ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Черкаси Справа № 925/290/24

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

позивача: Євтушенко В.В. адвокат (в режимі відеоконференції),

відповідач не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна газопостачальна компанія»

про стягнення 1 976 194,96 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна газопостачальна компанія» про стягнення попередньої оплати за договором постачання природного газу № 07/1546-20 від 31.08.2020 та договором постачання природного газу № 05/1529-20 від 26.06.2020 у розмірі 1 830 464,88 гривень, інфляційних нарахувань за період з 24.01.2023 по 31.01.2024 85 424,22 гривень, 3 % річних за період з 24.01.2023 по 28.02.2024 60 305,86 гривень, інфляційних нарахувань за період з 01.02.2024 до моменту повного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Центральна газопостачальна компанія» судового рішення в частині сплати основного боргу, 3 % річних за період з 29.02.2024 до моменту повного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Центральна газопостачальна компанія» судового рішення в частині сплати основного боргу.

Судові витрати сплачений судовий збір позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач свого зобов`язання з постачання газу в оплаченому позивачем обсязі не виконав, суму передоплати за непоставлений природний газ ні з власної ініціативи, ні у відповідь на пред`явлену йому претензію (вимогу) не повернув. Крім повернення попередньої оплати, позивач за прострочення повернення спірних коштів, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, 3 % річних, а також просить суд у рішенні зазначити про подальше нарахування на основну суму боргу інфляційних втрат та 3 % річних за період після дати звернення з позовом і до часу повного виконання зобов`язання по сплаті основного боргу.

Ухвалою від 07.03.2024 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, справу вирішив розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 09.04.2024 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 30.04.2024.

Господарський суд Черкаської області постановляв ухвали про участь представника позивача в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Відповідач у строк, визначений законом, відзиву або будь-які інші письмові заперечення, доказів, що впливають на вирішення спору по суті, не надав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У призначене судове засідання відповідач не з`явився, причини неявки не відомі.

Ухвали Господарського суду Черкаської області судом було направлено до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС відповідача, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа, яка міститься у матеріалах справи.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (частина 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення щодо позовних вимог, які просив задовольнити.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати 01.05.2024 підписана вступна та резолютивна частина рішення.

Відомості про вказані процесуальні дії занесені до протоколу судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між ТОВ «Центральна газопостачальна компанія» (постачальник) та ТОВ «АДМ Юкрейн» (споживач) були укладені однотипні договори:

договір постачання природного № 07/1546-20 від 31.08.2020 та договір постачання природного № 05/1529-20 від 26.06.2020.

Відповідно до п. 1.1 договорів Постачальник зобов`язується поставити Споживачу у 2020 році природний газ (код за ДК 016:2010, 06.20.1; код за ДК 021:2015 - 09123000-7) (далі Газ), в обсягах і порядку, передбачених даним Договором, а Споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Постачальник передає Споживачу Газ, шляхом надання номінацій та реномінацій, в тому числі по місяцях.

Дані обсяги є плановими та можуть зменшуватися або збільшуватись відповідно до заявок Споживача. Фактичні обсяги споживання природного газу будуть остаточно узгоджені в актах приймання-передачі природного газу (п. 1.2 договорів).

Приймання-передача Газу поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних Актів приймання-передачі, які є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами. (п. 1.12 договорів).

Місячна вартість Газу визначається, як добуток ціни Газу, що визначено додатками до цього Договору на кількість Газу реалізованого у відповідному місяці. Загальна вартість Газу за цим Договором визначається, як сума місячних вартостей Газу (п. 2.1 договорів).

Моментом оплати вважається день надходження грошових коштів на рахунок Постачальника (п. 2.2 договорів).

Крім вартості природного газу, яка постачається Споживачу, Споживач сплачує Постачальнику компенсацію вартості попередньо замовленої (договірної) потужності на добу наперед, згідно Постанови НКРЕКП № 3013 від 24.12.2019 р., яка розраховується виходячи з планово замовленого обсягу природного газу. Оплата замовленої потужності має бути оплачена Споживачем на рахунок Постачальника до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки (п. 2.6 договорів).

Відповідно до п. 3.1 порядок оплати встановлюється наступним чином:

3.2. Оплата за газ проводиться Споживачем на банківський рахунок Постачальника, шляхом перерахування грошових коштів в порядку, визначеному Сторонами у Додаткових угодах до Договору.

3.3. В платіжних дорученнях Споживач повинен обов`язково зазначати номер Договору, дату його підписання та призначення платежу. За наявності заборгованості у Споживача за цим Договором, Постачальник зараховує кошти, що надійшли від Споживача, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Споживача, будуть зараховані як передплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.

3.4. У разі зменшення фактичного місячного обсягу споживання Споживачем Газу порівняно із замовленим обсягом, залишок грошових коштів зараховується, як попередня оплата за Газ майбутніх періодів.

3.5. Прострочення Споживачем оплати є підставою для Постачальника припинити/обмежити постачання Газу.

Постачання Споживачу може бути припинено (обмежено) в інших випадках, передбачених Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом ГТС, Кодексом ГPC, Правилами безпеки систем газопостачання (п. 5.2 договорів).

Припинення постачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити Постачальнику заборгованість за даним Договором.

За необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання Споживачу Постачальник надсилає Споживачу не менше ніж за 10 (десять) календарних днів до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо). У разі усунення Споживачем до зазначеного в повідомленні часу фактів, що стали причиною надіслання повідомлення та завчасного надання Постачальнику підтверджених документів (а Оператору ГРМ/ГТС копії) газопостачання не припиняється (не обмежується) (п. 5.3 договорів).

При порушенні умов Договору Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 6.1 договорів).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до "31" грудня 2020 року, а в частині не виконаних зобов`язань до їх повного виконання. (п. 9.1 договорів).

Договір вважається продовженим (пролонгованим) на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Кількість пролонгацій необмежена (п. 9.2 договорів).

Доказів визнання недійсними чи розірвання договорів за згодою сторін в справу не подано. Договори сторонами виконувалися.

На виконання умов обох договорів позивач сплатив відповідачу в загальній сумі 64 039 517,73 гривень з ПДВ, що підтверджується виписками руху коштів по рахунку позивача із посиланням на обидва договори постачання природного газу.

Частину цих сплачених коштів у розмірі 300 000,00 гривень відповідач повернув позивачеві, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача від 02.06.2021.

Таким чином на виконання договору № 07/1546-20 та договору № 05/1529-20 позивач загалом сплатив відповідачу 63 739 517,73 гривень (63 739 517,73 = 64 039 517,73 300 000,00).

Відповідач поставив позивачу газ на суму 61 517 863,18 гривень з ПДВ, що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу з посиланнями на обидва договори між сторонами.

Акти підписані без зауважень щодо якості та кількості поставленого та отриманого газу.

Крім того, відповідно до пункту 2.6 договорів загальна сума компенсації вартості попередньо замовленої (договірної) потужності на добу наперед склала 391 189,67 гривень з урахуванням ПДВ.

Відтак загальна сума вартості поставленого відповідачем природного газу та компенсації вартості попередньо замовленої (договірної) потужності за договорами склала 61 909 052,85 гривень (61 909 052,85 = 61 517 863,18 + 391 189,67); загальна сума коштів, які позивач сплатив відповідачу, але в обмін на які не отримав природній газ, і які не є компенсацією вартості попередньо замовленої (договірної) потужності 1 830 464,88 гривні, які відповідно до пунктів 3.3, 3.4 договорів є загальною сумою попередньої оплати, яку відповідач отримав від позивача, але на яку не передав позивачу товар.

Позивач вказав, що відповідач листом від 23.01.2022 № 64-23 попередив всіх своїх партнерів про неможливість виконання зобов`язання з поставки газу через блокування всіх рахунків Компанії за наслідками здійснення щодо неї кримінального провадження.

Отже між сторонами має місце невиконання відповідачем свого зобов`язання з постачання газу в оплаченому відповідачем обсязі.

Позивач повідомив відповідача про зміну постачальника газу, а також звернувся з претензією (вимогою) № 05/12-2023 від 05.12.2023, якою просив повернути попередню оплату в розмірі 1 830 464,88 гривень. Претензію відповідач отримав 21.12.2023, на яку відповіді не надав, суму попередньої оплати за природний газ не повернув.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України договір (ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ст. 626-628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За своєю правовою природою укладені між сторонами договори є договорами постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З наведеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Статтею 538 ЦК України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідачем не було поставлено повний обсяг оплаченого позивачем газу, відносини сторін не продовжені для можливості зарахування сплачених коштів у рахунок майбутніх поставок, тому у позивача виникло альтернативне право або вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивач просить суд стягнути вартість оплаченого, але не поставленого відповідачем газу по обох договорах.

Обов`язок відповідача повернути передоплату за непоставлений газ позивач розраховує з наступної дати після отриманого повідомлення від 23.01.2023 про неможливість відповідачем поставки газу (тобто, з 24.01.2023).

Суд вважає, що у даному повідомленні відповідача міститься описка в даті листа 23.01.2022 замість 23.01.2023, оскільки передумовою появи цього листа є інформація в самому листі про те, що лише 19.12.2022 Компанія відповідача потрапила під слідство і це спричинило неможливість виконання договірних зобов`язань.

Суд погоджується з позицією позивача, що незважаючи на направлення відповідачу претензії про повернення спірних коштів передоплати лише 05.12.2023, позивач вправі вважати відповідача зобов`язаним повернути спірні кошти з 24.01.2023.

Суд при цьому виходить з тих обставин, що станом на час складення листа від 23.01.2023 відповідач вже чітко усвідомлював неможливість виконання ним зобов`язання по поставці газу за обома договорами на користь позивача. Також усвідомлював фактичне припинення договірних зобов`язань між сторонами, що виключає можливість вважати договірні зобов`язання сторін пролонгованими і це б дало можливість перенесення спірних коштів у майбутні поставки (п. 3.3).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ГПК України особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Оскільки відповідачем не було повернуто позивачу кошти передоплати за непоставлений газ в сумі 1 830 464,88 грн у добровільному порядку, то цей борг належить стягнути примусово. Строк виконання даного зобов`язання є таким, що настав.

За змістом положень ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

На правовідносини сторін щодо прострочення повернення позивачу коштів передоплати за непоставлений газ поширюються положення ст. 625 ЦК України про право кредитора нарахувати інфляційні та 3% річних на прострочене зобов`язання.

Дана норма ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності, встановленою законом, тому не має значення, чи передбачені були її положення в господарському договорі.

Приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив його обґрунтованість, вірність та відповідність застосованим судом до спірних відносин норм законодавства.

Щодо позовних вимог про застосування до даних правовідносин частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як визначено частиною 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Норма, встановлена частиною 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України введена в дію з 1 січня 2019 року з метою убезпечити особу, на користь якої ухвалено рішення, від повторних звернень до суду з вимогами про стягнення нарахування після ухвалення рішення.

Як зазначено в частинах 11 та 12 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Суд доходить висновку про можливість застосування механізму нарахування, визначеного частиною 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України для 3 % річних.

При цьому, суд визнав за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився.

Із наведеного вище випливає, що частина 10 статті 238 ГПК України не стосується нарахування інфляційних втрат, стягнення яких є предметом позову у справі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна газопостачальна компанія» (вул. Надпільна, 261, офіс 209, м. Черкаси, 18031, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» (вул. Сагайдачного Петра, 16-А, м. Київ, 04070, )

1 830 464,88 грн попередньої оплати за договором постачання природного газу № 07/1546-20 від 31.08.2020 та договором постачання природного газу № 05/1529-20 від 26.06.2020,

85 424,22 грн інфляційних нарахувань,

60 305, 86 грн 3 % річних,

29 642,92 грн судового збору.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нарахувати до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна газопостачальна компанія» (вул. Надпільна, 261, офіс 209, м. Черкаси, 18031, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Юкрейн» (вул. Сагайдачного Петра, 16-А, м. Київ, 04070, ) 3 % річних на суму основного боргу, що становить 1 830 464,88 грн, починаючи з 29.01.2024 та до моменту виконання рішення суду, за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - сума непогашеної заборгованості; 3 - відсотки річних; Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

У задоволенні клопотання про нарахування інфляційних втрат в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 09 травня 2024 року.

Суддя О.В. Чевгуз