ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.04.2024р. Справа №905/99/24

за позовом: Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28в) в особі філії «УГВ-Сервіс» (; адреса: 36021, м. Полтава, вул. Грабчака, 4А)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Прес Дистрибьюшн» (; адреса: 87555, м. Маріуполь, пр. Миру, 69)

про стягнення 166485,30 грн.

Суддя Н.В. Величко

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерним товариством «Укргазвидобування» в особі філії «УГВ-Сервіс» подано до Господарського суду Донецької області позовну заяву № 22-004.1.3.1-27 від 24.01.2024 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Прес Дистрибьюшн» боргу у сумі 166485,30 грн., що складається з неустойки у розмірі 23867,24 грн., інфляційних втрат у розмірі 36480,56 грн. та суми невикористаної попередньої оплати у розмірі 106137,50 грн. (вх № 779/24 від 30.01.2024).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № УГВС 22/18-21 від 26.01.2021 в частині повної та своєчасної поставки періодичних видань.

На підтвердження позовних вимог надано суду: договір про надання послуг від 26.01.2021 № УГВС 22/18-21 з додатками, платіжне доручення № 373737 від 11.02.2021 на суму 202633,14 грн. та № 373736 від 11.02.2021 на суму 10711,02 грн., накладні б/н приймання-здачі накладів періодичних видань від 21.05.21, від 19.03.21, від 23.04.21, від 09.07.21, від 04.06.21, від 14.05.21, від 09.04.21, від 13.08.21, від 23.07.21, від 18.06.21, від 21.05.21, від 16.04.21, від 19.03.21, від 26.03.21, від 21.05.21, від 19.03.21, від 16.04.21, від 21.05.21, від 18.06.21, від 12.03.21, від 09.04.21, від 11.06.21, від 15.07.21, від 09.04.21, від 12.03.21, від 25.02.21, від 11.06.21, від 30.04.21, від 02.04.21, від 19.03.21, від 13.08.21, від 06.08.21, від 16.07.21, від 25.06.21, від 18.06.21, від 28.05.21, від 14.05.21, від 23.04.21, від 02.04.21, від 26.03.21, від 19.03.21, від 05.03.21, від 12.03.21, від 06.08.21, від 02.07.21, від 04.06.21, від 28.05.21, від 21.05.21, від 30.04.21, від 23.04.21, від 02.04.21, від 26.03.21, від 19.03.21, від 12.03.21, від 26.02.21, від 23.07.21, від 16.07.21, від 02.07.21, від 18.06.21, від 28.05.21, від 14.05.21, від 16.04.21, від 26.03.21, від 12.03.21, лист ТОВ Медіа-Про від 29.06.21 № 13/1, лист ТОВ АС-Медіа від 01.07.21 № 2/1721, роздруківку автоматичного повідомлення на електронну адресу від 25.08.22, роздруківку автоматичного повідомлення на електронну адресу, лист ТОВ Євро Прес Дистрибьюшн б/н б/д про перейменування ТОВ АС-Медіа, роздруківку скріншта монітора компютера з повідомленням з сайта на 10.01.2022, лист філії «УГВ-Сервіс» від 31.08.2021 № 6 щодо виконання договору, претензію від 01.12.21 № 99 про стягнення неустойки та повернення авансового платежу, лист-повідомлення від 09.02.2022 № 139-060114-1 про розірвання договору, описи вкладення, фіскальні чеки та копії конвертів-повернення, розрахунок позовних вимог, статутні документи позивача та правовстановлюючі документи підписанта.

Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомив.

ХІД СПРАВИ:

Матеріалам присвоєно єдиний унікальний номер справи 905/99/24 та за наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Величко Н.В. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2024).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/99/24; постановлено справу розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін; вирішені інші процедурні питання.

Зазначена ухвала суду була доставлена 08.02.2024 до електронного кабінету позивача в підсистемі "Електронний суд".

Для відповідача на офіційному сайті Господарського суду Донецької області (веб-портал Судова влада) було розміщено оголошення, яке міститься за посиланням: https://dn.arbitr.gov.ua/sud5006/pov/1555423/.

Крім того процесуальні документи у цій справі оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відтак, учасники даної справи вважаються повідомленими про хід справи належним чином.

На дату ухвалення цього рішення в Україні діє воєнний стан, який запроваджено Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (з подальшими змінами), затвердженим відповідними Законами України, до 13.05.2024.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, де введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на необхідність розгляду господарської справи впродовж розумних строків в контексті встановлених п. 1 статті 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року гарантій, враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників в умовах воєнного стану та достатність часу, наданого учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по суті спору та подання доказів на підтвердження власних аргументів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами згідно ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ:

26.01.2021 між Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АС-Медіа» (виконавець, в подальшому назву змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Прес Дистрибьюшн») згідно з протоколом тендерного комітету філії «УГВ-Сервіс» від 14.01.2021 № УГВ-Сервіс 20(П)-126 (відкриті торги) укладено договір про надання послуг УГВС 22/18-21, згідно п. 1.1 якого виконавець зобов?язується виконати «Послуги з передплати друкованих видань», а замовник прийняти і оплатити такі послуги згідно з умовами цього договору. Код за ДК 021:20-7 «послуги з передплати друкованих видань».

Перелік та кількість друкованих видань, періодичність друкованих видань, місце надання послуг за цим договором, інші вимоги визначені в Додатку № 1 «Технічне завдання на виконання «Послуги з передплати друкованих видань» - (Технічне завдання), що є невід?ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору).

Ціна договору визначена в Додатку № 2 «Кошторис вартості послуг з передплати друкованих видань на 2021 рік» та становить 213344,16 грн., у тому числі ПДВ 1785,17 грн. (п. 3.1 договору).

Розрахунок за даним договором здійснюється на умовах 100% попередньої оплати протягом 30 календарних днів з дати укладення договору та наданого рахунку від виконавця на оплату послуг, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця. Оплата може бути здійснена з одного із рахунків замовника, вказаних у розділі XIV договору «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін» (п. 4.1 договору).

Строк (термін) надання послуг: протягом 2021 року згідно з періодичністю друку видань, що зазначені у Технічному завданні (Додаток № 1 до договору), але не пізніше 28.02.2022 року (п. 5.1 договору).

Щотижневі видання доставляються протягом 3-х днів з дня виходу з друку (п. 5.1.1 договору).

Щомісячні видання доставляються протягом 5-ти днів з дня виходу з друку (п. 5.1.2 договору).

Щоквартальні видання та видання з іншою періодичністю доставляються протягом 10-ти днів з дня виходу з друку (п. 5.1.3 договору).

Місце надання послуг: 36039, вул. Раїси Кириченко, 11-А, м. Полтава, Україна (п. 5.2 договору).

Транспортні витрати з доставки друкованих видань в місце надання послуг включені в загальну вартість (ціну) друкованих видань (п. 5.3 договору).

Виконавець щомісячно надає замовнику акт здачі-приймання виконаних послуг із зазначенням кількості та вартості друкованих видань (п. 5.5 договору).

У разі порушення з вини виконавця строків надання послуг, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від вартості послуг, надання яких прострочено, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково сплачує штраф 7% від вартості тих послуг, які були надані з простроченням понад 30 календарних днів (п. 7.4.2 договору).

У разі здійснення замовником попередньої оплати та невиконання виконавцем взятих на себе зобов?язань по договору у строки, зазначені в даному договорі, крім сплати зазначених штрафних санкцій, виконавець повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції (п. 7.4.9 договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.03.2022 (п. 10.1 договору).

Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 10.2 договору).

Договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, крім випадків, передбачених даним договором та чинним законодавством (п. 10.3 договору).

Невід?ємною частиною цього договору є:

Додаток № 1 «Технічне завдання на виконання «Послуги з передплати друкованих видань», згідно якому визначено перелік періодичних видань, що планується до закупівлі у 2021 році. Також в даному додатку прописані умови та строки надання послуг.

Додаток № 2 «Кошторис вартості послуг з передплати друкованих видань на 2021 рік», згідно якому загальна вартість видань, що поставляється складає 213344,16 грн., у т.ч. ПДВ 1785,17 грн. Також даним додатком визначено, що ціна за одиницю послуги повинна бути сформована з урахуванням всіх витрат виконавця, що необхідні для якісного надання послуг замовнику, в тому числі: вартість упаковки, яка відповідає характеру друкованого видання, що забезпечує його цілісність і зберігання при транспортуванні та вартість доставки друкованих видань; строк надання послуг; місце надання послуг; умови та строк оплати.

Додаток № 3 «Інформація про власників контрагента, включаючи кінцевого бенефіціарного власника (контролера)».

Договір та додатки до нього підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та виправлень.

На виконання умов цього договору позивачем сплачено відповідачу передплату за поставку видань в розмірі 213344,16 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 373737 від 11.02.2021 на суму 202633,14 грн. та платіжним дорученням № 373736 від 11.02.2021 на суму 10711,02 грн.

Як зазначає позивач, відповідачем частково здійснені поставки друкованих видань, на підтвердження чого надано копії наступних накладних б/н приймання-здачі накладів періодичних видань:

від 21.05.2021 про поставку «Довідник спеціаліста з охорони праці+спецвипуски за темою: «Е-журнал» (доступ до електронної версії журналу)» (видання № 5, кількість неможливо встановити через неякісну копію); «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 5, кількість неможливо встановити через неякісну копію);

від 19.03.2021 про поставку «Довідник спеціаліста з охорони праці+спецвипуски за темою: «Е-журнал» (доступ до електронної версії журналу)» (видання №№ 1, 2, 3 в кількості 8 кожного); «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 3 в кількості 8); «Ціноутворення у будівництві (НП)» (видання №№ 1, 2 в кількості 1 кожного);

від 23.04.2021 про поставку «Довідник спеціаліста з охорони праці+спецвипуски за темою: «Е-журнал» (доступ до електронної версії журналу)» (видання № 4 в кількості 8);

від 09.07.2021 про поставку «Пожежна та техногенна безпека» (видання № 6 в кількості 8);

від 04.06.2021 про поставку «Пожежна та техногенна безпека» (видання № 5 в кількості 8);

від 14.05.2021 про поставку «Пожежна та техногенна безпека» (видання № 4 в кількості 8); «Юридична газета» (видання №№ 8, 9 в кількості 1 кожного);

від 09.04.2021 про поставку «Пожежна та техногенна безпека» (видання №№ 1, 3 в кількості 8 кожного);

від 13.08.2021 про поставку «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 8 в кількості 8);

від 23.07.2021 про поставку «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 7 в кількості 8); «Юридична газета» (видання № 14 в кількості 1);

від 18.06.2021 про поставку «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 6 в кількості 8); «Юридична газета» (видання № 11 в кількості 1);

від 16.04.2021 про поставку «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 4 в кількості 8); «Юридична газета» (видання № 7 в кількості 1);

від 26.03.2021 про поставку «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 1, 2 в кількості 8 кожного); «Юридична газета» (видання № 6 в кількості 1);

від 21.05.2021 про поставку «Кадровик 01+спецвипуски за темою: «Е-Журнал» (доступ до електронного журналу «Кадровик-01»)» (видання № 5, кількість встановити неможливо);

від 19.03.2021 про поставку «Кадровик 01+спецвипуски за темою: «Е-Журнал» (доступ до електронного журналу «Кадровик-01»)» (видання №№ 1, 2, 3 в кількості 2 кожного);

від 16.04.2021 про поставку «Кадровик 01+спецвипуски за темою: «Е-Журнал» (доступ до електронного журналу «Кадровик-01»)» (видання № 4 в кількості 2);

від 18.06.2021 про поставку «Кадровик України+подарунки (півроку)» (видання № 5-6 в кількості 1);

б/д про поставку «Кадровик України+подарунки (півроку)» (видання №№ 1, 2 в кількості 1 кожного);

від 12.03.2021 про поставку «Кадровик України+подарунки (півроку)» (видання № 3 в кількості 1); «Кадровик України. Спецвипуск» (видання № 1 в кількості 1);

від 09.04.2021 про поставку «Кадровик України+подарунки (півроку)» (видання № 4 в кількості 1);

від 11.06.2021 про поставку «Кадровик України. Спецвипуск» (видання № 2 в кількості 1);

від 16.07.2021 про поставку «Заробітна плата+подарунки» (видання № 5-6 в кількості 1);

від 09.04.2021 про поставку «Заробітна плата+подарунки» (видання № 4 в кількості 1);

від 12.03.2021 про поставку «Заробітна плата+подарунки» (видання № 3 в кількості 1);

від 26.02.2021 про поставку «Заробітна плата+подарунки» (видання №№ 1, 2 в кількості 1 кожного);

від 11.06.2021 про поставку «Ціноутворення у будівництві (НП)» (видання № 5 в кількості 1);

від 30.04.2021 про поставку «Ціноутворення у будівництві (НП)» (видання № 4, кількість встановити неможливо);

від 02.04.2021 про поставку «Ціноутворення у будівництві (НП)» (видання № 3 в кількості 1);

від 13.08.2021 про поставку «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 73, 74 в кількості 1 кожного);

від 06.08.2021 про поставку «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 71, 72 в кількості 1 кожного);

від 16.07.2021 про поставку «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 57, 58, 59-60 (як одне видання), 61, 62, 63 в кількості 2 кожного);

від 25.06.2021 про поставку «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 53, 54, 55 в кількості 1 кожного);

від 18.06.2021 про поставку «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 47, 48, 49, 50, 51, 52 в кількості 1 кожного);

від 28.05.2021 «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 43, 44, 45, 46 в кількості 1 кожного);

від 14.05.2021 про поставку «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 36, 37, 38, 39, 40, 41-42 (як одне видання) в кількості 1 кожного);

від 23.04.2021 про поставку «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 31, 32, 33-34 (ПКУ) (як одне видання), 35 в кількості 1 кожного);

від 02.04.2021 «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 29, 30 в кількості 1 кожного);

від 26.03.2021 про поставку «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 27, 28 в кількості 1 кожного);

від 19.03.2021 про поставку «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 24, 25, 26 в кількості 1 кожного);

від 05.03.2021 про поставку «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 11, 12, 13, 14, 15, 16 (+рекламное издание Укр.адвокат), 17, 18, 19, 20, 21, 22 в кількості 1 кожного);

від 12.03.2021 про поставку «Все про бухгалтерський облік» (видання №№ 1-2 (як одне видання), 10, 23, 3, 4, 5-6 (як одне видання), 7, 8, 9 в кількості 1 кожного);

від 06.08.2021 про поставку «Бухгалтер 911 (укр.)» (видання №№ 27, 28, 29, 30 в кількості 1 кожного);

від 02.07.2021 про поставку «Бухгалтер 911 (укр.)» (видання №№ 23, 24, 25, 26, точну кількість встановити неможливо);

від 04.06.2021 про поставку «Бухгалтер 911 (укр.)» (видання № 22 в кількості 1);

від 28.05.2021 про поставку «Бухгалтер 911 (укр.)» (видання № 21 в кількості 1);

від 21.05.2021 про поставку «Бухгалтер 911 (укр.)» (видання №№ 18, 19-20 (як одне видання, точну кількість неможливо встановити);

від 30.04.2021 про поставку «Бухгалтер 911 (укр.)» (видання № 17, точну кількість встановити неможливо);

від 23.04.2021 про поставку «Бухгалтер 911 (укр.)» (видання №№ 14, 15, 16 в кількості 1 кожного);

від 02.04.2021 про поставку «Бухгалтер 911 (укр.)» (видання № 13 в кількості 1);

від 26.03.2021 про поставку «Бухгалтер 911 (укр.)» (видання № 12 в кількості 1);

від 19.03.2021 про поставку «Бухгалтер 911 (укр.)» (видання № 11 в кількості 1);

від 12.03.2021 про поставку «Бухгалтер 911 (укр.)» (видання №№ 10, 9 в кількості 1 кожного);

від 26.02.2021 про поставку «Бухгалтер 911 (укр.)» (видання №№ 1-2 (як одне видання), 3, 4, 5, 6, 7, 8 в кількості 1 кожного);

від 16.07.2021 про поставку «Юридична газета» (видання № 13 в кількості 1);

від 02.07.2021 про поставку «Юридична газета» (видання № 12 в кількості 1);

від 28.05.2021 про поставку «Юридична газета» (видання № 10 в кількості 1);

від 12.03.2021 про поставку «Юридична газета» (видання № 5 в кількості 1).

Суд зазначає, що надані накладні не містять загальної суми (вартості), на яку здійснювалась поставка, а також не містять підписів сторін та будь-яких відомостей, за якими можливо було б ідентифікувати відповідних осіб, що начебто приймали участь у прийманні-передачі товару. Крім того, деякі накладні обрізані по правій стороні (зі стовпчику «Кількість» не вбачається за можливе визначити фактичну кількість поставленого товару).

Також деякі накладні надані суду у декількох примірниках, зокрема від 21.05.2021 про поставку «Довідник спеціаліста з охорони праці+спецвипуски за темою: «Е-журнал» (доступ до електронної версії журналу)» (видання № 5), «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 5); від 19.03.2021 про поставку «Довідник спеціаліста з охорони праці+спецвипуски за темою: «Е-журнал» (доступ до електронної версії журналу)» (видання №№ 1, 2, 3), «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 3), «Ціноутворення у будівництві (НП)» (видання №№ 1, 2); від 14.05.2021 про поставку «Пожежна та техногенна безпека» (видання № 4), «Юридична газета» (видання №№ 8, 9); від 23.07.2021 про поставку «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 7), «Юридична газета» (видання № 14); від 18.06.2021 про поставку «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 6), «Юридична газета» (видання № 11); від 16.04.2021 про поставку «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 4), «Юридична газета» (видання № 7); від 26.03.2021 про поставку «Екологія підприємства (півроку)» (видання № 1, 2), «Юридична газета» (видання № 6); від 21.05.2021 про поставку «Кадровик 01+спецвипуски за темою: «Е-Журнал» (доступ до електронного журналу «Кадровик-01»)» (видання № 5).

З наданих документів відомо, що згідно листа ТОВ «МЕДІА-ПРО» № 13/1 від 29.06.2021 журнал «Управління Фінансами» з січня 2021 року припинив своє існування.

Позивач був повідомлений листом відповідача № 2/1721 від 01.07.2021, що передплачене ним видання «УПРАВЛІННЯ ФІНАНСАМИ» призупинило свій випуск, у зв?язку з чим було запропоновано обрати заміну. Позивач не замінив дане видання, матеріали справи протилежного не містять.

25.08.2021 засобами електронного зв?язку (автоматичне повідомлення на електронну пошту) позивач був повідомлений про зміни в поточній діяльності smartpress.com.ua, зокрема про зміну найменування та актуалізацію контактних даних постачальника.

Також 25.08.2021 засобами електронного зв?язку (автоматичне повідомлення на електронну пошту) відповідач повідомив позивача про неможливість оперативно реагувати на звернення і вказав на можливість листування поштою на юридичну адресу. Проте на яке саме звернення було надіслане це повідомлення встановити неможливо.

Доказів внесення змін до укладеного договору УГВС 22/18-21 від 26.01.2021 до матеріалів справи не надавалось.

31.08.2021 позивач направив на юридичну адресу відповідача лист № 6 від 31.08.2021 щодо виконання договору, в якому зазначено перелік видань, які були начебто поставлені, їх кількість та залишок не поставлених випусків та просив надати інформацію та відповідні документи на її підтвердження, а саме щодо статусу ТОВ «АС-Медіа»; дані щодо зміни реквізитів та керівництва юридичної особи; дані щодо службових осіб, яких уповноважено на підписання змін та/або виконавчої документації до договору про закупівлю; дані щодо переліку документів, що підтверджують повноваження посадових осіб або представників юридичної особи на підписання змін та/або виконавчої документації до договору про закупівлю, зокрема таких, як протокол засновників, або наказ про призначення, або довіреність (доручення) або будь-який інший документ, що підтверджує повноваження посадової особи або представника юридичної особи; копії документів, що підтверджують повноваження посадової особи або представника юридичної особи щодо підписання змін та/або виконавчої документації до договору про закупівлю.

Зазначений вище лист був направлений засобами поштового зв?язку на юридичну адресу відповідача, проте вручений не був, про що свідчить надана позивачем копія поштового повідомлення із відміткою про невручення (причина: адресат відсутній за вказаною адресою).

02.12.2021 позивачем направлена відповідачу претензія № 99 від 01.12.2021 про стягнення неустойки у розмірі 20643,61 грн. та повернення авансового платежу у розмірі 106137,50 грн. із зазначенням найменування видання, дату фактичної поставки, кількість днів прострочення, загальну вартість видання, суму наданих послуг, суму пені та штрафу. В цій претензії позивач просив відповідача протягом строку, встановленого ст. 222 ч.6 Господарського кодексу України, сплатити кошти.

Претензія направлена засобами поштового зв?язку на юридичну адресу відповідача, а також на адреси ТОВ «АС-Медіа». Доказів вручення, так само як і доказів будь-якого реагування на претензію матеріали справи не містять.

10.02.2022 позивачем направлено відповідачу повідомлення № 139-060114-01 від 09.02.2022 про розірвання договору.

Таке повідомлення направлено засобами поштового зв?язку на адреси відповідача та ТОВ «АС-Медіа». Доказів вручення, так само як і доказів будь-якого реагування на вказане повідомлення матеріали справи не містять.

Вважаючи своє право, порушеним позивач звернувся до суду з цим позовом.

КВАЛІФІКАЦІЯ ПРАВОВІДНОСИН ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ:

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України, а також умовами Договору про надання послуг № УГВС 22/18-21 від 26.01.2021.

Зобов`язання згідно із ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 цього Кодексу).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У матеріалах справи відсутні докази визнання недійсним повністю чи частково договору № УГВС 22/18-21 від 26.01.2021, тому суд виходить з презумпції правомірності цього правочину згідно ст. 204 Цивільного кодексу України.

З поданих доказів відомо, що позивач, як покупець, відповідно до п. 4.1 договору, здійснив попередню оплату вартості товару на користь відповідача на загальну суму 213344,16 грн., що підтверджується доданим до матеріалів справи платіжними дорученнями № 373736 від 11.02.2021 на суму 10711,02 грн. та № 373737 від 11.02.2021 на суму 202633,14 грн.

Відтак, відповідач мав поставити позивачу періодичні видання у порядку і строки, обумовлені сторонами у Додатку № 1 «Технічне завдання на виконання «Послуги з передплати друкованих видань» до договору, а саме:

журнал Управління фінансами (укр) - 1 комплект з періодичністю 12 на рік;

журнал Довідник спеціаліста з охорони праці (укр,рос) - 8 комплектів з періодичністю 12 на рік;

журнал Пожежна та техногенна безпека (укр,рос) - 8 комплектів з періодичністю 12 на рік;

журнал Екологія підприємства (укр) - 8 комплектів з періодичністю 12 на рік;

журнал Кадровик-01 (укр.,рос.) - 2 комплекта з періодичністю 12 на рік;

комплект Кадровик України та Кадровик України. Спецвипуск - 1 комплект з періодичністю 12 на рік;

журнал Заробітна плата (укр) - 1 з періодичністю 12 на рік;

журнал Юридична газета (укр) - 1 комплект з періодичністю 2 рази на місяць;

журнал Радник в сфері закупівель (On-Line) (укр) - 3 компленти 12 на рік;

збірник Ціноутворення у будівництві (укр,рос) - 1 комплект 12 на рік;

газета Все про бухгалтерський облік (укр) - 1 комплект 10р. на місяць;

газета Бухгалтер 911 (укр) - 1 комплект 1 р. на тиждень;

пакет Послуги з обробки даних Аналіз поточних цін на ринку будівельних матеріалів, виробів та конструкцій по регіонах України (регіон Центр) (укр) - 1 комплект 4 на рік.

У пункті 5.5 договору сторонами обумовлено, що виконавець щомісячно надає замовнику акт здачі-приймання виконаних послуг із зазначенням кількості та вартості друкованих видань.

Позивач стверджує, що відповідач виконав свої зобов`язання частково і поставив позивачу товар на загальну суму 107206,66 грн., на підтвердження чого надав накладні б/н приймання-здачі накладів періодичних видань, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 23867,24 грн., інфляційні втрати у розмірі 36480,56 грн. та суму невикористаної попередньої оплати у розмірі 106137,50 грн..

За змістом статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до приписів статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, статтею 693 Цивільного кодексу України передбачено право покупця вимагати повернення передплати від продавця за умови прострочення виконання зобов`язання з постачання.

Згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції Закону України № 1724-VIII від 16.11.2018) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Доказами реального здійснення господарської операції є первинні документи, які підтверджують фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання придбаних товарів у власній господарській діяльності покупця (висновок, викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 804/15389/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 925/291/18).

За своєю правовою природою первинні документи є документами, які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують певні факти господарської діяльності в правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.2020 у справі № 909/146/19).

На переконання суду, надані позивачем накладні б/н приймання-здачі накладів періодичних видань не містять всіх обов`язкових реквізитів, визначених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, тому суд не приймає їх в якості належних доказів здійснення поставки та здачі-прийняття товару на загальну суму 107206,66 грн.

Встановлені недоліки в оформленні зазначених первинних документів (накладних) не можуть вважатись неістотними.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про реальний рух товару (поставку періодичних видань) на суму 107206,66 грн позивач також не надав.

Розрахунок заборгованості, складений в односторонньому порядку, сам по собі не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", адже не відповідає вимогам, встановленим наведеною нормою для первинних документів. Тому за відсутності первинних документів він не може вважатися доказом, який підтверджує суму невикористаної попередньої оплати, сплаченої замовником постачальнику і, як наслідок, загальну суму боргу тощо.

З огляду на відсутність саме первинних документів, які б підтверджували здійснення сторонами такого договору господарських операцій з поставки та на підставі яких суд мав би можливість встановити факт неналежного виконання відповідачем умов договору № УГВС 22/18-21 від 26.01.2021 та наявності відповідної заборгованості, про яку стверджує позивач, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з частинами 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

За змістом частин 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Слід зазначити, що із внесенням 17.10.2019 змін до Господарського процесуального кодексу України його статтю 79 Господарського процесуального кодексу України викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Так, тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Подібний висновок викладений також у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/14/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 04.02.2021 у справі № 910/11534/18, від 07.07.2021 у справі № 916/2620/20.

Отже, покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на виводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд зауважує, що відсутність відзиву відповідача на позовну заяву не звільняє позивача від обов?язку надати суду всі наявні у нього докази, що підтверджують заявлені ним позовні вимоги.

Оскільки вимога про стягнення неустойки (пені, штрафу) та інфляційних втрат є похідною від вимоги про стягнення невикористаної попередньої оплати за товар, в задоволенні якої судом відмовлено, суд дійшов висновку, що похідна вимога про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 36480,56 грн., пені 0,1% в розмірі 17033,08 грн. і штрафу 7% в розмірі 6834,16 грн. також не підлягає задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено та підписано 26.04.2024.

Суддя Н.В. Величко