ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/20417/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:

позивача - Біллериса Ю. О. (адвокат),

відповідача - Басманової О. Ю. (в порядку самопредставництва),

третьої особи на стороні позивача - не з`явилися,

третьої особи-1 на стороні відповідача - Свічколап С. Д. (в порядку самопредставництва),

третьої особи-2 на стороні відповідача - Свічколап С. Д. (в порядку самопредставництва),

третьої особи-3 на стороні відповідача - ОСОБА_1 (особисто),

третьої особи-4 на стороні відповідача - не з`явилися,

третьої особи-5 на стороні відповідача - не з`явилися,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 (головуючий - Коробенко Г. П., судді Козир Т. П., Кравчук Г. А.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк"

до Міністерства юстиції України,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світлани Олександрівни,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Приватного підприємства "Ратмир-Соло",

2) Приватного підприємства "Раном",

3) ОСОБА_1 ,

4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Проксима",

5) Товариства з обмеженою відповідальністю "Феномен Солюшнз" (Phenomen Solutions LTD),

про визнання протиправними та скасування наказів.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У грудні 2021 року Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" (далі - ПАТ "МТБ Банк", Банк, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст, Міністерство, відповідач) про визнання протиправними та скасування:

1) наказу Мін`юсту від 10.07.2020 № 2377/5 "Про задоволення скарги", яким задоволено повністю скаргу ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , іпотекодавець-3, третя особа-3) від 05.06.2020 № С-16371 та скасовано рішення від 17.04.2020 № 52008647 і № 52009355, прийняті державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц Світланою Олександрівною (далі - державний реєстратор Міюц С. О.);

2) наказу Мін`юсту від 10.07.2020 № 2376/5 "Про задоволення скарги", яким задоволено повністю скаргу Приватного підприємства "Раном" (далі - ПП "Раном", іпотекодавець-2, третя особа-2) від 05.06.2020 № 16602-33-20 та скасовано рішення від 17.04.2020 № 52010255 і № 52010631, прийняті державним реєстратором Міюц С. О.;

3) наказу Мін`юсту від 16.07.2020 № 2438/5 "Про задоволення скарги", яким задоволено повністю скаргу Приватного підприємства "Ратмир-Соло" (далі - ПП "Ратмир-Соло", іпотекодавець-1, третя особа-1) від 05.06.2020 № 16776-33-20 та скасовано рішення від 17.04.2020 № 552009689 і № 52010353, прийняті державним реєстратором Міюц С. О.

2. Позовна заява обґрунтовується тим, що оспорювані накази видано Міністерством як із порушенням норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок № 1128), так і прав Банку як іпотекодержателя за іпотечними договорами від 27.09.2005 № 649, від 28.09.2005 № 652, від 28.09.2005 № 655, укладеними з Приватним підприємством "Свічколап трейдінг" (далі - ПП "Свічколап трейдінг", позичальник) (правонаступником якого є ПП "Ратмир-Соло"), з Приватним підприємством "Свічколап" (правонаступником якого є ПП "Раном") та зі ОСОБА_1 відповідно.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 (суддя Ващенко Т. М.) позов задоволено повністю з підстав видачі Мін`юстом оспорюваних наказів із порушенням вимог пункту 4 частини 8 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній до 25.07.2022) та пункту 11 Порядку № 1128, оскільки: 1) на час видачі відповідачем наказів (у липні 2020 року) були наявні незавершені судовим розглядом спори щодо предметів іпотеки за іпотечними договорами від 27.09.2005 № 649, від 28.09.2005 № 652, від 28.09.2005 № 655 (справи №№ 910/2933/13, 752/2605/13-ц), які є спорами з приводу нерухомого майна, в зв`язку з чим розгляд скарг третіх осіб не належить до компетенції Міністерства, яке мало би відмовити в задоволенні зазначених скарг; 2) відповідач не надав доказів щодо розміщення на офіційному веб-сайті Мін`юсту оголошення про розгляд скарг третіх осіб із дотриманням встановленого строку (не пізніше ніж за 2 дні до дня розгляду), що призвело до порушення права Банку як заінтересованої особи на участь у такому розгляді та на подання своїх доводів і пояснень.

4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова мотивована посиланням на положення статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статей 73, 74, 76- 79, 277 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), застосовуючи які суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність порушення оспорюваними наказами прав Банку як іпотекодержателя з огляду на те, що станом на момент вчинення (17.04.2020) державним реєстратором Міюц С. О. реєстраційних дій, які скасовано оспорюваними наказами, в позивача були відсутні права за кредитним договором від 27.09.2005 № 76/К та за іпотечними договорами від 27.09.2005 № 649, від 28.09.2005 № 652, від 28.09.2005 № 655, оскільки вказаним реєстраційним діям передувало як відступлення Банком 21.09.2018 усіх прав вимоги за зазначеними кредитним договором та іпотечними договорами на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Проксима" (далі - ТОВ "ФК "Проксима", третя особа-4) та подальше відступлення цих прав 19.12.2018 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Феномен Солюшнз" (Phenomen Solutions LTD) (далі - ТОВ "Феномен Солюшнз", третя особа-5), так і припинення наприкінці січня 2020 року іпотеки спірного нерухомого майна внаслідок набуття новим іпотекодержателем (ТОВ "Феномен Солюшнз") права власності на предмети іпотеки, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.01.2020 і від 31.01.2020 про реєстрацію припинення іпотеки. Отже, відсутність належного обґрунтування Банком наявності порушеного права є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, ПАТ "МТБ Банк" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить зазначену постанову скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. На обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, наголошуючи на тому, що:

1) апеляційний суд, вийшовши за межі предмета та підстав заявленого позову, не врахував висновків щодо застосування положень статей 14, 76, 237, 269 ГПК України, викладених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 686/24003/18, від 01.07.2020 у справі № 287/575/16-ц, від 19.08.2020 у справі № 287/587/16-ц і в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 914/3203/21, від 15.11.2023 у справі № 916/3205/22;

2) не врахувавши висновків щодо застосування норми частини 4 статті 75 ГПК України, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.05.2023 у справі № 910/8060/19, від 31.05.2023 у справі № 910/18193/21, від 14.09.2023 у справі № 920/874/22 та в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 753/11000/14-ц, суд апеляційної інстанції проігнорував преюдиціальні обставини розірвання 10.06.2020 договорів відступлення прав вимоги від 21.09.2018 та від 19.12.2018, встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 та постановою Верховного Суду від 15.02.2022 у справі № 910/2933/13, ухвалою Київського апеляційного суду від 14.06.2021, постановою Київського апеляційного суду від 23.12.2021 та постановами Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.02.2021 і від 20.09.2023 у справі № 752/2605/13-ц, а також постановою Київського апеляційного суду від 12.12.2022 у справі № 761/10224/21, які (обставини) спростовують висновок суду про нібито відсутність у позивача станом на 10-16.07.2020 права вимоги за іпотечними договорами від 27.09.2005 № 649, від 28.09.2005 № 652, від 28.09.2005 № 655.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

7. Мін`юст у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваній постанові.

ОСОБА_1 , ПП "Ратмир-Соло" та ПП "Раном" у відзивах на касаційну скаргу просять відмовити в її задоволенні з мотивів, викладених в оскаржуваній постанові.

Державний реєстратор Міюц С. О., ТОВ "ФК "Проксима", ТОВ "Феномен Солюшнз" не скористалися правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Розгляд справи Верховним Судом

8. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "МТБ Банк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 у справі № 910/20417/21 та призначено розгляд цієї справи в судовому засіданні на 12.03.2024.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2024 оголошувалася перерва в судовому засіданні з розгляду касаційної скарги ПАТ "МТБ Банк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 у справі № 910/20417/21 до 16.04.2024.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

9. 27.09.2005 між Відкритим акціонерним товариством "Морський транспортний банк" (далі - ВАТ "МТБ") і ПП "Свічколап трейдінг" (позичальник), правонаступником якого з 18.05.2009 є ПП "Ратмир-Соло", було укладено кредитний договір № 76/К, за умовами якого Банк зобов`язався надати на поповнення обігових коштів, фінансування витрат на ремонт виробничих і офісних приміщень кредит, придбання нерухомого майна у вигляді кредитної лінії з лімітом заборгованості 1 500 000 доларів США з 27.09.2005 і строком погашення до 27.09.2010 включно, із сплатою 14,5 % річних, а позичальник зобов`язався на умовах, в розмірі та в строки встановлені в цьому договорі, повернути Банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, а також сплатити пеню та штрафи, які передбачені умовами цього договору. Кредит видається з можливістю конвертації у національну валюту України.

У подальшому назву та організаційно-правову форму ВАТ "МТБ" змінено на Публічне акціонерне товариство "Марфін Банк", яке є правонаступником усіх прав та зобов`язань ВАТ "МТБ".

Згодом найменування Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" було змінено на ПАТ "МТБ Банк".

10. 27.09.2005 між ПП "Свічколап трейдінг", правонаступником якого є ПП "Ратмир-Соло" (іпотекодавець-1) та ВАТ "МТБ" (іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою В. В., реєстровий № 649, за умовами пункту 1.2 якого за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань іпотекодавця-1, що випливають з кредитного договору № 76/К.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець-1 надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця-1, а саме: комплекс будівель загальною площею 2542,20 м2, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоногвардійська, буд. № 13а. Комплекс будівель та споруд складається з: прохідна (літ. Д) площею 25,10 м2, адміністративна будівля, виробничий корпус, підвал (літ. Б) площею 2082,40 м2, матеріальний склад (літ. Г) площею 434,70 м2. Загальна площа предмету іпотеки становить 2542,20 м2.

11. 28.09.2005 між ПП "Свічколап", правонаступником якого є ПП "Раном" (іпотекодавець-2) та ВАТ "МТБ" (Іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою В. В., реєстровий № 652, згідно з яким іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника, що випливають з кредитного договору № 76/К.

На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець-2 надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця-2, а саме: будівлю прирізного цеху (літ А) загальною площею 1532,30 м2, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, 12, блок 1.

12. 28.09.2005 між ОСОБА_1 (іпотекодавець-3) та ВАТ "МТБ" (Іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою В. В., реєстровий № 656, згідно з яким іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника, що випливають з кредитного договору № 76/К.

На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець-3 надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця-3, а саме: квартиру загальною площею 149,4 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

13. 21.09.2018 між первісним іпотекодержателем (ПАТ "МТБ Банк") і новим іпотекодержателем (ТОВ "ФК "Проксима") було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 27.09.2005, посвідчений 21.09.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О. М. за реєстровим № 1253.

21.09.2018 між первісним іпотекодержателем (ПАТ "МТБ Банк") і новим іпотекодержателем (ТОВ "ФК "Проксима") було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 28.09.2005, посвідчений 21.09.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О. М. за реєстровим № 1254.

21.09.2018 між первісним іпотекодержателем (ПАТ "МТБ Банк") і новим іпотекодержателем (ТОВ "ФК "Проксима") було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 28.09.2005, посвідчений 21.09.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О. М. за реєстровим № 1255.

14. 19.12.2018 між первісним іпотекодержателем (ТОВ "ФК "Проксима") та новим іпотекодержателем (ТОВ "Феномен Солюшнз") було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 27.09.2005, посвідчений 19.12.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О. М. за реєстровим № 1723.

19.12.2018 між первісним іпотекодержателем (ТОВ "ФК "Проксима") та новим іпотекодержателем (ТОВ "Феномен Солюшнз") було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 28.09.2005, посвідчений 19.12.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О. М. за реєстровим № 1724.

19.12.2018 між первісним іпотекодержателем (ТОВ "ФК "Проксима") та новим іпотекодержателем (ТОВ "Феномен Солюшнз") було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 28.09.2005, посвідчений 19.12.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О. М. за реєстровим № 1725.

15. Таким чином, 21.09.2018 Банк передав всі права вимоги за кредитним договором від 27.09.2005 № 76/К та іпотечними договорами від 27.09.2005 № 649, від 28.09.2005 № 652, від 28.09.2005 № 655 на користь ТОВ "ФК "Проксима", яке в свою чергу передало ці права на користь ТОВ "Феномен Солюшнз", що підтверджується договорами відступлення прав вимоги, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 21.09.2018 № 138727427, № 138728091, № 138728442 про підтвердження переходу прав та обов`язків за кредитним та іпотечними договорами від позивача до ТОВ "ФК "Проксима", витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 19.12.2018 № 150315331, № 150317988, № 150316976 про підтвердження переходу прав та обов`язків за кредитним та іпотечними договорами від ТОВ "ФК "Проксима" до ТОВ "Феномен Солюшнз" і листами-зверненнями ТОВ "Феномен Солюшнз" до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шабаніної О. Г. про припинення іпотеки за договорами № 1723, № 1724, № 1725 відступлення прав вимоги за вказаними вище іпотечними договорами.

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 30.01.2020 та від 31.01.2020 вбачається, що іпотека за іпотечними договорами від 27.09.2005 № 649, від 28.09.2005 № 652, від 28.09.2005 № 655 є припиненою.

16. Рішенням державного реєстратора Міюц С. О. від 17.04.2020 № 52008647 внесено запис № 36290582 про іпотеку за ПАТ "МТБ Банк" на квартиру загальною площею 149,4 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного договору від 28.09.2005, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою В. В. (зареєстровано за № 655).

Рішенням державного реєстратора Міюц С. О. від 17.04.2020 № 52009355 внесено запис № 36290959 про іпотеку за ТОВ "Феномен Солюшнз" на квартиру загальною площею 149,4 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням державного реєстратора Міюц С. О. від 17.04.2020 № 52010255 внесено запис № 36291707 про іпотеку за ПАТ "МТБ Банк" на будівлю прирізного цеху, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, буд. 12, блок 1, на підставі іпотечного договору від 28.09.2005, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою В. В. (зареєстровано в реєстрі за № 652).

Рішенням державного реєстратора Міюц С. О. від 17.04.2020 № 52010631 внесено запис № 36292050 про іпотеку за ТОВ "Феномен Солюшнз" на будівлю прирізного цеху, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, буд. 12, блок 1.

Рішенням державного реєстратора Міюц С. О. від 17.04.2020 № 52009689 внесено запис про іпотеку № 36291196 за ПАТ "МТБ Банк" на підставі іпотечного договору від 27.09.2005, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карою В. В. (зареєстровано в реєстрі за № 649), на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича Гната, буд. № 13а.

Рішенням державного реєстратора Міюц С. О. від 17.04.2020 № 52010353 внесено запис № 36291847 про іпотеку за ТОВ "Феномен Солюшнз" на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича Гната, буд. № 13а.

17. Наказом Мін`юсту від 10.07.2020 № 2377/5 задоволено скаргу ОСОБА_1 від 05.06.2020 № С-16371 та скасовано рішення від 17.04.2020 № 52008647 і № 52009355, прийняті державним реєстратором Міюц С. О.

Наказом Міністерства від 10.07.2020 № 2376/5 задоволено скаргу ПП "Раном" від 05.06.2020 № 16602-33-20 та скасовано рішення від 17.04.2020 № 52010255 і № 52010631, прийняті державним реєстратором Міюц С. О.

Наказом Мін`юсту від 16.07.2020 № 2438/5 задоволено скаргу ПП "Ратмир-Соло" від 05.06.2020 № 16776-33-20 та скасовано рішення від 17.04.2020 № 552009689 і № 52010353, прийняті державним реєстратором Міюц С. О.

Позиція Верховного Суду

18. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши в межах вимог касаційної скарги наведені в ній доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

19. В основу оскаржуваної постанови покладено висновок апеляційного суду про недоведеність порушення оспорюваними наказами прав Банку як іпотекодержателя з огляду на те, що станом на момент вчинення (17.04.2020) державним реєстратором Міюц С. О. реєстраційних дій, які скасовано оспорюваними наказами, в позивача були відсутні права за кредитним договором від 27.09.2005 № 76/К та за іпотечними договорами від 27.09.2005 № 649, від 28.09.2005 № 652, від 28.09.2005 № 655, оскільки вказаним реєстраційним діям передувало як відступлення Банком 21.09.2018 усіх прав вимоги за зазначеними кредитним договором та іпотечними договорами на користь ТОВ "ФК "Проксима" та подальше відступлення цих прав 19.12.2018 на користь ТОВ "Феномен Солюшнз", так і припинення наприкінці січня 2020 року іпотеки спірного нерухомого майна внаслідок набуття ТОВ "Феномен Солюшнз" як новим іпотекодержателем права власності на предмети іпотеки, а відсутність належного обґрунтування Банком наявності порушеного права є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

20. Колегія суддів вважає зазначений висновок суду апеляційної інстанції передчасним і водночас погоджується з доводами скаржника в частині неврахування судом при ухваленні оскаржуваної постанови загальних висновків щодо застосування норми частини 4 статті 75 ГПК України, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.05.2023 у справі № 910/8060/19, від 31.05.2023 у справі № 910/18193/21, від 14.09.2023 у справі № 920/874/22, з огляду на таке.

21. Згідно з частинами 4, 7 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

22. Колегія суддів зазначає, що в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2023 у справі № 910/18193/21 (предмет позову - визнання протиправним та скасування наказу Мін`юсту) сформульовано такі правові висновки щодо застосування положень частини 4 статті 75 ГПК України:

"Факти, передбачені наведеною нормою, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, що набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що набрав законної сили. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення у справі, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (такий висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 922/2391/16).

Преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що відображується в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивостей преюдиціальності. Також преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Важливим видається те, що обставини, встановлені у першій справі, яка є преюдиційною, мають належати до предмета доказування, тобто їх встановлення має бути необхідне для вирішення тієї справи. Оскільки предмет доказування спочатку визначається підставами позову, а потім обґрунтовується нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору, то питання про те, чи належав певний факт до предмета доказування, є питанням права, а не факту (постанова Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 910/10892/21).

Питання факту це питання про те, чи була наявна/відсутня певна обставина, що має значення для вирішення певного спору. Фактичні обставини встановлюються через доказування. Доказування дає змогу відтворити той чи інший фрагмент дійсності в асортименті значущості для справи (предмет доказування)".

Схожі за змістом висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 914/554/19, від 23.05.2023 у справі № 910/8060/19 (предмет позову - визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора), від 14.09.2023 у справі № 920/874/22.

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків, такі, як вчинення чи невчинення певної дії певною особою; настання чи ненастання певних подій; час, місце вчинення дій чи настання подій тощо. Обставини встановлюються судом шляхом оцінки доказів, які були досліджені в судовому засіданні. За наслідками такої оцінки доказів, зокрема щодо їх належності, допустимості, достовірності, достатності суд робить висновок про доведеність чи недоведеність певних обставин. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо (див. пункт 7.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, пункт 136 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

23. Ураховуючи наведені правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм частин 4, 7 статті 75 ГПК України, колегія суддів погоджується з твердженнями скаржника в тій лише частині, що суд апеляційної інстанції безпідставно залишив поза увагою встановлені постановою Київського апеляційного суду від 23.12.2021 у справі № 752/2605/13-ц (за участю ПАТ "МТБ Банк", ПП "Ратмир-Соло" та ОСОБА_1 ) преюдиціальні обставини розірвання 10.06.2020 договору відступлення прав вимоги від 21.09.2018, внаслідок чого за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 10.06.2020 іпотекодержателем за іпотечним договором від 28.09.2005 № 655 є Банк.

Крім того, зазначеною постановою в цивільній справі встановлено такі обставини, що мають преюдиціальне значення при вирішенні цього господарського спору: 1) внаслідок скасування наказами Мін`юсту від 06.02.2020 № 450/5, від 06.02.2020 № 451/5, від 12.02.2020 № 515/5 записів про право власності ТОВ "Феномен Солюшнз" на предмети іпотеки ПП "Ратмир-Соло", ПП "Раном" і ОСОБА_1 поновили записи про право власності на об`єкти іпотеки в Єдиному реєстрі прав на нерухоме майно, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 07.04.2021; 2) рішення від 23.01.2019 № 45182932 про право власності ТОВ "Феномен Солюшнз" на предмет іпотеки у виді прирізного цеху, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, 12, блок 1, скасоване наказом Міністерства від 12.02.2020 № 515/5, після чого було відновлено попередній запис про право власності ПП "Раном" як іпотекодавця на цей об`єкт.

24. Натомість Верховний Суд не бере до уваги доводи скаржника про ймовірне встановлення певних преюдиціальних обставин постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.02.2022 у справі № 910/2933/13, постановами Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.02.2021 і від 20.09.2023 у справі № 752/2605/13-ц, а також постановою Київського апеляційного суду від 12.12.2022 у справі № 761/10224/21, оскільки:

1) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи (частина 1 статті 300 ГПК України). Отже, суд касаційної інстанції не має повноважень підтверджувати правильне встановлення судами нижчих інстанцій обставин у справі. Тому посилання на постанову суду касаційної інстанції як на таку, чиї висновки мають преюдиціальне значення, є помилковим (схожий правовий висновок, від якого колегія суддів не вбачає жодних підстав відступати, викладено в пункті 7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 916/2066/15, від 17.04.2018 у справі № 916/3170/14 та від 26.06.2018 у справі № 910/22867/15, від 17.06.2020 у справі № 911/1292/18);

2) постанова Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 у справі № 910/2933/13 взагалі не містить жодних посилань на встановлення обставин розірвання 10.06.2020 договорів відступлення прав вимоги від 21.09.2018 і від 19.12.2018 та зумовленого цим відновлення статусу Банку як іпотекодержателя з 10.06.2020;

3) постанова Київського апеляційного суду від 12.12.2022 у справі № 761/10224/21, якою було залишено без змін ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2022 про закриття провадження у справі в зв`язку з її належністю до юрисдикції господарських судів (тобто спір не вирішувався по суті заявлених позовних вимог), не може бути носієм преюдиціальних обставин, позаяк у розумінні частини 4 статті 75 ГПК України обставини, які не підлягають повторному доказуванню, встановлюються саме рішенням або постановою суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яким спір вирішується по суті, а не ухвалою суду, постановленою виключно з процесуальних питань.

25. Частиною 1 статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, у разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оспорюваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулася із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом. Так, підставами для визнання акта недійсним (незаконним) є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і водночас порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у зв`язку з прийняттям відповідного акта станом на час його прийняття (аналогічний висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 903/857/18, від 20.08.2019 у справі № 911/714/18).

26. Оскільки судом апеляційної інстанції в основу оскаржуваної постанови покладено висновок про недоведеність порушення оспорюваними наказами прав Банку як іпотекодержателя з огляду на те, що станом на момент вчинення (17.04.2020) державним реєстратором Міюц С. О. реєстраційних дій, які скасовано оспорюваними наказами, в позивача вже були відсутні права кредитора за кредитним договором від 27.09.2005 № 76/К та іпотекодержателя за іпотечними договорами від 27.09.2005 № 649, від 28.09.2005 № 652, від 28.09.2005 № 655 у зв`язку з попереднім відступленням Банком 21.09.2018 усіх прав вимоги за зазначеними кредитним договором та іпотечними договорами на користь ТОВ "ФК "Проксима, їх подальшим відступленням 19.12.2018 на користь ТОВ "Феномен Солюшнз" та припиненням 30.01.2020 і від 31.01.2020 іпотеки спірного нерухомого майна внаслідок набуття новим іпотекодержателем (ТОВ "Феномен Солюшнз") права власності на предмети іпотеки, то колегія суддів не може не погодитися з доводами скаржника про порушення апеляційним судом частини 4 статті 75 ГПК України шляхом помилкового неврахування при вирішенні цього господарського спору преюдиціальних фактів відновлення прав Банку як іпотекодержателя ще з 10.06.2020, що в часовому вимірі якраз передувало видачі Міністерством оспорюваних наказів у липні 2020 року.

27. Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з підпунктом "в" пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України у мотивувальній частині постанови суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

28. Перевіряючи застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає, що, обмежившись посиланням на недоведеність порушення оспорюваними наказами прав Банку як іпотекодержателя станом на 17.04.2020, що спростовується викладеним вище, апеляційний суд помилково не звернув увагу на те, що з матеріалів справи не вбачається та відповідачем і третіми особами не доведено припинення іпотеки спірного нерухомого майна за іпотечними договорами від 27.09.2005 № 649, від 28.09.2005 № 652, від 28.09.2005 № 655 з підстав, вичерпно врегульованих статтею 17 Закону України "Про іпотеку" (схожий за змістом висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 910/3359/18, від 19.09.2023 у справі № 912/1155/22).

29. Відповідно до частин 1- 3 статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в первісній редакції, чинній на час укладення договору іпотеки від 26.11.2007) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Таким чином, диспозитивна норма частини 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" допускає можливість альтернативного визначення сторонами в договорі іпотеки підстав позасудового звернення іпотекодержателем стягнення на предмет іпотеки: 1) згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке (застереження) має міститися безпосередньо в іпотечному договорі; 2) згідно з окремим нотаріально посвідченим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який (договір) може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

30. На порушення вимог статей 86, 269, 282 ГПК України, пославшись на підтвердження припинення 30.01.2020 та 31.01.2020 іпотеки за іпотечними договорами від 27.09.2005 № 649, від 28.09.2005 № 652, від 28.09.2005 № 655 передусім на листи-повідомлення ТОВ "Феномен Солюшнз" до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шабаніної О. Г. (а.с.283- 288, том 1), в яких виключно заявник зазначає про набуття ним 23.01.2019 права власності на предмети іпотеки в порядку, передбаченому абзацом 4 частини 1 статті 17 Закону України "Про іпотеку", суд апеляційної інстанції безпідставно залишив поза увагою та без надання належної правової оцінки пункти 4.2.1 вказаних іпотечних договорів, зі змісту яких чітко вбачається, що позасудове врегулювання здійснюється шляхом укладення між іпотекодержателем та іпотекодавцем окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким може бути передбачено передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателя.

Натомість матеріали справи не містять, апеляційним судом не встановлено та відповідачем і третіми особами не доведено укладення між ТОВ "Феномен Солюшнз" (як новим іпотекодержателем) та іпотекодавцями (ПП "Ратмир-Соло", ПП "Раном" і ОСОБА_1) відповідних договорів про задоволення вимог іпотекодержателя, в зв`язку з чим висновок суду про припинення іпотеки є передчасним.

31. Разом з тим касаційна інстанція вважає помилковим посилання скаржника на неврахування апеляційним судом висновків щодо застосування положень статей 14, 76, 237, 269 ГПК України, викладених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 686/24003/18, від 01.07.2020 у справі № 287/575/16-ц, від 19.08.2020 у справі № 287/587/16-ц і в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 914/3203/21, від 15.11.2023 у справі № 916/3205/22, оскільки доводи скаржника з цього приводу (про порушення судом принципу диспозитивності господарського судочинства шляхом виходу за межі предмета та підстав заявленого позову) зводяться виключно до намагань здійснити переоцінку наявних у справі доказів, проте згідно імперативних положень частини 2 статті 300 цього Кодексу суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

32. Проте колегія суддів ураховує, що вміщений в оскаржуваній постанові висновок апеляційного господарського суду про недоведеність є передчасним, оскільки не відповідає висновкам щодо застосування норми частини 4 статті 75 ГПК України, викладеним у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.05.2023 у справі № 910/8060/19, від 31.05.2023 у справі № 910/18193/21, від 14.09.2023 у справі № 920/874/22.

Адже суд апеляційної інстанції безпідставно не врахував установлені постановою Київського апеляційного суду від 23.12.2021 у справі № 752/2605/13-ц (за участю ПАТ "МТБ Банк", ПП "Ратмир-Соло" та ОСОБА_1 ) преюдиціальні обставини розірвання 10.06.2020 договору відступлення прав вимоги від 21.09.2018, внаслідок чого за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 10.06.2020 іпотекодержателем за іпотечним договором від 28.09.2005 № 655 є Банк.

Наведене в сукупності свідчить про неповне з`ясування апеляційним судом фактичних обставин справи, що, в свою чергу, свідчить про необхідність скасування оскаржуваної постанови та передачі справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

33. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

34. Таким чином, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, отримала часткове підтвердження під час касаційного провадження, оскільки суд апеляційної інстанції переглянув рішення місцевого господарського суду не відповідно, а всупереч висновкам щодо застосування норми частини 4 статті 75 ГПК України, викладеним у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.05.2023 у справі № 910/8060/19, від 31.05.2023 у справі № 910/18193/21, від 14.09.2023 у справі № 920/874/22, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

35. З наведених раніше мотивів касаційна інстанція відхиляє необґрунтовані доводи Мін`юсту, ОСОБА_1 , ПП "Ратмир-Соло" та ПП "Раном", викладені у відзивах на касаційну скаргу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

36. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

37. За наведених обставин висновок суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову не відповідає положенням статей 75, 86, 236, 269 ГПК України, оскільки надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам з урахуванням фактичних підстав позовних вимог і заперечень проти них, апеляційний господарський суд дійшов передчасного висновку про недоведеність порушення оспорюваними наказами прав позивача як іпотекодержателя.

38. Отже, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, отримала часткове підтвердження під час касаційного провадження, що в розумінні пункту 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу в сукупності з відсутністю всебічного, повного та об`єктивного дослідження судами зібраних у справі доказів є підставою для скасування оскаржуваної постанови і направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

39. Згідно з частиною 4 статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

40. Зважаючи на те, що порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права допустив саме суд апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги шляхом скасування оскаржуваної постанови та передачі справи на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

41. Під час нового розгляду справи апеляційному господарському суду слід врахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та залежно від встановленого ухвалити обґрунтоване і законне судове рішення.

Розподіл судових витрат

42. З огляду на те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а справа - передачі на новий апеляційний розгляд, колегія суддів зазначає, що з урахуванням положень статті 129 ГПК України розподіл судових витрат у справі, в тому числі витрат на оплату послуг адвоката та судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг, має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" задовольнити частково.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 у справі № 910/20417/21 скасувати.

Справу № 910/20417/21 передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай