СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

30 квітня 2024 року м. Харків Справа №922/1785/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№824Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 28.08.2023 року у справі №922/1785/23,

за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», (, місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд.4),

до фізичної особи ОСОБА_1 , (код РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),

про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 98830,40 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

АТ «Перший Український Міжнародний банк» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 , в якій просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором «Кредит «все БІЗНЕС» №716544234 від 23.11.2021 року (що був укладений між банком та фізичною особою-підприємцем Шандурською Тетяною Іванівною, яка 18.03.2023 року припинила свою підприємницьку діяльність) у розмірі 98830,40 грн. Також просив стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.08.2023 року у справі №922/1785/23 (повний текст складено та підписано 28.08.2023 року, суддя Новикова Н.А.) позов задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (, місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд. 4) заборгованість за кредитним договором «Кредит «всеБІЗНЕС» №716544234 від 23.11.2021 року станом на 25.04.2023 року включно в розмірі 98830,40 грн. та 2147,20 грн. витрат зі сплати судового збору.

ОСОБА_1 з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася та звернулася до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- рішення Господарського суду Харківської області від 28.08.2024 року скасувати;

- прийняти нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі;

- судові витрати по справі покласти на відповідача.

Одночасно з апеляційною скаргою апелянт звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 28.08.2023 року у справі №922/1785/23 залишено без руху з посиланням на те, що апелянтом в порушення п.2 та п.3 ч.3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі та доказів надсилання копії скарги іншій стороні у справі з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу;

Крім того, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та запропонував апелянту подати вмотивоване клопотання щодо поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 28.08.2023 року у справі №922/1785/23. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху також з огляду на приписи ч.3 ст.260 Господарського процесуального кодексу України.

Судом ухвалено заявнику апеляційної скарги усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено апелянту про можливість надання заяви про усунення недоліків апеляційної скарги з доказами через особистий кабінет в системі «Електронний суд». Крім того, роз`яснено заявнику апеляційної скарги, що наслідки не усунення недоліків, визначених ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 174 та 260 Господарського процесуального кодексу України.

Як встановлено Східним апеляційним господарським судом ухвала суду про залишення апеляційної скарги без руху була направлена на адресу апелянта засобами поштового зв`язку.

24.04.2024 року апелянт надав до суду клопотання (вх.№5841), в якому просить суд долучити до справи: заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження; заяву про звільнення від сплати судового збору; лист-опис про направлення апеляційної скарги та копію чеку поштового відправлення.

Дослідивши вказані документи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Так, апелянт з метою усунення недоліків надав до суду заяву про поновлення процесуального строку, в якій фактично викладено прохання поновити строк з огляду на приписи ст.256 та ст.261 Господарського процесуального кодексу України.

Суд в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху зазначав про необхідність надання апелянтом вмотивованого клопотання щодо поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 28.08.2023 року у справі №922/1785/23.

Натомість надана апелянтом 24.04.2024 року заява не мітить будь-якого аргументування чи посилання на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Частина 4 статті 260 Господарського процесуального кодексу України визначає, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Наразі, апелянтом не усунуто недолік поданої апеляційної скарги, незважаючи на те, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження подана у строк, вона не містить підстав для поновлення строку. Посилання на статті Господарського процесуального кодексу України не є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження і визнаються судом неповажними

Колегія суддів звертає увагу, що строк оскарження рішення господарського суду пропущено майже на 7 місяців, що є значним проміжком часу.

За змістом ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії»).

При цьому якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України»).

Колегія суддів зауважує, що можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язується із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Господарським процесуальним кодексом України не передбачено можливості поновлення строку на апеляційне оскарження виходячи тільки з того, що скаржнику або іншому учаснику справи стало відомо про судове рішення у якийсь момент часу, тим паче, зі значним пропуском строку на таке оскарження.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України»).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у заяві в обґрунтування інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження скаржником не зазначено обставин, які можуть бути віднесені судом до особливих чи непереборних обставин, що зумовили значний пропуск встановленого строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Надаючи до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі, заявник не наводить аргументувань поважності зволікання та пропущення строків на звернення зі скаргою майже на сім місяці.

Виходячи з приписів Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не знаходить підстав для поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги, оскільки апелянтом не вказано підстав, які можуть бути визнані поважними причинами пропуску відповідного строку, оскільки апелянтом не доведено існування обставин, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними перешкодами та труднощами для вчинення процесуальної дії подання апеляційної скарги у межах встановленого законом строку.

Поновлення заявнику строку на апеляційне оскарження судового рішення на думку апеляційного суду призведе до порушення права на справедливий судовий розгляд для інших осіб, які брали участь у справі, а також буде порушенням принципу правової визначеності, що в свою чергу не відповідає положенням пункту 1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до приписів частини 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пунктом 4 частини 1 ст.261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується, виходячи із поважності причин пропуску строку.

Відтак, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на подання апеляційної скарги, що є наслідком відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги та відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою в силу приписів статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо наданих документів у підтвердження направлення копії апеляційної скарги позивачу, колегія суддів відзначає про їх неналежність. Так, чек АТ «Укрпошта» в силу приписів процесуального законодавства не є належним доказом, а лист опис вкладення, складено апелянтом в односторонньому порядку та не містить будь-яких позначень з боку поштового відділення, які б підтверджували, що такі документи були направлені.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, то не розглядає клопотання апелянта про звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ст. 234, 254, 261 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 28.08.2023 року у справі №922/1785/23.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 28.08.2023 року у справі №922/1785/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток заявнику: матеріали апеляційної скарги на 13 арк.,

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук