ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2024 р. Справа№ 920/1221/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання від 23.04.2024:

від позивача: Бірюк І.В. - в порядку самопредставництва;

від відповідача: Шаповал С.В. (в режимі відеоконференції);

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"

на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 (повний текст - 16.02.2024)

у справі № 920/1221/23 (суддя - Вдовенко Д.В.)

за позовом Національного банку України

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"

про стягнення 472 062 грн 58 коп.,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Національний банк України звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", в якому просив суд стягнути з відповідача 472 062 грн 58 коп., в тому числі: 306 720 грн 25 коп. попередньої оплати за теплову енергію, 140 056 грн 81 коп. інфляційних втрат, 25 285 грн 52 коп. 3% річних відповідно до договору № 66-Т/101799 від 28.12.2019, укладеного між сторонами.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на користь Національного банку України 306 720 грн 25 коп., 140 056 грн 81 коп. інфляційних втрат, 25 285 грн 52 коп. 3% річних, 7 080 грн 94 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" 06.03.2024 (засобами поштового зв`язку) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (яка була зареєстрована 12.03.2024), в якій просить прийняти апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

15.03.2024 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 у справі № 920/1221/23. Призначено до розгляду апеляційну скаргу на 16.04.2024.

26.03.2024 (через електронну пошту) до суду апеляційної інстанції від скаржника надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якого просив визначити та забезпечити в приміщенні Господарського суду Сумської області, яке було задоволено та реалізовано судом. У розгляді справи оголошувалась перерва, зокрема, 16.04.2024 - на 23.04.2024.

03.04.2024 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який був прийнятий судом апеляційної інстанції у порядку ст. 263 ГПК України.

22.04.2024 від відповідач надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 23.04.2024 з`явились представники обох сторін (в режимі відеоконференції). Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. Рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про відмову в позові. Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції, зазначив, що воно не було ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з ненаданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, скаржник зазначив, що між сторонами був укладений договір №66-Т/101799 від 28.12.2019 з індивідуальним споживачем про закупівлю послуги з постачання теплової енергії. Таким чином, між сторонами було укладено договір на надання відповідної послуги і до цих правовідносин слід застосовувати положення глави 63 Цивільного кодексу України про послуги, а не як помилково зазначив суд першої інстанції, що цей договір за правовою природою є договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу та застосував положення ст. 714 ЦК України (про договір поставки).

Щодо продовження дії договору, апелянт зазначив, що згідно з умовами п. 53 договору він вважається продовженим якщо за один місяць до закінчення строку його дії жодна із сторін не повідомить письмово про відмову від договору. Оскільки така відмова від позивача не надходила, договір на даний час є чинним. А тому, скаржник вважає, що він правомірно надавав за договором послуги і, відповідно, зарахував проведену попередню оплату в рахунок майбутніх платежів.

Таким чином, у позивача не виникло право вимоги попередньої оплати, оскільки ні договором, ні главою 63 ЦК України не передбачено строку повернення попередньої оплати.

Апелянт також зазначив, що договір, укладений між сторонами, належним чином виконаний відповідачем, послуги з постачання теплової енергії надані позивачу в повному обсязі, своєчасно і відповідної якості, що не заперечується останнім.

Окрім цього, скаржник зазначив, що надані до суду докази, зокрема лист про повернення коштів за договором №65-0008/84558 від 11.09.2021 та претензія №65-0008/54448 від 27.10.2023 не є належними та допустимими доказами, оскільки позивачем не надано доказів отримання ТОВ Сумитеплоенерго таких документів. Тоді як лист №65-0008/84558 від 10.09.2021 не містить відмітки товариства про його отримання і до нього не додано жодною доказу отримання листа засобами поштового або кур`єрського зв`язку. Доданий до листа витяг з програмного забезпечення електронного документообігу СЕД АСКОД лише свідчить про його реєстрацію відповідальною особою. Претензія №65-008/54448 від 27.10.2023 не містить відмітки товариства про її отримання і до неї не додано жодного доказу отримання засобами поштового зв`язку саме даної претензії. А тому апелянт просив апеляційну скаргу у даній справі задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу (прийнятому судом апеляційної інстанції в порядку ст. 263 ГПК України) позивач зазначив, вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, прийнятим на підставі повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, рішення прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права.

Позивач вважає, що суд першої інстанції, надаючи правову оцінку договору № 66-Т/101799 від 28.12.2019 з огляду на його зміст (предмет договору, ціну договору, права та обов`язки сторін, мету укладення, спосіб виконання) та з урахуванням положень ЦК України, ГК України, Закону України «Про теплопостачання» зробив правомірний висновок про те, що за своєю правовою природою вказаний правочин є договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу, до якого застосовуються положення ЦК України про купівлю-продаж.

Щодо міркувань відповідача про чинність договору, позивач зазначив наступне. Твердження відповідача про те, що ніби то договір діяв більше ніж рік, не відповідає дійсним обставинам справи. Відповідно до п. 53 договору, він набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Тобто, договір набрав чинності 28.12.2019 і діяв протягом року, до 28.12.2020. До завершення дії даного договору Національним банком згідно з вимогами Закону України «Про публічні закупівлі» було проведено процедуру закупівлі послуг з постачання теплової енергії та гарячої води у місті Суми на 2021 рік. За результатами поведеної закупівлі 24.12.2020 року між сторонами був укладений договір № 66-Т/102727 про закупівлю послуг з постачання теплової енергії та гарячої води зі строком його дії до 31.12.2021. Починаючи з січня 2021, у відповідності до положень договору № 66- Т/102727 від 24.12.2020, ТОВ «Сумитеплоенерго» було виставлено рахунки, складено акти прийому-передачі теплової енергії, а НБУ проводилась їх оплата. Тобто, з січня 2021 року послуги з постачання теплової енергії та гарячої води ТОВ «Сумитеплоенерго» надавало на підставі договору № 66- Т/102727 від 24.12.2020, а не договору №66-Т/101799 від 28.12.2019, що додатково підтверджує факт припинення його дії саме 28.12.2019. За умовами договорів не передбачено зарахування надлишку попередньої оплати в рахунок платежів за іншими договорами.

А оскільки залишок попередньої оплати по договору відповідачем не повернуто позивачу, тому на суму 306 720,25 грн відповідно до статей 536, 625 ЦК України правомірно нараховано: інфляційні втрати (з 01.01.2021 по 30.06.2023) у розмірі 140 056,81 грн; три проценти річних (з 01.01.2021 по 30.09.2023) у розмірі 25 285,52 грн.

З огляду на вказане вище, рішення суду першої інстанції у даній справі є обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права, а фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, підтверджуються її матеріалами, що свідчить про відсутність підстав згідно з нормами ГПК України для його скасування.

А тому позивач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги повністю, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, 28.12.2019 між сторонами укладений договір з індивідуальним споживачем про закупівлю послуги з постачання теплової енергії № 66-Т/101799, за умовами якого відповідач зобов`язується надавати позивачу послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення/на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (зайве закреслити) (далі - послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а позивач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Об`єкти споживача за адресою вул. Герасима Кондратьєва, буд. 21, м. Суми визначені у п. 3 договору (адмінкорпус, гуртожиток, гараж).

Згідно з п. 9 договору постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги (зайве закреслити).

Обсяг спожитої послуги у будинку визначається як обсяг теплової енергії; одиницею виміру обсягу спожитої послуги є гігакалорія (п. 13 договору).

Порядок оплати послуги визначений у п. 32-41 договору.

Споживач вносить плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу та обсягу спожитої послуги; плати за абонентське обслуговування в розмірі, встановленому виконавцем. З моменту встановлення розміру абонентської плати, виконавець повідомляє споживача про розмір абонентської плати та дату її введення шляхом направлення листа. Застосування плати за абонентське обслуговування здійснюється без внесення сторонами додаткових змін до цього договору.

Ціною (вартістю) послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Тривалість розрахункового періоду для визначення обсягу спожитої послуги, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг, оплати послуги виконавцю становить 25 числа місяця, але не може перевищувати місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця.

Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Виконавець формує та не пізніше 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, надає рахунок на оплату послуги.

Рахунок на оплату спожитої послуги надається не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Розрахунки за послуги проводяться в грошовій формі (гривні) на умовах попередньої оплати відповідно до встановлених тарифів. Споживач має право вносити авансові платежі без обмеження їх граничного розміру. У випадку зміни тарифів на послуги виконавець здійснює перерахунки.

Під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).

У разі, коли споживачем не визначено розрахунковий період або якщо за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди, якщо така є, а якщо такої немає, - в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих до дати здійснення платежу періодів (розрахункових місяців).

Відповідно до п. 53, 54 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Відповідно до матеріалів справи, за період січень - грудень 2020 року відповідач виставляв позивачу рахунки на сплату попередньої оплати за теплову енергію.

Відповідно до наступних реєстрів початкових міжбанківських розрахункових документів: 17.01.2020 позивач згідно з рахунками на попередню оплату сплатив за січень 2020 року 128553 грн. 08 коп.; 17.01.2020 позивач згідно з рахунками на попередню оплату сплатив за лютий 2020 року 168107 грн. 87 коп.; 04.09.2020 позивач згідно з рахунками на попередню оплату сплатив за вересень 2020 року 116972 грн. 21 коп.; 08.09.2020 позивач згідно з рахунками на попередню оплату сплатив за жовтень 2020 року 116972 грн. 21 коп.; 13.10.2020 позивач згідно з рахунками на попередню оплату сплатив за листопад 2020 року 89591 грн. 40 коп.; 15.12.2020 позивач згідно з рахунком на попередню оплату сплатив за грудень 2020 року 99 000 грн.

Всього згідно з рахунками на попередню оплату позивач перерахував відповідачу 719 196 грн 77 коп.

Відповідно до актів прийому-передачі теплової енергії та/або гарячої води від 31.01.2020 відповідач передав, а позивач прийняв теплову енергію та/або гарячу воду загальною вартістю 87 705 грн. 51 коп.; від 29.02.2020 загальною вартістю 70 240 грн 22 коп.; від 31.03.2020 загальною вартістю 39 048 грн 38 коп.; від 30.04.2020 загальною вартістю 25 733 грн 63 коп.; від 31.05.2020 загальною вартістю 6589 грн 27 коп.; від 30.06.2020 загальною вартістю 5851 грн 95 коп.; від 31.07.2020 загальною вартістю 1070 грн 52 коп.; від 30.09.2020 - вартістю 6173 грн 68 коп.; від 31.10.2020 загальною вартістю 4479 грн. 24 коп.; від 30.11.2020 загальною вартістю 57037 грн 92 коп.; від 31.12.2020 загальною вартістю 108546 грн 20 коп.

Всього за період січень - грудень 2020 року позивачу передано теплову енергію та/або гарячу воду вартістю 412 476 грн 52 коп.

10.09.2021 позивач звернувся до відповідача з листом № 65-0008/84558, в якому просив повернути залишок авансових коштів в сумі 306 720 грн. 25 коп.

27.07.2023 позивач звернувся до відповідача з претензією № 65-0008/54448 про повернення залишку авансових коштів, відшкодування інфляційних втрат та 3% річних.

У зв`язку з неповерненням відповідачем переплати, з урахуванням вартості фактично наданих за договором послуг, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 306 720 грн 25 коп. попередньої оплати за теплову енергію, 140 056 грн 81 коп. інфляційних втрат, 25 285 грн 52 коп. 3% річних відповідно до договору № 66-Т/101799 від 28.12.2019 з посиланням на приписи ст. 625, 670, 693 ЦК України.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 цього Кодексу).

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що даний правочин (укладений між сторонами) за своєю правовою природою є договором поставки. Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що даний договір є змішаним. А відтак між сторонами виникли правовідносини, що в тому числі регулюються і главою 54 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

З урахуванням положень вказаних норм, а також змісту укладеного між сторонами договору (обсяг спожитої послуги визначається як обсяг теплової енергії; одиницею виміру обсягу спожитої послуги є гігакалорія; ціною (вартістю) послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію), суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що на спірні правовідносини за договором про закупівлю послуги з постачання теплової енергії № 66-Т/101799 поширюються положення Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, а також положення про надання послуг. Разом з цим, вказаний висновок не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень глави 83 ЦК України в частині повернення майна, що перебуває у особи без достатньої правової підстави (після припинення дії договору), що обґрунтовується наступним.

Щодо припинення дії договору № 66-Т/101799, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як зазначалось раніше, відповідно до таких актів прийому-передачі теплової енергії та/або гарячої води: від 31.01.2020 відповідач передав, а позивач прийняв теплову енергію та/або гарячу воду загальною вартістю 87 705 грн. 51 коп.; від 29.02.2020 загальною вартістю 70 240 грн 22 коп.; від 31.03.2020 загальною вартістю 39 048 грн 38 коп.; від 30.04.2020 загальною вартістю 25 733 грн 63 коп.; від 31.05.2020 загальною вартістю 6589 грн 27 коп.; від 30.06.2020 загальною вартістю 5851 грн 95 коп.; від 31.07.2020 загальною вартістю 1070 грн 52 коп.; від 30.09.2020 - вартістю 6173 грн 68 коп.; від 31.10.2020 загальною вартістю 4479 грн. 24 коп.; від 30.11.2020 загальною вартістю 57037 грн 92 коп.; від 31.12.2020 загальною вартістю 108546 грн 20 коп. Всього за період січень - грудень 2020 року позивачу передано теплову енергію та/або гарячу воду вартістю 412 476 грн 52 коп.

Водночас, з січня 2021 року рахунки за договором від 28.12.2019 відповідачем позивачу не виставлялись, послуги не надавались; акти приймання-передачі теплової енергії та/або гарячої води не підписувались.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до п. 53, 54 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, він вважається продовженим на черговий однорічний строк. У матеріалах справи дійсно відсутні докази повідомлення про відмову від договору, однак з 24.12.2020 між сторонами був укладений новий договір про закупівлю послуги з постачання теплової енергії та гарячої води № 66-Т/102727, який набирає чинності з моменту його підписання та об`єктами надання послуги за яким, є ті самі об`єкти, що і за договором від 28.12.2019 № 66-Т/101799. З новим строком дії (на рік з дати укладення).

А тому висновок суду першої інстанції, що правовідносини сторін за договором від 28.12.2019 № 66-Т/101799 припинилися, у зв`язку закінченням строку його дії (в грудні 2020 року) та укладенням нового договору 24.12.2020 на наступний рік - є правомірним. Через що доводи скаржника в цій частині відхиляються судом апеляційної інстанції як необґрунтовані.

Щодо доводів відповідача про те, що лист №65-0008/84558 від 10.09.2021 є неналежним доказом, оскільки відсутні докази отримання вказаного листа уповноваженою особою відповідача, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2021 Національним банком на адресу ТОВ «Сумитеплоенерго» рекомендованим листом з повідомленням про вручення за № 54 був направлений лист від 10.09.2021 № 65- 0008/84558, факт надіслання даного листа підтверджується реєстром (списком) відправлення рекомендованих листів. Таким чином, позивачем було вчинено всі необхідні дії з метою повідомлення сторони про повернення залишку авансових коштів. Доказів протилежного скаржником в розумінні ст. 74, 76-79, 80, 86, 269 ГПК України надано не було.

Таким чином, з урахуванням фактично наданих послуг з постачання теплової енергії згідно з актами приймання-передачі, переплата позивача понад визначену в договорі суму становила 306 720 грн. 25 коп. і підстава для збереження відповідачем коштів в цій сумі відпала, так як правовідносини сторін за договором від 28.12.2019 № 66-Т/101799 припинилися, між сторонами був укладений новий договір.

Водночас, щодо початку нарахування річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції враховує доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що зобов`язання відповідача з повернення авансових платежів, фактично виникло у останнього в зв`язку із закінченням дії попереднього договору та укладення нового договору від 24.12.2020 (після укладання якого відповідач усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16, та у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17 зроблено висновки, що "доктрина venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них".

А тому нарахування річних та інфляційних втрат на суму авансових платежів, починаючи з 01.01.2021 - є правомірним та обґрунтованим у даному випадку.

В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апелянта про відсутність на листах №65-0008/84558 від 10.09.2021 №65-008/54448 від 27.10.2023 відмітки товариства про його отримання - не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в позові через вище встановлене.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог. Тоді як інші доводи апеляційної скарги фактично направлені на переоцінку обставин, які були досліджені судом першої інстанції.

А тому апеляційну скаргу у даній справі слід залишити без задоволення як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки останнє було прийнято з дотриманням вимог ГПК України. Суд апеляційної інстанції зазначає, що підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги (в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України) суд апеляційної інстанції не встановив.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Таким чином, на підставі ст. 2, 4, 74-80, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 у справі № 920/1221/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 у справі № 920/1221/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом не підлягає оскарженню, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.04.2024.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич