ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2024м. ДніпроСправа № 904/856/24

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. розглянув спір

за позовом Фізичної особи-підприємця Ухаля Василя Васильовича, смт Дубове, Закарпатська область

до Фізичної особи-підприємця Кабак Ольги Вадимівни, м. Вільногірськ, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості в сумі 146 409,20 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Ухаль Василь Васильович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 146 409,20 грн., що складають суму заборгованості за договорами про перевезення вантажу в міжнародному повідомленні № 138 від 07.09.2023, № 139 від 07.09.2023 та № 146 від 09.09.2023.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань з оплати вартості послуг міжнародного перевезення вантажу.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 04.03.2024 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Ухаль Василя Васильовича залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

12.03.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, у зв`язку з чим господарським судом 18.03.2024 відкрито провадження у справі № 904/856/24, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, про що постановлено відповідну ухвалу.

Щодо дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи слід зазначити про наступне.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи № 904/856/24, на адресу останнього, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, надсилалась ухвала Господарського суду Дніпропетровської області про відкриття провадження від 18.03.2024.

Конверт із зазначеною вище ухвалою було повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що неотримання відповідачем листа з ухвалою суду та повернення його до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто, є власною волею відповідача.

За приписами пунктів 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати вартості послуг міжнародного перевезення вантажу.

07.09.2023 Фізичною особою-підприємцем Кабак Ольгою Вадимівною (далі - експедитор, відповідач у даній справі) та Фізичною особою-підприємцем Ухаль Василем Васильовичем (далі - виконавець, позивач у даній справі) укладено договір-заявку № 138 на перевезення вантажу у міжнародному повідомленні (далі - договір).

Вказаним вище договором сторонами узгоджено умови перевезення вантажу (ріпак в біг-бегах вагою 22,5 т), а саме: маршрут перевезення - Тернопіль (Україна) - Киркларелі (Туреччина); дата та час завантаження - 08-09.09.2023; відправник - ФОП Мельничук О.Б.; адреса - АДРЕСА_1 ; митне оформлення - Чернівці; прикордонний перехід - Дякове; дата та час прибуття на митницю - 15.09.2023; одержувач - "AXIS TRADE LTD"; адреса митного очищення - Капікуле; оплата - 1 800 доларів після вивантаження на карту; автомобіль (марка) - VOLVO, № тягача - НОМЕР_1 , № п/приц. - НОМЕР_2 .

У період дії цього договору та на його умовах експедитор доручає заявками, а виконавець приймає та організовує за винагороду на користь експедитора замовлені ним міжнародні та міжміські перевезення вантажів. Перевезення вантажів автомобільним транспортом здійснюється відповідно до умов Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів дорогами/КДПН/ (із змінами, внесеними Протоколом від 05.07.1978) та законодавчих актів України, цього договору-заявки.

Пунктом 12 договору сторонами визначено умови оплати, а саме: експедитор здійснює оплату транспортних послуг виконавця на його розрахунковий рахунок у гривнях, при наданні оригіналів рахунку-фактури, актів виконаних робіт, СМR-накладну з позначкою одержувача вантажу.

Факт надання послуг за спірним договором-заявкою на перевезення вантажу у міжнародному повідомленні підтверджується відповідною міжнародною товарно-транспортною накладною з відміткою вантажоодержувача про прийомку вантажу, копія якої залучена до матеріалів справи.

За результатами надання послуг за спірним договором позивачем складено рахунок фактуру № 192 від 03.10.2023 та акт здачі-прийому робіт (надання послуг) № 192 від 03.10.2023 на суму 65 823,48 грн., який відповідачем не підписано. Обґрунтованих заперечень щодо підписання вказаного акту ФОП Кабак О.В. також не надано.

07.09.2023 Фізичною особою-підприємцем Кабак Ольгою Вадимівною (далі - експедитор, відповідач у даній справі) та Фізичною особою-підприємцем Ухаль Василем Васильовичем (далі - виконавець, позивач у даній справі) укладено договір-заявку № 139 на перевезення вантажу у міжнародному повідомленні (далі - договір 2).

Вказаним вище договором сторонами узгоджено умови перевезення вантажу (ріпак в біг-бегах вагою 22,5 т), а саме: маршрут перевезення - Тернопіль (Україна) - Киркларелі (Туреччина); дата та час завантаження - 08-09.09.2023; відправник - ФОП Мельничук О.Б.; адреса - АДРЕСА_1 ; митне оформлення - Чернівці; прикордонний перехід - Дякове; дата та час прибуття на митницю - 15.09.2023; одержувач - "AXIS TRADE LTD"; адреса митного очищення - Капікуле; оплата - 1 800 доларів після вивантаження на карту; автомобіль (марка) - VOLVO, № тягача - АО2820НІ, № п/приц. - НОМЕР_3 .

У період дії цього договору та на його умовах експедитор доручає заявками, а виконавець приймає та організовує за винагороду на користь експедитора замовлені ним міжнародні та міжміські перевезення вантажів. Перевезення вантажів автомобільним транспортом здійснюється відповідно до умов Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів дорогами/КДПН/ (із змінами, внесеними Протоколом від 05.07.1978) та законодавчих актів України, цього договору-заявки.

Пунктом 12 договору сторонами визначено умови оплати, а саме: експедитор здійснює оплату транспортних послуг виконавця на його розрахунковий рахунок у гривнях, при наданні оригіналів рахунку-фактури, актів виконаних робіт, СМR-накладну з позначкою одержувача вантажу.

Факт надання послуг за спірним договором-заявкою на перевезення вантажу у міжнародному повідомленні підтверджується відповідною міжнародною товарно-транспортною накладною з відміткою вантажоодержувача про прийомку вантажу, копія якої залучена до матеріалів справи.

За результатами надання послуг за спірним договором 2 позивачем складено рахунок фактуру № 201 від 06.10.2023 та акт здачі-прийому робіт (надання послуг) № 201 від 06.10.2023 на суму 65 918,88 грн., який відповідачем не підписано. Обґрунтованих заперечень щодо підписання вказаного акту ФОП Кабак О.В. також не надано.

09.09.2023 Фізичною особою-підприємцем Кабак Ольгою Вадимівною (далі - експедитор, відповідач у даній справі) та Фізичною особою-підприємцем Ухаль Василем Васильовичем (далі - виконавець, позивач у даній справі) укладено договір-заявку № 146 на перевезення вантажу у міжнародному повідомленні (далі - договір 3).

Вказаним вище договором сторонами узгоджено умови перевезення вантажу (ріпак в біг-бегах вагою 22,5 т), а саме: маршрут перевезення - Тернопільська обл., с. Кривеньке (Україна) - Киркларелі (Туреччина); дата та час завантаження - 11.09.2023; адреса - Кривеньке, Тернопільська область, 48522; митне оформлення - Чернівці; прикордонний перехід - Дякове; дата та час прибуття на митницю - 18.09.2023; одержувач - ТОВ "Євротранс сервіс"; адреса митного очищення - Капікуле; оплата - 1 800 доларів після вивантаження 1-3 робочі дні на карту; автомобіль (марка) - VOLVO, № тягача - АО5828ЕО, № п/приц. - НОМЕР_4 .

У період дії цього договору та на його умовах експедитор доручає заявками, а виконавець приймає та організовує за винагороду на користь експедитора замовлені ним міжнародні та міжміські перевезення вантажів. Перевезення вантажів автомобільним транспортом здійснюється відповідно до умов Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів дорогами/КДПН/ (із змінами, внесеними Протоколом від 05.07.1978) та законодавчих актів України, цього договору-заявки.

Пунктом 12 договору сторонами визначено умови оплати, а саме: експедитор здійснює оплату транспортних послуг виконавця на його розрахунковий рахунок у гривнях, при наданні оригіналів рахунку-фактури, актів виконаних робіт, СМR-накладну з позначкою одержувача вантажу.

Факт надання послуг за спірним договором-заявкою на перевезення вантажу у міжнародному повідомленні підтверджується відповідною міжнародною товарно-транспортною накладною з відміткою вантажоодержувача про прийомку вантажу, копія якої залучена до матеріалів справи.

За результатами надання послуг за спірним договором 3 позивачем складено рахунок фактуру № 194 від 06.10.2023 та акт здачі-прийому робіт (надання послуг) № 194 від 06.10.2023 на суму 65 918,88 грн., який відповідачем не підписано. Обґрунтованих заперечень щодо підписання вказаного акту ФОП Кабак О.В. також не надано.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує про те, що останнім було відправлено відповідачеві документи, які є підставою для оплати послуг з перевезення вантажу в міжнародному повідомленні, проте, ФОП Кабак О.В. не розрахувалась в повному обсязі за надані послуги, здійснивши розрахунки частково в сумі 51 252,04 грн., у зв`язку з чим ФОП Ухаль В.В. було направлено вимогу від 22.01.2023 про сплату заборгованості на загальну суму 146 409,20 грн. з посиланням на договори-заявки № 138, 139,146 перевезення вантажу.

Вказана претензія щодо виконання зобов`язань з оплати наданих послуг залишилась відповідачем без належного реагування, що і стало причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність" встановлено, що транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Згідно з частиною 1 статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням

Як вже було зазначено вище, позивач виконав свої зобов`язання відповідно до спірних договорів-заявок на перевезення вантажу у міжнародному сполученні від 07.09.2023 №№ 138, 139, від 09.09.2023 № 146 та організував міжнародне перевезення вантажу автомобілем на загальну суму 197 661,24 грн., що підтвердужється залученими останнім до матеріалів справи доказами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач неналежним чином виконав зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг за спірними договорами-заявками, здійснивши розрахунки частково в сумі 52 252,04 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями квитанцій № 65ВВ-ВРАТ-7ВК6-0093 від 04.10.2023 на суму 25 613,07 грн. та № ММСК-4В6Е-7НТ4-ХЕ9Е від 05.10.2023 на суму 25 000,00 грн.

Крім того, позивач у позовній заяві зазначив про те, що грошові кошти в сумі 638,97 грн. було зараховано ним за надані послуги за спірними договорами-заявками за рахунок раніше проведених платежів.

До того ж, ФОП Ухаль В.В. до матеріалів справи залучено гарантійний лист ФОП Кабак О.В. від 05.10.2023, в якому остання зобов`язалась в термін з 05.10.2023-14.10.2023 оплатити заборгованість в сумі 146 409,20 грн. за спірними договорами-заявками.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення розрахунків на суму 146 409,20 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат господарський суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 300,00 грн., з яких 16 300,00 грн. - витрати на правову допомогу та 4 000,00 грн. - гонорар успіху.

При зверненні до суду позивачем у позовній заяві зазначено про понесені попередні витрати на правову допомогу адвоката у сумі 16 300,00 грн., з яких: 3 300,00 грн. - за огляд, вивчення та попередню правову оцінку документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням; 100,00 грн. - за проведення переговорів на предмет повернення боргу; 800,00 грн. - за аналіз судової практики; 500,00 грн. - за проведення арифметичних розрахунків; 8 300,00 грн. - за підготовку позовної заяви та пакету документів, необхідних для звернення до суду; 3 300,00 грн. - за вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу, у т.ч., забезпечення виконання судового рішення. Зазначено у тескті позовної заяви і про гонорар успіху у випадку вирішення спору на користь клієнта в сумі 4 000,00 грн.

Вказаний орієнтовний розрахунок суми судових витрат не містить посилань на кількість витраченого часу для надання адвокатом кожної послуги окремо.

На підтвердження факту надання правничої допомоги позивачем до матеріалів справи надано: договір про правову допомогу від 16.02.2024, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВО № 1070724 від 21.02.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.2008 № 11, квитанцію до прибуткового касового ордера № 06-02 від 21.02.2024 на суму 16 300,00 грн. та акт приймання-передачі наданих послуг від 21.02.2024.

Так, 16.02.2024 Фізичною особою-підприємцем Ухаль Василем Васильвичем (далі - позивач, клієнт) та Адвокатським бюро "Лози" (далі - повірений) укладено Договір про правову допомогу.

Відповідно до пункту 1.1. зазначеного вище договору повірений зобов?язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: надавати правову допомогу у спорі, що виник із ФОП Кабак О.В. З цією метою:

- здійснити огляд, вивчення та попередню правову оцінку документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням (7 год.);

- провести заходи досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів на предмет безспірного повернення боргу (0,5 год.);

- здійснити аналіз судової практики (2 год.);

- провести арифметичні розрахунки (1 год.);

- підготувати пакет документів, необхідних для звернення до суду, підготувати позовну заяву (18 год.);

- вчинити інші дії, необхідні для розгляду справи та її повного юридичного супроводу (6 год.).

У пункті 2.1. договору сторони передбачили сплату довірителем повіреному винагороди в розмірі 16 300,00 грн. за здійснення дій, зазначених у пункті 1.1.

Розрахунок здійснюється в момент передачі довірителю підготовленої позовної заяви.

Відповідно до пункту 2.3. договору при задоволенні позову довіритель сплачує повіреному премію (гонорар успіху) у сумі 1 000,00 грн.

21.02.2024 сторонами складено акт приймання-передачі наданих послуг за договором про правову допомогу від 16.02.2024, відповідно до якого повірений надав, а представник довірителя (Ухаль Василь Васильович) прийняв наступні послуги:

- огляд, вивчення, аналіз та попередня правова оцінка документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням (7 год. 05 хв.);

- проведення заходів досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (0 год. 20 хв.);

- аналіз судової практики (2 год. 00 хв.);

- проведення арифметичних розрахунків (1 год. 15 хв.);

- підготовка пакета документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви (16 год. 00 хв.);

- вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу (6 год. 00 хв.).

Загальна вартість послуг адвоката складає 16 300,00 грн. (пункт 1.2. акту).

Вартість кожної окремої послуги, зазначеної в акті приймання-передачі наданих послуг, не містить грошової оцінки.

Вказана сума сплачена в повному обсязі.

Таким чином, судом встановлено, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є гонораром адвоката, тож належить до судових витрат.

Згідно зі статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення заявлених витрат, у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.

Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді.

За приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, чинне законодавство не містить визначення такого виду гонорару як гонорар успіху. Зокрема, Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Правила адвокатської етики надають визначення поняття "гонорар" без поділу цього поняття на види. При цьому норми зазначених Закону та Правил не передбачають такі різновиди винагороди (гонорару) як основний, додатковий чи "гонорар успіху", що свідчить про те, що поняття "гонорар", яке міститься у зазначених нормативно-правових актах, є загальним, під яким розуміється як основна, так і додаткова винагороди.

Наразі Велика Палата Верховного Суду, на яку посилається позивач у свої заяві, у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху", як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

При цьому, господарський суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду в цій постанові вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також слід зазначити, що "гонорар успіху", погоджений сторонами у договорі під відкладальною умовою (у разі досягнення результату) є складовою частиною гонорару адвоката і належить до судових витрат, а відтак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати, зокрема, і гонорар успіху за критерієм розумності таких витрат, їх співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для сторони справи.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих за складністю доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Європейський суд з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" від 23.01.2014, "Горковлюк та Кагановський проти України" від 04.10.2018).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, зазначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом.

Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але і враховуючи також те, чи були вони розумними(§55).

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи вказане питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Разом з тим суд зазначає, що у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 зазначено, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, однак, частина п`ята наведеної норми визначає критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Отже, ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення заявлених витрат у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.

Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді .

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 300,00 грн. є необґрунтованою та завищеною, на підставі наступного.

Як вже було зазначено вище та вбачається з акту приймання передачі наданих послуг від 21.02.2024 , до складу витрат на правничу допомогу позивачем включено, зокрема:

- огляд, вивчення, аналіз та попередня правова оцінка документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням (7 год. 05 хв.);

- аналіз судової практики (2 год. 00 хв.);

- проведення арифметичних розрахунків (1 год. 15 хв.);

- підготовка пакета документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви (16 год. 00 хв.);

- вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу (6 год. 00 хв.).

Проаналізувавши зазначений вище акт, а також документи, що містяться матеріалах справи, господарський суд вважає, що відображена в ньому інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності, необхідності) та розумності їхнього розміру у розумінні приписів частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, цей спір відноситься до категорії справ незначної складності. Правовідносини з перевезення вантажів між сторонами є постійними, спори цієї категорії типовими, позовні вимоги ґрунтуються на трьох однотипних договорах-заявках.

Отже, підготовка цієї справи до розгляду в суді не потребувала значних затрат часу, великого обсягу юридичної і технічної роботи (текст позову розміщено на 7-ми аркушах та містить дані щодо змісту кожного із трьох договорів-заявок), нормативно-правове регулювання спірних правовідносин після відкриття провадження у справі не змінювалося, доказів на підтвердження ступеня складності справи, вирішення нових правових питань суду не надано.

Здійснення арифметичних розрахунків суми боргу, що складався із вартості послуг за трьома заявками (за двома - по 65 918,88 грн., за іншим - по 65 823,48 грн.), не є складним, а час на його здійснення позивачем значно завищено.

Витрати, зазначені в акті на огляд, вивчення, аналіз та попередню правову оцінку документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням (із зазначенням витраченого часу адвокатом - 7 год. 05 хв.), не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною, оскільки фактично охоплюються змістом наданої послуги з підготовки позовної заяви та пакету документів, необхідних для звернення до суду.

Також не зазначено позивачем та не надано відповідних доказів, які б свідчили про вчинення адвокатом інших дій для розгляду справи (із зазначенням витраченого часу - 6 год. 00 хв.), виходячи із того, що після відкриття провадження у справі (без виклику учасників справи) позивачем до суду не було надано жодної заяви по суті.

Суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Заявлена позивачем до стягнення з відповідача на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги сума як "гонорар успіху" не є безумовною підставою для відшкодування її в зазначеному розмірі за рахунок відповідача, адже цей розмір не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

За таких обставин, враховуючи те, що витрати на правничу допомогу у вигляді "гонорару успіху" в розмірі 4 000,00 грн. не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, без понесення яких у позивача буде відсутня можливість захистити свої права та законні інтереси, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, до того ж, у договорі про правову допомогу сторонами узгоджено "гонорар успіху" у меншому розмірі (1 000,00 грн.), ніж просить покласти на відповідача позивач, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер, відповідно суд доходить висновку про відсутність підстав для відшкодування "гонорару успіху" за рахунок відповідача.

При викладених обставинах, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, господарський суд вважає, що загальна сума витрат на правничу допомогу є обґрунтованою, та такою, що підлягає покладенню на відповідача, складає 5 000,00 грн.

Решту витрат на професійну правничу допомогу слід покласти на позивача.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 3 028,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77 79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кабак Ольги Вадимівни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) на користь Фізичної особи-підприємця Ухаля Василя Васильовича ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) 146 409,20 грн. - основного боргу, 5 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу та 3 028,00 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Решту заявлених витрат на професійну правничу допомогу покласти на позивача.

Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 154 437,20 грн.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 15.05.2024.

Суддя І.Ф. Мельниченко