передано, а споживачем прийнято електроенергію та здійснено оплати:

1.Акт № 3101017ВЦ/31443/1 від 17.03.2021 прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії за лютий 2021 року в обсязі 223024 кВт/год, на загальну суму 397986,24 грн. з ПДВ.

Північною митницею на рахунок ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 454 від 18.03.2021 397 986,24 грн.

2.Акт № 3101017ВЦ/48437/1 від 20.04.2021 прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії за березень 2021 року в обсязі 96773 кВт/год, на загальну суму 172 691,38 грн. з ПДВ.

Північною митницею на рахунок ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 731 від 21.04.2021 172 691,38 грн.

3.Акт № 3101017ВЦ/64774/1 від 11.05.2021 прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії за квітень 2021 року в обсязі 66 819 кВт/год, на загальну суму 119 238,48 грн. з ПДВ.

Північною митницею на рахунок ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 931 від 12.05.2021 119 238,48 грн.

4. Акт № 3101017ВЦ/81480/1 від 15.06.2021 прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії за травень 2021 року в обсязі 54 178 кВт/год, на загальну суму 96 680,62 грн. з ПДВ.

Північною митницею на рахунок ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 1212 від 16.06.2021 90 211,49 грн., № 1214 від 16.06.2021 6 469,13 грн.

5.Акт № 3101017ВЦ/97403/1 від 09.07.2021 прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії за червень 2021 року в обсязі 47119 кВт/год, на загальну суму 90 823,57 грн. з ПДВ.

Північною митницею на рахунок ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 1455 від 12.07.2021 90 823,57 грн.

6. Акт № 3101017ВЦ/113497/1 від 01.09.2021 прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії за липень 2021 року в обсязі 43304 кВт/год, на загальну суму 90 282,82 грн. з ПДВ.

Північною митницею на рахунок ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 1936 від 01.09.2021 85 308,73 грн та № 1937 від 01.09.2021 на суму 45 974,09 грн.

7. Акт № 3101017ВЦ/129034/1 від 20.04.2021 прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії за серпень 2021 року в обсязі 42 214 кВт/год, на загальну суму 95 315,08 грн. з ПДВ.

Північною митницею на рахунок ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» перераховано кошти згідно платіжного доручення № 1993 від 17.09.2021 82 393,60 грн., № 1994 від 17.09.2024 308,62 грн, № 1995 від 17.09.2024 12 612,86 грн.

Отже, як вбачається з актів прийняття-передавання за спожиту електричну енергію у лютому - серпні 2021 року Північною митницею загалом перераховано 1 063 018,19 грн, загальна кількість поставленої у період лютого-серпня 2021 року ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» електричної енергії складає 573 431 кВт/год.

Постачальником виставлялись відповідні рахунки, які, відповідно до наявних у матеріалах справи платіжних доручень, оплачені споживачем у повному обсязі.

Крім того, прокурор також зазначає те, що укладення та набрання чинності спірними угодами в один день, а отже і застосування збільшеної ціни порівняно із первісною, дають підстави для висновку, що такий підхід до оформлення змін до ціни договору був зумовлений не відповідними коливаннями на ринку товару, а формальним дотриманням приписів щодо не перевищення 10% одноразового збільшення, який фактично дотриманий не був тобто укладення спірних угод не мало легітимної мети у розумінні ч. 1 ст. 203 ЦК

Отже, на думку прокурора, спірні Додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, а грошові кошти в сумі 39 730,25 грн є безпідставно отриманими ТОВ "Енера Чернігів", а тому підлягають поверненню позивачу.

Оцінка аргументів та нормативно-правове обґрунтування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За частиною другою статті 189 Господарського кодексу України (далі - ГК України) ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України «Про публічні закупівлі», яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадку збільшення ціни за одиницю товару у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Як встановлено судом, Договір №3101017ВЦ/8 про закупівлю електричної енергії сторонами було укладено 16.02.2021, відповідно до якого ціна електроенергії становила 1,78450057 грн за кВт/год, а вже 22.07.2021 сторонами підписано Додаткову угоду № 1/96, в якій визначено ціну електроенергії 1,927536 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ, з застереженням, що дана угода набуває чинності з 01.06.2021.

Як зазначено у листі ТОВ «Енера Чернігів», що був адресований Північній митниці Держмитслужби щодо пропозиції укласти додаткову угоду №1/96, підставою для укладення останньої слугувало збільшення ціни на електроенергію. Як доказ коливання ціни відповідач надав Експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1496/21 від 07.07.2021, відповідно до якого ціна за травень (01.05.-31.05.) 2021 року становила 1018,74 грн за МВт/год , за червень (01.06.-30.06.) 1425,14 грн за МВт/год (без ПДВ).

Середньозважена ціна на електроенергію, відповідно до даних, розміщених на офіційному сайті ДП «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua) уздовж періоду з 16.02.2021 (дата підписання договору) по 29.02.2021 становила 1621,93 грн за 1МВт.год, з 01.03.2021 по 31.03.2021 136987 грн за 1 МВт.год, з 01.04.2021 по 30.04.2021 1449,28 грн за 1МВт.год., з 01.05.2021 по 30.05.2021 1001,83 грн за 1 МВТ.год.

Враховуючи аналіз вищевикладених даних вбачається, що в період укладення додаткової угоди № 1/96 ціна на електроенергію була нижчою, ніж передбачено умовами Договору.

Проте, в Додатковій угоді № 1/96 визначено ціну електроенергії 1,927536 грн за 1 кВт/год.

Виходячи з викладеного, Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами значне коливання цін, що призвело до укладення Додаткової угоди №1/96 щодо підвищення ціни. Суд критично оцінює Експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1496/21 від 07.07.2021, оскільки останній не відображає значних коливань цін на момент укладення Додаткової угоди №1/96.

Отже, укладення додаткової угоди №1/96 від 22.07.2021 з викладенням умови щодо початку дії додаткової угоди - з 01.06.2021 та підняття ціни предмету закупівлі після підписання Договору не може бути розцінено судом як добросовісною поведінкою сторони та поважною причиною, яка забезпечує реалізацію принципів максимальної економії, ефективності та пропорційності, оскільки Відповідач не міг не розуміти особливості функціонування ринку (тобто постійне коливання цін).

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що лист та проект додаткової угоди № 1/96 не містять будь-якого детального обґрунтування підстав внесення змін, крім посилання на п. 5 ч. 2 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівля» та загального зазначення про коливання на ринку ціни Товару.

На підставі вищевикладеного, суд погоджується з доводами Прокурора, що підвищення ціни за Додатковою угодою № 1/96 від 22.07.2021 здійснено за відсутності законодавчо визначених підстав, внаслідок чого вказана Додаткова угода суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що є підставою для визнання такої Додаткової угоди № 1 від 24.02.2021 недійсною.

Крім того, відповідно до додаткової угоди № 1/96 від 22.07.2021 сторонами з 01.06.2021 збільшено ціну електричної енергії за 1кВт/год до 1,927536 грн.

Разом з тим, за Договором відповідач протягом періоду з 01 червня по 22 липня 2021 року щоденно постачав, а позивач приймав та споживав електричну енергію.

Тобто Додатковою угодою №1/96 сторони змінили ціну електричної енергії, яка вже була продана позивачу та спожита ним з 01 червня 2021 року.

Отже, товар, поставлений відповідачем до 22 липня 2021 року, був не тільки прийнятий відповідачем у власність, а й спожитий.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України.

У подальшому Додатковими угодами № 2/131, № 3/147 збільшено ціну за одиницю товару до 2,257902 грн за 1 кВт/год., тобто на 0,47340143 грн в порівнянні з ціною у Договорі, а тому кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, і є похідною від попередніх додаткових угод та автоматично незаконною, оскільки без попередньої додаткової угоди ціна по послідуючій буде фактично перевищувати підвищення ціни за одиницю товару більше, ніж на 10 %, визначених в статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" у порівнянні із основним договором, що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 щодо їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК, ст. 20 ГК визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 ст. 20 ГК серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У той же час, ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності) згідно з ч. 1 ст. 207 ГК України може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або частково.

Враховуючи те, що додаткові угоди № 1/96 від 22.07.2021, №2/131 від 28.08.2021, №3/147 від 14.09.2021 до Договору укладено з порушенням вимог п. 2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», то відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України, вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.

Отже, позов прокурора в цій частині задовольняється судом.

Щодо стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 39 730,25 грн.

Відповідно до вимог статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, за подібних обставин, дійшла висновку, що кошти одержані відповідачем безпідставно, оскільки підстава внаслідок визнання додаткових угод недійсними відпала, тому останній зобов`язаний їх повернути в силу статей 216, 1212 ЦК України.

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто і поставка електроенергії, і її оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної редакції Договору.

Наведена правова позиція узгоджується з сталою та послідовною практикою Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, Верховного Суду в постановах від 13.04.2023 у справі № 908/653/22, від 16.02.2023 у справі № 903/366/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, від 07.02.2023 у справі № 927/188/22.

Як встановив суд, відповідач у період з лютого по серпень 2021 року поставив Північній митниці електричну енергію у кількості 573 431 кВт/год, за яку останній сплатив кошти у розмірі 1 063 018,19 грн.

Виходячи з первісної ціни у Договорі, без врахування спірних додаткових угод, позивач повинен був сплатити за фактично поставлену електроенергію 1023287,94 грн.

Отже, різниця між сумою коштів, які фактично перераховано позивачем за електроенергію, визначеній з урахуванням додаткових угод, та сумою за електроенергію по ціні відповідно до Договору без урахування спірних додаткових угод, становить 39730,25 грн.

Таким чином, грошові кошти в сумі 39730,25 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний повернути їх позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

Враховуючи, що Чернігівська митниця Державної митної служби, як орган державної влади, є розпорядником бюджетних коштів у розумінні статті 22 Бюджетного кодексу України, що уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, водночас, зобов`язана ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави в бюджетній сфері, відтак кошти підлягають поверненню на її рахунок.

При цьому доводи відповідача про те, що приписи ст. 1212 ЦК України не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, враховуючи їх договірний характер, спростовуються вищенаведеними висновками суду.

Стосовно посилання відповідача про необхідність врахування окремої думки щодо зазначеної постанови ВП ВС суд зазначає наступне.

Окрема думка судді це сформований суддею письмовий документ, який є формою визначення власної позиції судді в разі незгоди з прийнятим (наданим) рішенням (висновком) або викладенням обставин, що доповнюють мотивувальну частину рішення (висновку).

Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення (ч. 3 ст. 34 ГПК України).

Таким чином, окрема думка судді містить незгоду з прийнятим рішенням або наданими висновками, однак не є обов`язковою для суду.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів має свій зміст: визнання допустимості, належності, достовірності, вірогідності, достатності і взаємозв`язку всієї сукупності доказів.

При аналізі доводів сторін суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у рішенні "Трофимчук проти України" зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід (рішення від 28.10.2010, заява № 4241/03).

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що заперечення відповідача не знайшли свого підтвердження і позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені повністю, витрати по сплати судового збору в сумі 10736 грн підлягають стягненню з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури.

Керуючись ст.129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури, код 02910114 в інтересах держави в особі Державної митної служби України, за представництвом Чернігівської митниці код 43985581 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів», код 41823846, про визнання додаткових угод недійсними та про стягнення 39730,25 грн надлишково сплачених коштів задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними:

- додаткову угоду від 22.07.2021 № 1/96 щодо внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу № 3101017ВЦ/8 від 16.02.2021, укладену між Північною митницею Держмитслужби та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів";

- додаткову угоду від 28.08.2021 № 2/131 щодо внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу № 3101017ВЦ/8 від 16.02.2021, укладену між Північною митницею Держмитслужби та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів";

- додаткову угоду від 14.09.2021 № 3/147 щодо внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу № 3101017ВЦ/8 від 16.02.2021, укладену між Північною митницею Держмитслужби та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Чернігів";

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів», пр-т Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013, код 41823846 на користь Чернігівської митниці Державної митної служби України, код 43985581, проспект Перемоги, 6, м.Чернігів, 14017, кошти в сумі 39730,25 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів», пр-т Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013, код 41823846 на користь Чернігівської обласної прокуратури (рахунок UA0006008, банк: державна казначейська служба України, м. Київ, одержувач Чернігівська обласна прокуратура, код 02910114) судовий збір в сумі 10736,00 грн.

5. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 06.05.2024.

Суддя М.П. Ноувен