РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2024Справа № 910/16645/23

За позовом Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича (м. Київ)

до Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича (м. Харків)

про стягнення 65 223,00 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Гурбич Володимир Григорович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича про виселення та стягнення коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення виявлених недоліків.

13.11.2023 від позивача надійшла заява про усунення виявлених недоліків, разом з новою редакцією позовної заяви, в якій заявлено вимоги про стягнення з відповідача 65 223,00 грн, з яких: 13 935,00 грн - плата за користування приміщенням 30 кв.м., розташованим у м. Києві по вул. Драгоманова, буд.2, за 12 днів з 26.06.2023 по 07.08.2023, разом з неустойкою; 36 000,00 грн неустойки за ч. 2 ст. 785 ЦК України за користування приміщенням у період з 26.06.2023 по 27.07.2023; 15 288,00 грн затрати на обслуговування приміщення за період травень-липень 2023 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2023 відкрито провадження у справі №910/16645/23, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

07.12.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову у зв`язку з його недоведеністю та необґрунтованістю.

Також відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на недопустимість подання позивачем нової редакції позовної заяви разом із заявою про усунення недоліків.

Судом такі доводи відповідача відхилені як необґрунтовані, оскільки на дату подання означеної заяви провадження у справі не було відкрито, тож позивач не був обмежений положеннями ст. 46 ГПК України щодо зміни предмету та підстав позову.

15.12.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій наведено аргументи на спростування доводів відповідача.

28.12.2023 до суду надійшло клопотання про витребування доказів від Дарницького УП у місті Києві, позивача, ЖЕК (Дніпровська набережна 25Б), КП з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс", ТОВ "Київські енергетичні послуги", ПрАТ "ВФ Україна".

За приписами статті 170 Господарського процесуального кодексу України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Частиною 1 статті 81 ГПК України встановлено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з частиною 2 статті 81 ГПК України, у клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Дослідивши клопотання відповідача, суд дійшов висновку, що воно не відповідає вимогам до змісту клопотання про витребування доказів, встановленим у пунктах 2-5 частини 2 статті 81 ГПК.

Так, заявником не обґрунтовано конкретні обставини, які можуть підтвердити докази, з огляду на предмет і підстави позовної заяви, або аргументи, які вони можуть спростувати; підстави, з яких випливає, що ці докази мають відповідні особи; не надано належні докази вжиття відповідачем заходів для самостійного отримання цих доказів (подані копії фіскальних чеків відділення поштового зв`язку не є такими доказами з огляду на відсутність власне документів, які направлялись за такими відправленнями, описів вкладення у поштові відправлення, що підтверджують вміст направлених листів); причини неможливості отримати ці докази самостійно відповідачем.

Відтак дане клопотання судом залишено без розгляду відповідно до приписів ч. 4 ст. 170 ГПК України.

28.12.2023 відповідачем подано клопотання про визнання недопустимими поданих позивачем доказів та клопотання про витребування від позивача оригіналу договору оренди, копія якого надана позивачем, та призначення у справі судової почеркознавчої експертизи для підтвердження доводів відповідача.

Розглянувши клопотання про призначення у справі судової експертизи, суд не вбачає підстав для його задоволення, з наступних підстав.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Частиною 1 ст. 99 ГПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судом дійшов висновку про відсутність необхідності з`ясування обставин, що мають значення для справи, для яких необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, у зв`язку з чим відсутні підстави для призначення у справі судової експертизи.

При цьому судом враховано ненадання самим заявником оригіналу договору в редакції, долученій до відзиву, та наявність у матеріалах справи інших доказів, з яких можливо встановити фактичні обставини справи.

24.04.2024 від позивача надійшло клопотання щодо розгляду справи.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.07.2022 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого предметом Договору є тимчасова здача в оренду на вішкодувальній основі належного позивачу нерухомого майна - приміщення загальною площею 30кв. м, розташованого в місті Києві по вул. Драгоманова, буд. 2, приміщення №874, позначеного із зазначенням розмірів і меж на плані.

Згідно з п. 2.1.4. Договору орендодавець зобов`язався забезпечити користування орендарем комунальними та іншими послугами, що відносяться до об`єкту нерухомості.

Орендодавець (позивач) зобов`язався своєчасно оплачувати всі рахунки за житлово-комунальні послуги (опалення, електроенергію, водопостачання та інші загальнобудинкові), що відносяться до об`єкту нерухомості (п. 2.1.8. Договору).

У пункті 2.2.6. Договору сторони погодили, що орендар має право, серед іншого, користуватися системами комунікацій (інженерними мережами, іншими елементами інфраструктури), що обслуговують об`єкт нерухомості.

Орендар оплачує житлово-комунальні послуги, електроенергію, водопостачання та інші загальнобудинкові, що відносяться до об`єкту нерухомості (п. 2.2.7. Договору).

Відповідно до п. п. 3.1., 3.3., 3.4. Договору щомісячний розмір орендної плати становить 18 000,00 грн, її нарахування починається з 26.07.2022. Розрахунок по орендній платі здійснюється наперед не пізніше 5 числа кожного місяця.

Пунктом 3.8. Договору передбачено, що в разі припинення Договору орендна плата вноситься орендарем до дня фактичного повернення майна по акту прийому передачі.

Термін дії Договору встановлено в п. 4.1. з 26.07.2022 по 26.07.2023.

Дострокове розірвання Договору допускається з ініціативи орендодавця в разі заборгованості по оплаті протягом 10 днів після такого виникнення.

В день підписання Договору орендар зобов`язався передати гарантійний платіж в сумі оренди за 1 місяць, який зараховується оплатою за останній місяць (п. 6.1. Договору).

У пункті 6.7. Договору сторони домовились про те, що всі заяви, повідомлення, що стосуються даного Договору, повинні бути викладені письмово та вважаються доведеними до відома відповідної сторони, якщо вони відправлені цінним листом, телеграмою або за допомогою електронного зв`язку.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч. 6 ст. 289 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

05.07.2022 по акту приймання-передачі №1 позивач передав, а відповідач прийняв в оренду об`єкт нерухомості за Договором.

Як вказує позивач, у зв`язку з порушенням відповідачем строків розрахунків за оренду майна та оплати комунальних платежів, він направив на електронну адресу відповідача, вказану як контактну в Договорі та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ІНФОРМАЦІЯ_1, лист від 26.06.2023 про відмову від продовження дії Договору після закінчення його дії 26.06.2023.

У подальшому (27.06.2023) позивач направив на адресу реєстрації місця проживання відповідача лист від 06.06.2023 з повторним повідомленням про дострокове розірвання Договору з 20.06.2023 у зв`язку з наявністю заборгованості по оренді в розмірі 25 000,00 грн, на підтвердження чого надав суду фіскальний чек відділення поштового зв`язку від 27.06.2023.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Дослідивши означені докази, суд не приймає їх до уваги в якості належних доказів повідомлення відповідача про дострокове розірвання Договору з тих підстав, що позивачем не надано доказів направлення на електронну адресу відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1, листа від 26.06.2023, з яких можливо було б встановити дату такого направлення та адресу отримувача.

Так само, фіскальний чек відділення поштового зв`язку від 27.06.2023 не підтверджує направлення на адресу реєстрації місця проживання відповідача листа, датованого 06.06.2023, з повторним повідомленням про дострокове розірвання Договору з 20.06.2023. Попереднього повідомлення та доказів його направлення матеріли справи також не містять.

При цьому позивач зазначає, що новий орендар прийняв цей же об`єкт оренди в користування 08.08.2023, на підтвердження чого надав копію акта приймання-передачі. Відповідач проти зазначеного не заперечив, проте вказав про готовність передати приміщення ще 26.07.2023, на підтвердження чого надав складені ним акти, підписані відповідачем та певними особами, зазначеними в якості свідків, за відсутності позивача.

Судом встановлено, що за відсутності належного повідомлення орендаря про дострокове розірвання Договору він припинив свою дію 26.07.2023, відповідно до умов його пункту 4.1.

З наданих позивачем та відповідачем банківських виписок по рахунку вбачається, що відповідач за увесь час користування майном перерахував на рахунок орендодавця грошові кошти в загальному розмірі 218 920,00 грн, з яких 38 920,00 грн - за комунальні послуги, відповідно до призначення платежів, 180 000,00 грн - за оренду приміщення (а.с. 95, 96, 219).

Статтею 785 ЦК України встановлено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Наведена норма закону встановлює обов`язок наймача, а не його право, в разі припинення договору найму негайно повернути наймодавцеві річ, і в разі невиконання такого обов`язку на наймача покладається відповідальність у вигляді сплати неустойки в розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Суд не приймає до уваги складені відповідачем акти, підписані ним та певними особами, зазначеними в якості свідків, за відсутності позивача, в якості підтвердження виконання такого обов`язку з повернення орендованого майна.

Так, відповідно до п. 6.7. Договору всі заяви, повідомлення, що стосуються даного Договору, повинні бути викладені письмово та вважаються доведеними до відома відповідної сторони, якщо вони відправлені цінним листом, телеграмою або за допомогою електронного зв`язку.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення чи заяви відповідача (оскільки саме на нього законом покладено обов`язок передати майно) про готовність до передачі приміщення, які б свідчили про ухилення позивача від прийняття такого виконання.

За таких обставин, судом встановлено користування відповідачем орендованим майном після припинення Договору в період з 27.07.2023 по 07.08.2023 включно (11 днів).

У зв`язку з цим нарахуванню відповідачу підлягає неустойка за ст. 785 ЦК України в загальному розмірі 13 200,00 грн (вартість 1 дня оренди складає 600,00 грн, відповідно до розміру щомісячного платежу та середньої кількості днів у місяці - 30).

Позивач у позовній заяві та розрахунку заборгованості здійснив невірне нарахування неустойки в розмірі 13 935,00 грн, безпідставно включивши до розрахунку дату початку користування приміщенням новим орендарем - 08.08.2023, що є необґрунтованим.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 13 200,00 грн неустойки за несвоєчасне повернення приміщення з орендного користування відповідно до ст. 785 ЦК України.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по комунальним послугам, суд встановив наступне.

Пунктом 2.2.7. Договору передбачено, що орендар оплачує житлово-комунальні послуги, електроенергію, водопостачання та інші загальнобудинкові, що відносяться до об`єкту нерухомості.

Відповідно до призначення здійснених відповідачем платежів за Договором загальна сума сплачених позивачу комунальних платежів складає 38 920,00 грн.

При цьому позивачем не надано до матеріалів справи доказів наявності заборгованості відповідача за комунальні послуги та виставлення рахунків на такі платежі в більшому розмірі.

Більше того, судом встановлено, що умови Договору не містять положень, які передбачають порядок нарахування та компенсації орендарем комунальних послуг.

Позивачем надано до матеріалів справи рахунки ТОВ "Київські електромережі", Київводоканалу та обслуговуючої компанії, проте з матеріалів справи неможливо встановити споживання послуг з електропостачання, водопостачання та водовідведення саме в орендованому відповідачем приміщенні.

Так, з Договору не вбачається обладнання орендованого відповідачем приміщення площею 30 кв. м окремими приладами обліку, зареєстрованими постачальниками відповідних послуг, а надані рахунки не містять відомостей про об`єкт електро-та водопостачання і водовідведення.

При цьому позивачем не надано і доказів укладення з постачальниками комунальних послуг відповідних договорів на постачання таких послуг саме в орендоване відповідачем приміщення.

Посилання позивача у тексті позову на умови таких договорів не приймаються судом до уваги з огляду на відсутність у матеріалах справи таких правочинів з додатками (зокрема, схем та точок приєднання і розміщення приладів обліку), та відсутність посилання на такі угоди в укладеному з відповідачем Договорі.

Щодо наданих сторонами до матеріалів справи скріншотів, роздруківок листування, фотографій, суд зазначає наступне.

Статтею 96 ГПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Правовий аналіз положень ст. 96 ГПК України свідчить, що оригінал електронного доказу - це первинна інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, та яка є основою для відтворення і копіювання.

Оригіналом електронного документа згідно зі статтею 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до цього Закону.

У той же час статтями 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що надані сторонами скріншоти, роздруківки листування, фотографії не є належними доказами у даній справі, з огляду на предмет і підстави позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, та не приймаються судом до уваги.

Щодо заперечень відповідача щодо укладення Договору в наданій ним до відзиву редакції, суд звертає увагу на те, що наведені в цьому рішенні положення Договору, які є суттєвими для вирішення даного спору, є однаковими в наданих як позивачем, так і відповідачем текстах Договору, і наявні в них розбіжності жодним чином не можуть вплинути на встановлені судом обставини і висновки за результатом розгляду справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 13 200,00 грн неустойки за несвоєчасне повернення приміщення з орендного користування. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю та невідповідністю фактичним обставинам справи.

Інші доводи і твердження сторін до уваги судом не приймаються як такі, що не спростовують встановлених обставин і енне впливають на результат вирішення даного спору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тура Андрія Олексійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Гурбича Володимира Григоровича ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 13 200 (тринадцять тисяч двісті) грн 00 коп. неустойки та 543 (п`ятсот сорок три) грн 19 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко