ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" квітня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1088/24

Суддя Господарського суду Київської області Антонова В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Родон Трейд» про стягнення заборгованості в сумі 12 990, 82 грн,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Родон Трейд» про стягнення заборгованості у сумі 12 990, 82 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Суд зазначає, що заявником у поданій заяві зазначено його місце перебування: АДРЕСА_1 , тоді як убачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

Крім цього, заявником не зазначено, що він є фізичною особою-підприємцем.

Також відповідно до пункту 1 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Так, заявником серед додатків до заяви про видачу судового наказу зазначено платіжну інструкцію № 64 від 23.04.2024 на підтвердження сплати судового збору.

Як убачається із платіжної інструкції № 64 від 23.04.2024 заявником сплачено судовий збір у розмірі302, 80 грн за наступними реквізитами: ГУК у Київ. обл./м.Київ/22030101; код отримувача: 37993783; рахунок отримувача: UA3026001 та в призначені платежу зазначено Господарський суд міста Києва.

Тоді як платіжними реквізитами для перерахування судового збору до Господарського суду Київської області є: отримувач коштів: ГУК у Київ. обл./м.Київ/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача: UA3010001 , код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Київської області (назва суду, де розглядається справа).

Отже, заявником до заяви про видачу судового наказу не додано документа, що підтверджує сплату судового збору, відтак заявником не виконано вимог п.1 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України.

Більше того згідно ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У силу приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Проте, судом встановлено, що договір у письмовій (в тому числі електронній) формі між сторонами не укладався, підставою звернення до суду із вказаною заявою є рахунок на оплату по замовленню №42 від 19.03.2024 та платіжна інструкція №47 від 21.03.2024.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що підставою для видачі судового наказу є наявність договору, укладеного в письмовій формі, суд не вбачає підстав для видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 .

За приписами ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Родон Трейд» про стягнення заборгованості в сумі 12 990, 80 грн.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.М. Антонова