ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
07.05.2024 Справа №905/1013/22
за заявою: б/н від 08.03.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» про розстрочення виконання рішення у справі:
за позовом: керівника Покровської окружної прокуратури Донецької області, м.Покровськ в інтересах держави в особі Відділу освіти Селидівської міської ради, м.Селидове та Східного офісу Держаудитслужби, м.Дніпро
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», м.Дніпро
про визнання недійсними додаткових угод та повернення зайво сплачених коштів
Суддя: Паляниця Ю.О.
Секретар судового засідання: Сухіна В.А.
У засіданні брали участь:
прокурор: Полякова С.О за посв.
від позивачів: не з`явились
від боржника (відповідача, заявника): Калитвянська С.О. за дов.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 28.09.2023 позовні вимоги керівника Покровської окружної прокуратури Донецької області, м.Покровськ в інтересах держави в особі Відділу освіти Селидівської міської ради, м.Селидове та Східного офісу Держаудитслужби, м.Дніпро задоволено повністю, визнано недійсними додаткові угоди №№1-7, 9-11 до договору про постачання електричної енергії споживачу №5068 від 29.03.2021, укладеного між Відділом освіти Селидівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», cтягнуто з відповідача на користь позивача 1 грошові кошти в сумі 1031110,75 грн, стягнуто з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури судовий збір в сумі 47719,66 грн.

На виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2024, супровідним листом №905/1013/22 від 24.01.2024 Господарського суду Донецької області матеріали справи №905/1013/22 були скеровані до суду апеляційної інстанції.

11.03.2024 до суду надійшла заява б/н від 08.03.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Донецької області від 28.09.2023 по справі №905/1013/22 на загальну суму 1031110,75 грн щомісячними рівними платежами на 1 рік з дня вступлення зазначеного рішення в силу до повного їх виконання шляхом сплати.

Ухвалою від 13.03.2024 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду вказаної заяви до повернення матеріалів справи №905/1013/22 до Господарського суду Донецької області.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 рішення Господарського суду Донецької області від 28.09.2023 залишено без змін.

23.04.2024 матеріали справи повернуті апеляційним судом до місцевого суду.

25.04.2024 на виконання рішення від 28.09.2023 видано відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 25.04.2024 заяву б/н від 08.03.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» призначено до розгляду на 07.05.2024.

У письмових поясненнях №56/3-831ВИХ-24 від 01.05.2024 прокурор зазначав, що чинним процесуальним законодавством встановлено присічний строк протягом якого суд може розстрочити виконання рішення, а саме один рік з моменту його ухвалення.

У додаткових поясненнях б/н від 06.05.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», боржник наголошував на тому, що підприємство у 2022 2023 роках зазнає збитків. Поряд з цим, у вказаному зверненні боржник зазначав, що вже почав виконувати рішення суду, а саме ним було сплачено судовий збір.

Прокурор у судове засідання 07.05.2024 з`явився, заперечив проти задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» про розстрочення виконання рішення.

Представник відповідача (боржника) у судове засідання 07.05.2024 у режимі відеоконференції з`явився, подану заяву підтримав.

Представники позивачів у судове засідання 07.05.2024 не з`явились, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлені належним чином, судом не викликались.

Розглянувши заяву б/н від 08.03.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», суд зазначає про наступне:

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ст.ст.18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009, виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 по справі №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 по справі №11-рп/2012).

Виходячи з того, що згідно із ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України судове рішення по справі №905/1013/22, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення, відповідач посилається на те, що 24.02.2022 російська федерація розпочала війну відносно України та розпочала військові дії на її території, що негативно вплинуло та продовжує впливати на виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» зобов`язань за договорами, які укладаються ним з різними учасниками ринку електричної енергії, в тому числі договорів постачання електричної енергії з юридичними та побутовими споживачами тощо; в Україні прийнято низку нормативних актів, якими покладено додаткові обов`язки на Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» щодо заборони на відключення/обмеження споживання електричної енергії споживачам та нарахування і стягнення неустойки (штрафів, пені) від заборгованості за несвоєчасне та/або неповне внесення споживачами плати за спожиту електричну енергію, що відповідно, вплинуло на його фінансовий стан та призвело до збільшення дебіторської заборгованості за період війни на 285,36% і таки обставини знаходяться поза межами його впливу. Також боржник зазначає, що внаслідок бойових дій у населених пунктах Донецької області збройними формуваннями російської федерації сумісно із воєнізованими підрозділами так званої ДНР із використанням зброї захоплено два енергоофіси та майно товариства у смт Нікольське та смт Мангуш, що також негативно вплинуло на його фінансовий стан.

Відповідно до ч.1 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищевказаної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.ч.3, 4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження своєї заяви відповідачем представлено до матеріалів справи (у копіях), зокрема, звіти про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2022 та 2023 роки, роздруківки статей інтернетвидань ЗМІ, заяви про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронних органів України.

Частиною 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 наведеного кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Поряд з цим, суд зазначає, що в силу приписів ч.5 ст.331 Господарського процесуального кодексу України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Цей строк встановлений законом і суд не має права встановлювати інший термін відстрочки або розстрочки рішення.

Тобто, при застосуванні положень ч.5 ст.331 Господарського процесуального кодексу України в частині визначення строку розстрочення виконання судового рішення має враховуватись дата ухвалення такого рішення.

До того ж, визначений зазначеними положеннями строк для розстрочення виконання судового рішення (один рік) є присічним та чинним законодавством не передбачена можливість його поновлення чи продовження.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 14.07.2020 у справі №908/1884/19 та від 20.09.2018 у справі №905/2953/17.

Так, рішення у цій справі ухвалене судом 28.09.2023, відтак, враховуючи приписи ч.5 ст.331 вищезазначеного кодексу, строк, на який можливе розстрочення виконання зазначеного судового рішення триває до 28.09.2024.

З поданих доказів вбачається, що підприємство боржника перебуває у скрутному фінансовому становищі. Суд вважає, що зазначені обставини істотно перешкоджають виконанню рішення, однак не виключають можливості самостійного виконання боржником рішення суду у цій справі. Примусове ж виконання рішення може покласти на нього додатковий фінансовий тягар, що може негативно вплинути на можливість здійснення ним статутної діяльності в умовах воєнного стану. Також суд враховує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» не відмовляється від сплати заборгованості, а шукає способи виконання рішення в повному обсязі.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб ставити питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 у справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, тривалість виконання вісім місяців).

Отже, розстрочення для відповідача виконання рішення суду на 3 місяці, з урахуванням приписів ч.5 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, не призведе до надмірної тривалості виконання судового рішення та порушення балансу інтересів сторін.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд частково задовольняє заяву б/н від 08.03.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» про розстрочення виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.234, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В:

Заяву б/н від 08.03.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» про розстрочення виконання рішення задовольнити частково.

Розстрочити Товариству з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» виконання рішення Господарського суду Донецької області від 28.09.2023 у справі №905/1013/22 на 3 місяці зі сплатою рівними частками за наступним графіком: до 07.06.2024 343703,58 грн, до 07.07.2024 343703,58 грн, до 07.08.2024 343703,59 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Вступну та резолютивну частини ухвали складено 07.05.2024.

Повний текст ухвали складено 13.05.2024.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку ст.ст.255-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.О.Паляниця