ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" квітня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/112/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників:

від позивача: адвокат Ніц А.С.,

від відповідача: адвокат Єгоров О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/112/24

за позовом: Фізичної особи-підприємця Фольгіна Олександра Леонідовича ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Тарасевича Володимира Сергійовича ( АДРЕСА_2 )

про стягнення 22 500,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Фізична особа-підприємець Фольгін Олександр Леонідович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Тарасевича Володимира Сергійовича, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 22 500,00 грн.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 10/13 про надання послуг з підбору персоналу від 10.10.2023 в частині повної та своєчасної оплати заборгованості за надані позивачем послуги.

Як стверджує позивач, 16.10.2023 на виконання п.5.2. договору замовником було сплачено авансовий платіж у сумі 2500 грн., а на виконання умов п. 2.1. та п. 2.2. договору виконавець 08.11.2023 направив замовнику відповідно чотири резюме-анкети кандидата, однак в порушення п.4.2 договору замовник проігнорував резюме-анкети та не повідомив виконавця про будь-яке із рішень за результатами розгляду резюме-анкети кандидата (відмова від кандидата або організація співбесіди).

Позивач вважає, що послуга виконавця за договором є такою, що надана у повному обсязі щодо кандидата, за резюме-анкетою якого відбулось таке порушення, відповідно до підпункту в. п. 2.3 договору.

В подальшому, як зауважує позивач, 24.11.2023 він надіслав відповідачу акт приймання-передачі наданих послуг, однак в порушення п.2.8. договору останній акт з підписом не повернув, будь-яких обґрунтованих зауважень проти нього не надав, внаслідок чого акт має силу підписаного замовником.

При цьому, позивач наголошує, що всі документи між сторонами були підписані сторонами за допомогою електронного цифрового підпису (ЕЦП) з використанням програми для обміну електронними документами, що використовується для забезпечення електронного документообігу - Вчасно.

За ствердженням позивача, в порушення п.5.2. договору 90% вартості послуги за договором за вирахуванням авансу, а саме 22 500 грн, протягом 5 робочих днів з дати складання акту приймання-передачі наданих послуг замовником сплачено не було.

У відзиві на позов (вх. № 3753/24 від 30.01.2024) відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що позивач підійшов до виконання власних зобов`язань безвідповідально, та не зміг виконати покладені на нього обов`язки, оскільки анкети кандидатів, надіслані позивачем, не відповідали вимогам та анкетним даним, що були висунуті відповідачем в заявці, не відповідали досвіду роботи та функціоналу офіс-менеджера, а також не мали заявленого рівня володіння та знань англійської мови -А2.

Відповідач пояснив, що про зазначені недоліки в підборі кандидатів він повідомив позивача засобами телефонного зв`язку, а співробітник позивача повідомив, що виправить помилку, та направить нових кандидатів, проте цього не відбулося.

Замість цього, за ствердженням відповідача, в телефонному режимі співробітник відповідача запропонував зустрітися із Тетяною Калачьовою, хоча вона і не відповідала формальним вимогам заявки, але на думку позивача є дуже перспективним працівником, та співбесіда із нею може змінити погляд відповідача на її кандидатуру.

Як вказує відповідач, за відсутності інших кандидатів він погодився на це, проте позивач не зміг організувати співбесіду, а відтак відповідач не міг поспілкуватись навіть з кандидатом, що не відповідав вимогам заявки.

В подальшому замість нових кандидатів, які б відповідали вимогам договору та заявки відповідач отримав акт, рахунки та відомості про звернення позивача до суду з початку про видачу судового наказу, пізніше (після відмови у видачі судового наказу) отримав цей позов, проте відповідач вважає, що неналежне виконання позивачем вимог договору не дає останньому права вимагати виплати передбаченої договором винагороди в порядку ст.526 ЦК.

Відповідач наголошує, що неякісний відбір кандидатів (пропонування кандидатів, що не відповідали вимогам договору) - позбавило його можливості отримати працівника належної компетентності та використовувати його працю у власній господарській діяльності.

Надавши відповідь (вх. № 5362/24 від 09.02.2024) на відзив, позивач, окрім раніше зазначеного, додав, що його робота побудована таким чином, що він приймає передплату у розмірі 10%, а решта послуги оплачується протягом 5 робочих днів з дати складання Акту приймання-передачі наданих послуг. Така низка вартість передплати, на думку позивача, передбачає своєчасне з боку відповідача реагування на резюме кандидатів, які надсилає йому виконавець, оскільки виконавець є зацікавленим в якнайшвидшому пошуку кандидата та отримання винагороди за свою роботу.

Позивач вказує, що саме передбаченим договором способом відбувається листування між сторонами, а не в месенджері та особових розмовах, як зазначив відповідач, а умови договору, на переконання позивача, дозволяють замовнику відхиляти кандидатури без будь-яких негативних для нього наслідків, оскільки договором передбачено, що замовник може або прийняти рішення про намір проведення співбесіди, або відмовитись від проведення співбесіди, про що повідомити виконавця на електронну адресу, зазначену в п.2.1. цього договору. Проте вони передбачають негативні наслідки у разі якщо замовник просто «зникає», ігноруючи отримані резюме та відповідно знецінюючи роботу виконавця.

Позивач вважає, що якщо відповідача не влаштовує резюме кандидата, він має право відмовитись від цього кандидата, а не ігнорувати отриману заявку, а вітдат послуга виконавця за договором є такою, що наданою у повному обсязі щодо кандидата, за резюме-анкетою якого відбулось таке порушення. відповідно до підпункту в. п. 2.3 договору.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024 року позовна заява вх.№ 119/24 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.01.2024 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Фольгіна Олександра Леонідовича (вх.№ 119/24 від 08.01.2024) залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

15.01.2024 ФОП Фольгіним Олександром Леонідовичем надано до суду заяву про усунення недоліків (вх. № 1516/24) на виконання ухвали та заяву про зміну підстав позову (вх. № 1580/24), із змісту яких вбачається усунення недоліків, встановлених ухвалою суду від 12.01.2024.

22.01.2024 ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву (вх.№ 119/24 від 08.01.2024) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/112/24. Справу № 916/112/24 постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без виклику сторін.

Крім того, даною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду у строк визначений ч. 7 ст. 252 ГПК України з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

24.01.2024 суду з системи «Електронний суд» надійшло повідомлення № 36550 (вх. ГСОО № 3007/24) про надання адвокату відповідача доступу до справи за допомогою Електронного кабінету користувача ЄСІТС.

30.01.2024 представником ФОП Тарасевича В.С. подано до суду відзив на позов (вх. № 3753/24), який судом був прийнятий до розгляду та долучений до матеріалів справи разом із доданими до нього доказами.

07.02.2024 ухвалою Господарського суду Одеської області призначено розгляд справи № 916/112/24 у судовому засіданні з повідомленням сторін на "22" лютого 2024 року об 11:20 год.

09.02.2024 до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь (вх. № 5362/24) на відзив, який також був прийнятий судом до розгляду та долучений разом із доказами його направлення до матеріалів справи.

22.02.2024 у судовому засіданні по справі № 916/112/24 судом проголошено протокольно ухвалу про перерву до "05" березня 2024 року о 14:00 год.

05.03.2024 у судовому засіданні по справі № 916/112/24 судом проголошено протокольно ухвалу про перерву до "14" березня 2024 року о 10:20 год.

14.03.2024, враховуючи неявку представника позивача та у зв`язку з неможливістю завершити розгляд справи по суті, у судовому засіданні по справі № 916/112/24 проголошено протокольно ухвалу про перерву до "18" квітня 2024 рок об 11:00 год., про що позивач був повідомлений ухвалою суду від 14.03.2024 у відповідності до приписів ст. 120 ГПК України.

14.03.2024, після проведеного судового засідання, від ФОП Фольгіна О.Л. через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява (вх. № 10809/24) про розгляд справи без участі позивача.

Під час розгляду справи по суті сторони виступили із вступними промовами, судом були досліджені всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи.

Позивач у своїй вступній промові заявлені позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи свою позицію доводами та аргументами, викладеними у заявах по суті спору та наданими суду доказами.

Відповідач у своїй вступній промові проти позовних вимог заперечував, просив суд у задоволені позову відмовити повністю, обґрунтовуючи свою позицію доводами та аргументами, викладеними у заявах по суті спору та наданими суду доказами.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Судом також враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Застосовуючи згідно зі ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

З огляду на вище викладене, у зв`язку численними повітряними тривогами та запланованою у період з 25.03.2024 по 19.04.2024 щорічною відпусткою судді Цісельського О.В., суд з огляду на вищезазначені обставини розглянув справу № 916/112/24 у розумний строк.

В процесі розгляду справи подані учасниками справи всі клопотання та заяви були судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах судових засідань.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні, 18.04.2024 господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України, після виходу з нарадчої кімнати, проголошена вступна і резолютивна частини рішення.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

13.10.2023 між Фізичною особою-підприємцем Тарасевичем Володимиром Сергійовичем (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Фольгіним Олександром Леонідовичем (виконавець) укладений договір № 10/13 про надання послуг з підбору персоналу, відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання щодо пошуку, відбору та наданню замовнику кандидатів для подальшого працевлаштування на роботу в замовника.

Згідно п. 2.1. договору виконавець надає послуги замовнику в наступному порядку:

- замовник надає виконавцю заявку на підбір фахівця (надалі - заявка), форма якої встановлена додатком №1 до цього договору;

- після відбору кандидатів, які задовольняють вимогам, викладеним у заявці, виконавець надає замовнику кандидатів шляхом надіслання резюме-анкет кандидатів; та після схвалення резюме замовником організовує зустріч-співбесіду кандидатів на вакантну посаду;

- замовник ознайомлюється з резюме-анкетами кандидатів на протязі 3 (трьох) робочих днів та повідомляє виконавця про свою зацікавленість в організації співбесіди або відсутність такої зацікавленості;

- у разі прийняття позитивного рішення відносно проведення співбесіди із кандидатом замовник погоджує з виконавцем час, дату та місце проведення співбесіди, але не пізніше ніж 7 (сім) робочих днів з дати схвалення;

- за результатами проведеної співбесіди (співбесід) замовник здійснює кінцевий відбір кандидата, та приймає кандидата на роботу або укладає з ним цивільно-правовий договір про надання послуг (виконання робіт).

Листування між сторонами (надсилання резюме-анкети, схвалення вакансій та ін.) здійснюється засобами поштового (кур`єрського) зв`язку, або засобами електронної пошти:

Електронна пошта замовника: ІНФОРМАЦІЯ_1

Електронна пошта виконавця: ІНФОРМАЦІЯ_2

Електронні листи з дати їх надсилання мають силу оригіналу. Датою отримання стороною електронного листа вважається дата його надсилання за адресою електронної пошти сторони, вказаної в п 2.1 договору.

Пунктом 2.3. договору сторони погодили, що послуга вважається наданою виконавцем у повному обсязі і прийнятою замовником у разі настання будь-якої із нижченаведених подій:

а) з дати виходу (прийняття) кандидата на роботу до замовника, про що сторонами складається акт приймання-здачі наданих послуг (додаток №2 до договору);

б) у разі, якщо кандидат, направлений виконавцем, не був прийнятий замовником на роботу відразу, але приступив до роботи у замовника протягом двадцяти чотирьох місяців з дати первинного надання виконавцем;

в) у разі, якщо замовник порушив строк, передбачений п.4.2 договору, та не повідомив виконавця про будь-яке із рішень за результатами розгляду резюме-анкети кандидата (відмова від кандидата або організація співбесіди), то послуга вважається наданою у повному обсязі щодо кандидата, за резюме-анкетою якого відбулось таке порушення.

Як встановлено п.п. 2.7. - 2.8. договору, сторони погодились, що акт приймання-здачі наданих за даним договором послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін є документом, що підтверджує факт надання виконавцем послуг на користь замовника. Після виходу (прийняття) кандидата на роботу замовником, виконавець надає замовнику або надсилає електронною поштою, зазначеною в п.2.1. договору, повідомленням про вручення два екземпляри акту приймання-здачі наданих послуг. Замовник зобов`язаний не пізніше 3 (трьох) днів після отримання екземплярів акту приймання-здачі наданих послуг, повернути виконавцю підписаний належним чином екземпляр акту. У разі невиконання замовником зазначених зобов`язань, акт приймання-здачі наданих послуг вважається прийнятим ним без зауважень і має силу документу, підписаного замовником.

Пунктами 3.2., 3.3. договору встановлений обов`язок позивача здійснити пошук та підбір спеціалістів на вакантну посаду та надати замовнику резюме-анкети з біографічними та кваліфікаційними даними на кандидатів, що відповідають заявці, а також надати замовнику для відбору на кожну вакансію не менше трьох кандидатур, що відповідають вимогам, які вказані в заявці (додаток 1).

В свою чергу, відповідач зобов`язався розглянути резюме-анкети кандидатів, наданих виконавцем, на протязі 3 (трьох) робочих днів з дати їх отримання на електронну адресу, та прийняти рішення про намір проведення співбесіди з кандидатом або відмовитись від направленого кандидата, про що повідомити виконавця на електронну адресу, зазначену в п.2.1. цього договору. У разі прийняття позитивного рішення відносно проведення співбесіди із кандидатом невідкладно погодити з виконавцем час, дату та місце проведення співбесіди, а також оплатити послуги виконавця в розмірі і в терміни, вказані в розділі 5 чинного договору (п.п. 4.2., 4.6. договору).

Пунктами 5.2., 5.3. договору передбачено, що оплату вартості послуг виконавця з пошуку та відбору кандидатів замовник проводить окремо, по кожному прийнятому на роботу кандидату у два етапи: а) 10% передплати вартості послуги одночасно з наданням заявки (додаток №1 до договору); б) 90% вартості послуги протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати складання акту приймання-передачі наданих послуг (додаток №2 до договору). Вартість послуг виконавця з пошуку та підбору персоналу є фіксованою і вказується у заявці, що є додатком №1 до цього договору.

Відповідно до п.п. 8.1. договору, він вступає в силу з дати його підписання сторонами і діє до повного його виконання.

Так, у відповідності до умов договору сторонами узгоджено та підписано Додаток №1 від 13.10.2023 до договору № 10/13, в якому сторонами визначено заявку на пошук персоналу, а саме на посаду - офіс-менеджер у транспортно-логістичну компанію, передбачено основні посадові та функціональні обов`язки, графік, заробітна плата та умови роботи тощо.

Даною заявкою зокрема, визначені наступні вимоги до кандидата: стать, вік, освіта - жіночої статі до 35 років з вищою освітою; вимоги до стажу, досвіду, навичок, технічної підготовки - досвід роботи на схожій позиції від 2-3 років, знання основ діловодства та ведення листування, уміння користуватися офісною орг. технікою на рівні впевненого користувача, знання англійської мови рівня А2 і вище та української.

Вартість послуги з пошуку та відбору кандидатів на вакансію, згідно даної заявки, складає 25000 грн за кожного найнятого кандидата. Авансовий платіж 2500 грн.

Договір та Додаток № 1 були підписані сторонами в електронному форматі у сервісі «Вчасно» за допомогою КЕП/ЕЦП, відповідні докази наявні в матеріалах справи та сторонами не заперечується.

16.10.2023 ФОП Фольгіним О.Л. було виставлено відповідачу рахунок № 71 до договору № 10/13 від 13.10.2023 на оплату авансового платежу за послуги з пошуку і відбору офіс-менеджера на суму 2500, 00 грн.

16.10.2023 відповідачем було здійснено передплату за надання послуги з підбору персоналу в розмірі 2500,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були надані три резюме-анкети потенційних кандидатів на вакансію замовника, зокрема:

- Калачьової Тетяни, яка має вищу освіту, досвід роботи офіс-менеджером (1 рік 8 місяць) та офіс-адміністратором (2 роки 9 місяців) у сфері нерухомості, навички у веденні документації, уміння користуватись оргтехнікою, початковий рівень знання англійської мови (А1);

- Мітішової Ірини, яка має вищу освіту, досвід роботи: помічника керівника (4 місяці); маркетолога (11 місяців); менеджеру по роботі з персоналом (4 місяці), менеджеру по роботі з клієнтами (3 місяці); адміністратору (1 рік 11 місяців), а також вміє користуватись ПК. Стосовно володіння англійською мовою та рівня її знання в анкеті не зазначено;

- Домброван Ірини, яка має вищу освіту, досвід роботи: фахівцем відділу міжнародної торгівлі та держ. сервісів (2 роки 3 місяці) та офіс/івент-менеджером (2 місяці), рівень знання англійської мови - В1.

Вказані резюме-анкети кандидатів 08.11.2023 були надіслані позивачем з його електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_2 на електронну пошту відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в тексті електронного листа було висловлено прохання розглянути та прийняти рішення щодо наміру проведення співбесіди з кандидатами або відмовитися.

Позивачем був сформований та підписаний у сервісі «Вчасно» Акт № 1 від 23.11.2023 до договору № 10/13 від 13.10.2023 щодо надання послуг з пошуку і відбору офіс-менеджера на суму 25000,00 грн. Вказаний Акт підписано ФОП Фольгіним О.Л. у сервісі «Вчасно» та документ відправлено 23.11.2023. Інформація про підписання ФОП Тарасевичем В.С. документу - відсутня. Додатково 24.11.2023 Акт направлений позивачем на вищевказану адресу електронної пошти відповідача.

На оплату вказаних послуг позивачем 23.11.2023 був сформований, підписаний у сервісі «Вчасно» та відправлений відповідачу відповідний рахунок на оплату № 2 на суму 22500,00 грн, який також був направлений 24.11.2023 ще на електронну пошту відповідача.

В матеріалах справи наявний лист відповідача від 29.01.2024 на адресу позивача, з якого вбачається, що відповідач повідомив про незадоволення якістю наданих позивачем послуг та про відміну вакансії, зазначеної у Додатку № 1 до договору. В тексті даного листа відзначено, що накладено електронно-цифровий підпис, проте, ані доказів його підписання, ані доказів направлення його позивачу матеріали справи не містять.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною першою статті 175 Господарського Кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Згідно з частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частинами 1 - 3 статті 180 Господарського кодексу України унормовано, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За приписами ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ч.1, ч.4 ст.202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

У ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При цьому, за приписами ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Приписами статті 639 Цивільного кодексу України визначено договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 2 цієї статті визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з нормами статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 2 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

За змістом п. 12 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Кваліфікованим електронним підписом є удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа (п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги»).

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Наведеними вище нормами господарського законодавства врегульовано правові підстави виникнення господарських зобов`язань, до яких, зокрема, належить господарський договір.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд доходить до висновку, що між сторонами виникли майново-господарські зобов`язання.

Визначаючи правову природу відносин, що склалися між позивачем та відповідачем, виходячи з аналізу положень статей 174, 181 ГК України та статей 202, 205, 626, 627, 638, 639 ЦК України, суд приходить до висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір № 10/13 про надання послуг з підбору персоналу від 13.10.2023, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надавати послуги з підбору персоналу, а відповідач зобов`язався оплатити виконавцю за надані послуги з дотриманням порядку, строків та умов, визначених цим договором.

Судом встановлено, що даний договір підписаний уповноваженими представниками сторін, є дійсним та не розірваним, за яким у сторін виникли певні права та зобов`язання.

Договір про надання послуг характеризується особливим об`єктом, який, по-перше, має нематеріальний характер, по-друге, нероздільно пов`язаний з особистістю послугонадавача. Тобто, у зобов`язаннях про надання послуг результат діяльності виконавця не має матеріального змісту, як це має місце при виконанні роботи, а полягає у самому процесі надання послуги.

З урахуванням наведених особливостей слід зазначати, що ст. 177 ЦК України серед переліку об`єктів цивільних прав розглядає послугу як самостійний об`єкт, при цьому її характерною особливістю, на відміну від результатів робіт, є те, що послуга споживається замовником у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності виконавцем. Тобто, характерною ознакою послуги є відсутність результату майнового характеру, невіддільність від джерела або від одержувача, синхронність надання й одержання послуги. При цьому, виникнення обов`язку здійснити оплату за договором законодавець пов`язує саме з її фактичним наданням у строки та в порядку, що встановлені договором; строк (термін) виконання обов`язку здійснити оплату також визначається у відповідності з умовами договору.

Як встановлено судом вище, сторонами була погоджена заявка на підбір кандидата на вакансію офіс-менеджера у транспортно-логістичну компанію, узгоджено вимоги до кандидата та вартість послуги, після чого відповідачем 16.10.2023 здійснено попередню оплату послуг (авансовий платіж) у розмірі 2500,00 грн.

Суд зважає на те, що 08.11.2023 позивач дійсно направив замовнику три резюме-анкети кандидатів в порядку та у спосіб, який чітко визначений умовами укладеного між сторонами договору, шляхом їх надіслання на електронну пошту замовника, зазначену ним та погоджену у п. 2.1. договору. Таке листування обумовлено умовами договору, не передбачає накладення на листи ЕЦП та отримання вказаних резюме-анкет підтверджено і самим відповідачем.

В той же час суд бере до уваги твердження відповідача про невідповідність анкетних даних запропонованих позивачем кандидатів вимогам, заявленим відповідачем у заявці (Додатку № 1 до договору). Так, дослідивши надані до матеріалів справи резюме-анкети вище перелічених кандидатів, судом встановлено, що дійсно жоден з кандидатів не відповідає повному переліку визначених у заявці вимог до кандидата, а тому суд погоджується з твердженням відповідача, що неякісний відбір позивачем кандидатів позбавило його можливості отримати працівника належної компетентності та використовувати його працю у власній господарській діяльності.

Разом з тим, суд повідомляє сторін, що такі зустрічні аргументи сторін у повній мірі перед судом не доводять і не свідчать про надання чи прийняття робіт (послуг) за договором і варто дослідити чи дотримано обома сторонами визначений договором порядок прийняття-надання послуг, що узгоджені договором.

В цьому контексті суд повідомляє, що статтею 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пунктами 2, 4, 5 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок про те, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Укладаючи договір № 10/13 про надання послуг з підбору персоналу від 13.10.2023, ФОП Тарасевич В.С. був обізнаний та погодився з його умовами. Так, умовами договору чітко визначено замовник ознайомлюється з резюме-анкетами кандидатів на протязі 3 робочих днів та повідомляє виконавця, в даному випадку, про відсутність в зацікавленості організації співбесіди, а послуга, в свою чергу, вважається наданою виконавцем у повному обсязі і прийнятою замовником, серед іншого, у разі, якщо останній порушив строк, передбачений п. 4.2. договору, та не повідомив виконавця про будь-яке із рішень за результатами розгляду резюме-анкети кандидата. У даному випадку знову ж таки про відмову від кандидата.

Відповідач не звертався до позивача з мотивованими і обґрунтованими запереченнями щодо жодного резюме кандидатів та впродовж терміну дії договору, що свідчить про належне надання і прийняття послуг сторонами. Протилежного матеріали справи не містять.

Так, в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача із заявою про ненадання послуг, чи надання послуг неналежним чином.

Суд критично сприймає твердження відповідача стосовно повідомлення ним засобами телефонного зв`язку позивача щодо виявлених ним недоліків в підборі кандидатів, та запевнення співробітника позивача про виправлення таких недоліків і направлення нових кандидатів, оскільки вказані твердження не підтверджені жодними належними доказами.

Стосовно погодження між сторонами співбесіди із Калачьовою Тетяною, суд зауважує, що, оглянувши надану відповідачем роздруківку з месенджера «Телеграм», суд дійшов висновку про неналежність даного доказу, оскільки умовами договору № 10/13 про надання послуг з підбору персоналу від 13.10.2023 не передбачено будь-яких контактів сторін через мобільний додаток «Телеграм», крім того, з даної роздруківки неможливо достовірно встановити осіб, між якими відбувалося листування.

Отже, на переконання суду, оскільки отримання відповідних послуг за договором відповідачем не було заперечено, невиконання ФОП Тарасевич В.С. умов договору щодо порядку прийняття послуг, не є підставою для відмови від виконання умов договору, зокрема, через непідписання відповідачем акту надання послуг.

Як було встановлено судом, умовами договору встановлений беззаперечний обов`язок відповідача розглянути резюме-анкети кандидатів на протязі 3 робочих днів з дати їх отримання і, зокрема, відмовитись від направленого кандидата, та повідомити про про прийняте рішення позивача його на електронну адресу.

В свою чергу, укладаючи спірний договір, відповідач також був обізнаний з умовами п. 2.8. договору, де визначено наслідки невиконання замовником зобов`язань стосовно підписання та повернення виконавцю акту приймання-здачі наданих послуг.

До матеріалів справи долучено акт №1 від 23.11.2023 в підтвердження обставин виконання позивачем своїх договірних зобов`язань щодо надання послуги з пошуку і відбору офіс-менеджера.

Долучений акт підписаний позивачем, підпис відповідача на акті відсутній. Зазначений вище акт містить посилання на договір № 10/13 від 13.10.2023, як підставу для складання його складання, був направлений відповідачу належним чином як у сервісі «Вчасно», так і на погоджену сторонами адресу електронної пошти. Суд приймає долучені позивачем докази направлення акту надання послуг відповідачу як належні.

Доказів пред`явлення відповідачем заперечень щодо якості та обсягів наданих послуг та відмови відповідача від приймання наданих позивачем послуг та підписання акту, а також претензій щодо повного та належного виконання позивачем умов договору до суду не надходило.

Оскільки матеріали справи не містять мотивованої відмови відповідача від підписання акту № 1 від 23.11.2023 стосовно надання визначених в ньому послуг, при цьому, наявна передплата наданих позивачем послуг, стосовно якої відповідачем не було заявлено вимоги щодо повернення авансового платежу, суд дійшов висновку, що вказані послуги вважаються прийнятими відповідачем без зауважень, а акт наданих послуг має силу документу, підписаного замовником.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання з надання послуг з підбору персоналу на вакансію офіс-менеджера у відповідності до умов договору та в обсягах, зазначених в акті здачі - приймання послуг, а відповідачем, у свою чергу, прийнято надані послуги у вказаних обсягах без будь - яких зауважень.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором і не оплатив отримані послуги у встановлені строки у повному обсязі. Так, відповідачем було сплачено позивачу авансовий платіж, передбачений п. 5.2. договору, розмірі 2500,00 грн. Несплаченими залишились 90% вартості послуги, наданої за актом №1 від 23.11.2023, у загальному розмірі 22500,00 грн.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, оскільки матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем послуг та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони відповідача за надані послуги.

Сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.

Усталеною є практика ЄСПЛ, в якій суд посилається на «balance of probabilities» («баланс ймовірностей») для оцінки обставин справи. Наприклад, у рішенні BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007 суд застосовує «баланс ймовірностей». У рішенні J.K. AND OTHERS v. Sweden 23.08.2016 суд вказує, що цей стандарт притаманний саме цивільним справам.

Отже, під розумним ступенем достовірності слід розуміти те, що факт є доведеним, якщо після оцінки доказів вбачається, що факт скоріше відбувся, аніж не мав місце. У зв`язку з цим, суд при розгляді даної справи застосовує вищезазначений стандарт доказування.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч наведеним нормам, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів належного виконання ним зобов`язань за договором № 10/13 про надання послуг з підбору персоналу, та доказів, які підтверджують здійснення ним в повному обсязі оплату наданих позивачем послуг, а також доказів, які підтверджують неможливість здійснення ним своєчасної та повної сплати, а тому дії відповідача щодо несвоєчасної сплати коштів за послуги, є порушенням положень договору та норм чинного законодавства.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

На думку суду надані позивачем докази, про які суд вказував вище, є вірогідними. Відповідач не подав доказів на спростування вірогідності доказів наданих позивачем та не подав доказів, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви в частині стягнення суми заборгованості за договором про надання послуг з підбору персоналу, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Оцінюючи подані докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача за договором про № 10/13 про надання послуг з підбору персоналу від 13.10.2023 заборгованості підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, слід зазначити, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 79, 86, 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Тарасевича Володимира Сергійовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Фольгіна Олександра Леонідовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму заборгованості в розмірі 22 500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп та судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України.

Наказ видати відповідно до ст.327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 23 квітня 2024 р.

Суддя О.В. Цісельський