ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2024 р. Справа№ 920/1128/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Полякова Б.М.

за участю секретаря судового засідання Сороки П.М.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 24.04.2024,

розглянувши матеріали апеляційної скарги арбітражного керуючого Біленко Романа Івановича

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.01.2024

у справі №920/1128/23

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.01.2024 у справі №920/1128/23 провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 закрито; клопотання керуючого реструктуризацією про зняття арешту з грошових коштів боржника залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, арбітражний керуючий Біленко Романа Івановича звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить прийняти апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.01.2024 у справі №920/1128/23 та відкрити апеляційне провадження; задовольнити апеляційну скаргу; скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.01.2024 у справі №920/1128/23 повністю і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2024 апеляційну скаргу арбітражного керуючого Біленко Романа Івановича передано колегії суддів у складі: головуючий суддя: Доманська М.Л.; судді: Отрюх Б.В. та Поляков Б.М.

У зв`язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. 19.02.2024 у відпустці, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2024, сформовано новий склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі №920/1128/23 у наступному складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Пантелієнко В.О., Поляков Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2024 витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1128/23 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги арбітражного керуючого Біленко Романа Івановича на ухвалу Господарського суду Сумської області 23.01.2024 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №920/1128/23.

05.03.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №920/1128/23 у 1-му томі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Біленко Романа Івановича на ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.01.2024 у справі №920/1128/23 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність. Розгляд апеляційної скарги призначено на 24.04.2024 о 12 год. 30 хв. Запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи не пізніше 05.04.2024. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи не пізніше 16.04.2024.

У судове засідання 24.04.2024 з`явився представник скаржника.

Колегія суддів вирішила за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності інших учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.

За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

В даному випадку апеляційна скарга може бути розглянута у судовому засіданні без участі представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, їх неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги у даному судовому засіданні.

Представник скаржника підтримав апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.01.2024 у справі №920/1128/23 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції застосував норми Кодексу України з процедур банкрутства з надмірним формалізмом, на підставі помилкового висновку, який не відповідає обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі про неплатоспроможність та протирічить меті прийняття та впровадження Кодексу України з процедур банкрутства. Апелянт вказує, що жоден з кредиторів з 08.11.2023 (з дня публікації оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) по 23.01.2024 (день закриття провадження у справі про неплатоспроможність) не звернувся до господарського суду з грошовими вимогами до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, на думку скаржника, суд першої інстанції мав би закрити провадження у цій справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства та звільнити боржника від усіх боргів згідно з частиною 4 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства. Крім того, скаржник зазначає, що ухвалою від 21.12.2023 Господарський суд Сумської області відклав попереднє засідання на 23.01.2024. Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановления такої ухвали; дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановления такої ухвали, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі. Таким чином, на думку скаржника, суд першої інстанції проявив власну ініціативу щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , адже, станом на 23.01.2024 таке право у суду ще не виникло.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Представник ОСОБА_1 адвокат Пушкарьов О.О. звернувся до Господарського суду Сумської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , посилаючись на положення Кодексу України з процедур банкрутства. Повноваження представника боржника підтверджені ордером від 21.09.2023 серії АР № 1141673.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.11.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника - фізичної особи ОСОБА_1 ; призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Біленка Романа Івановича та визначено дату проведення попереднього судового засідання на 21.12.2023.

08.11.2023 на офіційному вебпорталі судової влади України оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 . Строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника 07.12.2023.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 21.12.2023 продовжено строк попереднього засідання до 02.02.2024 та відкладено попереднє засідання на 23.01.2024.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.01.2024 у справі №920/1128/23 провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 закрито; клопотання керуючого реструктуризацією про зняття арешту з грошових коштів боржника залишено без розгляду.

Колегія суддів зауважує, що провадження у справах про неплатоспроможність є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

На переконання суду, з огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

У справах про неплатоспроможність фізичних осіб існує ризик ігнорування боржниками мети і завдань процедури реструктуризації боргів, який не відповідатиме вимогам статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), пасивній участі боржника в цій процедурі.

У судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, тому до боржника - фізичної особи за приписами Книги четвертої КУзПБ установлено спеціальні вимоги до його добросовісності, інше б суперечило засадам цивільного законодавства, зокрема, таким, як добросовісність у здійсненні відповідного права та недопустимість зловживання правом (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 13 ЦК України).

За змістом приписів статей 116,119, 123, 125, 126, 128 КУзПБ щодо вимог до боржника та процесуальних наслідків їх невиконання, законодавець означив принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому, демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Судова колегія вважає процедуру реструктуризації боргів як пріоритетну, яка є найбільш оптимальним варіантом закінчення справи про неплатоспроможність як для фізичної особи боржника, так і для кредиторів, оскільки там відбувається відновлення платоспроможності та більш повно погашаються борги боржника. І тільки за умови добросовісності громадянина, інститут неплатоспроможності фізичної особи може стати дієвим механізмом. При цьому для боржника-фізичної особи він дозволить зберегти та акумулювати активи для відновлення платоспроможності, а для кредитора - стане гарантією повернення заборгованості.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими Кодекс України з процедур банкрутства зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема, закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями123, 126, 128 Кодексу України з процедур банкрутства. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого, ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Колегія суддів акцентує, що за приписами Кодексу України з процедур банкрутства судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Реструктуризація боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник згідно з планом реструктуризації боргів може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати заборгованості з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (пункт 8 частини п`ятої статті 119 КУзПБ).

Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (частина друга статті 122 КУзПБ).

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо встановить зокрема, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

У свою чергу, вказана підстава для закриття провадження є спеціальною та є безумовним заходом відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).

Водночас, аналіз п. 11 ч. 3 ст. 116, п. 1 ч. 7 ст. 123 Кодексу свідчить, що законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про неплатоспроможність фізичної особи, а саме: 1) боржник подає суду декларації; 2) керуючий реструктуризацією перевіряє надані боржником декларації та виявляє наявність у них неповної та/або недостовірної інформації, а у випадку підтвердження такого факту за результатом перевірки повідомляє боржника у формі відповідного звіту; 3) отримавши звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій, боржник упродовж семи днів (з дати отримання звіту) має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.

Отже, керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення ним неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк встановлений законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 26.12.2023 керуючим реструктуризацію направлено суду звіт про результати перевірки декларацій боржника, із змісту якого вбачається, що у 2021 боржник отримав заробітну плату у розмірі 139162,00 грн, додаткове благо в розмірі 4705,00 грн, дохід за цивільно-правовими договорами в розмірі 6125,00 грн, дохід від виграшу (приз) в розмірі 35819,00 грн.

Згідно з наявною у матеріалах справи та доданою до листа від 30.11.2023 №8926/5/18-18-1306 ГУ ДПС у Сумській області Відповіді на запит від 23.11.2023 номер запиту 1828-2023-0001110 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період 4 квартал 2020 по 3 квартал 2023, у 2021 ОСОБА_1 отримав 151802 грн заробітної плати, додаткове благо у розмірі 4705 грн, дохід за цивільно-правовими договорами в розмірі 6125 грн, дохід від виграшу (приз) у розмірі 35819 грн.

Вказаний розмір отриманої боржником заробітної плати не збігається із зазначеними боржником відомостями у Розділі II "Відомості про доходи та інші грошові виплати боржника та членів його сім`ї з усіх джерел в Україні, у тому числі одержані (нараховані) за межами України" декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2021 рік.

Виплати в сумі 6125 грн (дохід за цивільно-правовими договорами) та у сумі 35819 грн (дохід від виграшу (приз), отримані боржником, не знайшли відображення у вказаній декларації.

02.01.2024 до суду надійшло клопотання боржника про приєднання до матеріалів справи виправлених декларацій про майновий стан боржника за 2020-2023 роки.

При цьому нормами КУзПБ не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові КГС ВС від 15.06.2022 у справі №922/3911/19).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що подана ОСОБА_1 виправлена декларація про майновий стан боржника за 2021 рік є неповною в частині останньо згаданих виплат і недостовірною щодо розміру отриманого заробітку (доходу).

Колегія суддів зауважує, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за ч. 7 ст. 123 КУзПБ, тому з власної ініціативи зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.

Згідно з частиною сьомою статті 123 КУзПБ суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо: 1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї; 2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами; 3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Господарський суд протягом одного року з дня закриття провадження у справі з підстав, визначених цією частиною, не може відкрити провадження у новій справі про неплатоспроможність щодо того самого боржника.

Основним документом, який надає достовірну інформацію про все наявне майно боржника та членів його сім`ї, є декларація про майновий стан боржника за останні три роки перед ініціюванням відкриття провадження у справі про банкрутство.

У випадку, якщо боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї, ці обставини є підставою для прийняття судом рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи.

З огляду на викладені вище обставини, з урахуванням приписів Кодексу України з процедур банкрутства, суд дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.7 ст.123 Кодексу України з процедур банкрутства з огляду на те, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та недостовірна інформація про його доходи за 2021 рік та після отримання результатів перевірки такої декларації керуючим реструктуризацією боржник не надав суду декларацію про майновий стан, яка б містила повну та достовірну інформацію щодо доходів боржника, як про це зазначено вище.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відносно наступного.

Так, ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.11.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника та визначено дату проведення попереднього судового засідання на 21.12.2023.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 21.12.2023, крім іншого, відкладено попереднє засідання на 23.01.2024, 10:20.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.01.2024 у справі №920/1128/23 провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 закрито; клопотання керуючого реструктуризацією про зняття арешту з грошових коштів боржника залишено без розгляду.

Як зазначалось судом вище, згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

Отже, судом першої інстанції формально не призначено дати підсумкового засідання господарського суду, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справ у відповідності до ст.122 КУзПБ.

Фактично, засідання господарського суду, яке відбулось 23.01.2024, і було підсумковим за своєю суттю.

Водночас, колегія суддів зауважує, що вказані процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, не призвели до неправильного вирішення справи, а, отже, не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали. Скасування оскаржуваної ухвали з цих підстав було б надмірним формалізмом з боку суду апеляційної інстанції.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу на те, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (пункт 63 постанови від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункті 6.13 постанови від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20).

Оцінюючи загальну поведінку боржника під час проведення щодо нього процедури реструктуризації, яка свідчить про неможливість застосування щодо нього процедури погашення боргів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі .

Крім того, у суду апеляційної інстанції виникли сумніви щодо добросовісності боржника у даній справі відносно наступних обставин.

У своїй заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, боржник вказує, що має дуже велику заборгованість перед кредиторами, яка зросла до 2197819,00 грн, що попри отримані щомісячні доходи, боржник ніколи не зможе погасити борг у повному обсязі.

Водночас, у розділі «Загальна сума заборгованості» ОСОБА_1 вказує лише про 347262,03 грн заборгованості перед кредиторами.

Крім того, у своїй заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, боржник вказує, що ніколи не перебував у шлюбі.

Водночас, у матеріалах справи наявна копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 25.12.2000.

Крім того, особисто боржник в жодне судове засідання не з`явився.

На думку колегії суддів, особиста явка боржника у підготовчому засіданні є обов`язковою, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч.ч. 7, 8 ст. 123, ст. 124, ч. 8 ст. 126 КзПБ право на процедуру неплатоспроможності та отримання відповідних пільг має лише добросовісний боржник (фізична особа).

Тобто, з моменту подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до суду, в особи, яка звернулась із відповідною заявою, виникають додаткові процесуальні обов`язки, незважаючи на наявність представника.

З наведеного вбачається, що оскільки у процедурі неплатоспроможності правосуб`єктність боржника стає обмеженою, суд зобов`язаний встановити особу боржника щодо якого в подальшому будуть застосовані певні передбачені КУзПБ обмеження.

На переконання колегії суддів, є обов`язковою особиста явка боржника у судове засідання для з`ясування його особи та наміру того, що осатаній дійсно бажає застосування до нього передбачених законодавством обмежень у процедурі неплатоспроможності.

Задля уникнення зловживання іншими особами (наприклад колекторними організаціями) виникнення у боржника обмеження правосуб`єктності, суд має впевнитися, що саме ця особа бажає прийняти участь у справі про неплатоспроможність.

З наведеного слідує, що хоча представник боржника і був наділений відповідними правами щодо представництва ОСОБА_1 у попередньому засіданні, проте, він не може безумовно замінювати собою заявника, оскільки провадження у справі про неплатоспроможність відкривається (у разі наявності підстав) не щодо представника, а щодо самої фізичної особи.

Твердження скаржника про використання судом першої інстанції надмірного формалізму під час ухвалення оскаржуваної ухвали є помилковими та свідчать про невірне трактування скаржником такого поняття як "надмірний формалізм".

Доводів скаржника по суті апеляційної скарги, які б спростували висновки суду, покладені в основу оскаржуваної ухвали та впливали б на її правильність, в апеляційній скарзі суду не наведено.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин, надав оцінку поданим сторонами доказам та вірно застосував норми матеріального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Оцінюючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

Отже, доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують правомірність застосування імперативних норм чинного законодавства, якими обґрунтована оскаржувана ухвала суду першої інстанції, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду та доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Сумської області від 23.01.2024 у справі №920/1128/23 прийнята з правильним застосуванням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу арбітражного керуючого Біленко Романа Івановича - без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Біленко Романа Івановича залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Сумської області від 23.01.2024 у справі №920/1128/23 залишити без змін.

Матеріали справи № 920/1128/23 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 29.04.2024

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

Б.М. Поляков