ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" травня 2024 р. Справа № 921/112/24

Суддя Західного апеляційного господарського суду Галушко Н.А.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою Кременецької міської ради б/н від 06.05.2024 (вх.ЗАГС 01-05/1313/24 від 06.05.2024)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.04.2024 (повний текст складено 16.04.2024 ,суддя Чопко Ю.О.)

у справі №921/112/24

за позовом: Комунального некомерційного підприємства "Кременецька опорна лікарня" Кременецької міської ради" (47004, Тернопільська область, м. Кременець, вул. Горбача ,1)

до відповідача: Кременецької міської ради (47001, Тернопільська область, м. Кременець, вул. Шевченка, 67)

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним статуту (в частині), визнання протиправними дій щодо виключення окремих положень з нової редакції статуту.

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 10.04.2024 у справі №921/112/24 позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано п.1 рішення Кременецької міської ради №5419 від 12.02.24 в частині викладення у новій редакції п.п. 8.2.1 і 8.3.7 статуту Комунального некомерційного підприємства "Кременецька опорна лікарня" Кременецької міської ради. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Кременецькою міською радою подано апеляційну скаргу б/н від 06.05.2024 (вх.ЗАГС 01-05/1313/24 від 06.05.2024), в якій просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.04.2024 у справі №921/112/24 скасувати в частині визнання незаконним та скасування п.п.8.2.1 і 8.3.7 статуту Комунального некомерційного підприємства «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради. ухвалити нове рішення, яким відмовити КНП «Кременецька опорна лікарня» у задоволені позовних вимог повністю.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

При вивченні матеріалів апеляційної скарги судом встановлено, що скаржником до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору.

Згідно ст. 4 Закону України Про судовий збір розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарг.

З огляду на наведене, скаржнику слід подати суду докази сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 4 026 грн за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК Львiв/Личаківський р-н/22030101 код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008294 банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) код банку отримувача (МФО) 899998 рахунок отримувача UA2013954 код класифікації доходів бюджету 22030101.

Згідно з частинами 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За змістом частини 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження (довіреності).

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20 зазначила, що, починаючи з 29.12.2019, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва (пункт 18 ухвали).

Судова колегія звертає увагу на те, що самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, Законом України від 18.12.2019 №390-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення", який набрав чинності 29.12.2019, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що «юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені» та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

Аналізуючи наведений Закон, судова колегія зазначає, що оскільки мова йде про працівників (тобто осіб, які перебувають у трудових відносинах), документи, що мають бути подані в суд на підтвердження повноважень щодо самопредставництва, насамперед повинні підтверджувати трудові відносини.

Із Закону України від 18.12.2019 №390-IX випливає, що посадові особи органів місцевого самоврядування, які будуть представляти за посадою в порядку самопредставництва такі органи, мають надавати до суду:

- копію розпорядчого документа, який підтверджує трудові відносини (наказ, трудовий договір);

- посадову інструкцію, якою визначені обов`язки по здійсненню захисту в суді прав відповідного органу (як доказ, що дозволяє встановити обсяг повноважень вказаної посадової особи);

- положення про управління, департамент, відділ до функцій якого віднесено представництво інтересів в суді відповідного органу місцевого самоврядування.

З аналізу цієї норми закону вбачається, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Судова колегія звертає увагу на те, що апеляційна скарга від імені Кременецької міської ради подана та підписана ОСОБА_1 .

На підтвердження наявності повноважень у Галатович І.П. до апеляційної скарги надано довіреність від 17.10.2023, якою Смаглюк А.М. уповноважує ОСОБА_1 представляти інтереси Кременецької міської ради та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який підтверджує, що ОСОБА_2 є керівником Кременецької міської ради.

Проте, як зазначалось вище, виходячи з вимог Закону України від 18.12.2019 №390-IX повноваження самопредставництва та повноваження за довіреністю є взаємовиключними.

Отже, судова колегія зазначає, що до поданої скаржником апеляційної скарги не додано документу щодо підтвердження повноважень Галантович І.П. представляти інтереси Кременецької міської ради у порядку самопредставництва.

Разом з цим, згідно з п. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4)доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За положеннями ч. 3 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Однак, до апеляційної скарги представником апелянта не надано доказів того, що Галантович І.П. є адвокатом.

Таким чином, до матеріалів апеляційної скарги Кременецької міської ради не додано доказів на підтвердження того, що представник відповідача Галантович І.П. у даній справі має право відповідно до закону підписувати апеляційну скаргу від імені останньої у якості представника за довіреністю як адвоката, або в порядку самопредставництва.

Згідно з ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 56, 234, 258, 260 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Кременецької міської ради б/н від 06.05.2024 (вх.ЗАГС 01-05/1313/24 від 06.05.2024) у справі №921/112/24 залишити без руху.

2.Апелянту усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі 4 026 грн та докази, які підтверджують повноваження Галантович І.П. представляти інтереси Кременецької міської ради в суді апеляційної інстанції у порядку самопредставництва або докази, що Галантович І.П. є адвокатом протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3.При неусуненні недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику в порядку ч. 4 ст. 174 ГПК України.

4.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Західного апеляційного

господарського суду Галушко Н.А.