ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" квітня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1126/24

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали заяви (вх.№32/24 від 29.04.2024) ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

за заявою: ОСОБА_1

08714, Київська область, Обухівський район, село Старі Безрадичі, РНОКПП НОМЕР_1

до: Садівницького товариства " Рябина"

08714, Київська область, Обухівський район, село Старі Безрадичі,

встановив:

До Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви (вх.32/24 від 29.04.2024) шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації проводити реєстраційні дії щодо Садівницького товариства «Рябина» (ідентифікаційний код 23568832), на підставі рішень загальних зборів членів Садівницького товариства «Рябина», які були прийняті на загальних зборах членів 28.04.2024 та оформлені протоколом №1, у тому числі, вносити зміни про: перелік засновників та учасників (зміну чисельності, прийняття нових членів тощо); керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичої особи (обрання голови правління, секретаря Садівницького товариства «Рябина» тощо); членів керівних органів (обрання членів правління, голови та членів ревізійної комісії тощо); установчий документ (установчий акт, статут, модельний статут, засновницький договір, одноособова заява (меморандум), положення тощо) (затвердження нової редакції статуту Садівницького товариства «Рябина»).

Забезпечення позову обґрунтовано тим, що невжиття зазначених заходів може унеможливити ефективне поновлення порушених прав позивача за захистом яких позивач планує звернутися до суду, у випадку задоволення позову, оскільки заявник не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що, на думку заявника, являється передумовою для забезпечення позову відповідно до статей 136 та 137 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

З урахуванням позиції, що викладена у пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процессу.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Оцінка матеріалів заяви та висновки суду.

В обґрунтування забезпечення позову, заявником зазначено, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити ефективне поновлення порушених прав позивача за захистом яких він може звернутися до суду із позовною заявою, у разі задоволення позову, оскільки заявник не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Заявник зазначає, що 28.04.2024 під час загальних зборів членів Садівницького товариства «Рябина» прийнято ряд важливих рішень, зокрема: виключено деяких осіб із членів Садівницького товариства «Рябина» та прийнято нових членів Садівницького товариства «Рябина».

Також заявник наголошує на тому, що загальні збори членів Садівницького товариства «Рябина» 28.04.2024 проведені із порушенням вимог законодавства, у зв`язку із чим заявник має намір звернутись до суду з позовною заявою про скасування вказаних рішень.

Разом з тим, заявник вважає, що обраний ним захід забезпечення позову не обмежує права Садівницького товариства «Рябина» щодо його господарської діяльності до вирішення спору по суті, оскільки унеможливлює лише внесення записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також заявник наголошує, що оспорюване рішення загальних зборів прийняте за відсутності кворуму, що є безумовною та обов`язковою підставою для визнання рішення незаконним. Відсутність кворуму означає, що оскаржуване рішення прийняте без врахування інтересів і прав переважної більшості учасників товариства.

Заявник зазначає, що заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (постанова Верховного Суду від 26.08.2020 у справі №907/73/19). У постановах від 12 вересня 2022 року в справі № 911/231/22, від 12 вересня 2022 року у справі № 911/172/22 касаційний суд за подібних правовідносин також вважає, що заборона вчинення реєстраційних дій - це один із визначених законом способів забезпечення позову, передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Підсумовуючи наведене, на переконання заявника, обрані ним заходи забезпечення позову не порушують інтереси Садівницького товариства «Рябина» та його учасників і дозволять запобігти подальшому порушенню прав позивача.

Суд зауважує, що Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 01.04.2022 у справі №925/1615/21, зокрема, зазначається таке:

«Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у п. 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 910/16868/19).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20).».

З огляду на викладене вище, метою вжиття заходів забезпечення позову є, зокрема, уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, відтак, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд відзначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду та реалізації кожним права на судовий захист.

Водночас, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, з цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №910/13208/19.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується:

- збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору;

- можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками.

Відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 заявляє про заборону усім суб`єктам державної реєстрації проводити реєстраційні дії щодо Садівницького товариства «Рябина» на підставі рішень загальних зборів членів Садівницького товариства «Рябина», які були прийняті на загальних зборах членів 28.04.2024 та про визнання яких недійсними заявник заявляє.

Оскільки спір у даній справі стосується прав та інтересів позивача на участь у діяльності товариства, обсяг яких не визначений володінням певною майновою часткою у товаристві, тобто, стосується загалом належних усім членам товариства правомочностей, суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони проводити усі реєстраційні дії на підставі оспорюваних рішень не відповідає принципам розумності та збалансованості інтересів сторін, оскільки заборона внесення змін до відомостей про юридичну особу порушує права інших членів цієї юридичної особи щодо її діяльності.

У такому випадку, права та інтереси заявника, який не погоджується з обставинами проведення спірних зборів та прийняття на них відповідних рішень, зіставляються з правами та інтересами інших членів товариства через призму легітимних очікувань на управління товариством, що свідчить про відсутність співмірності між обраним заходом забезпечення позову та позовною вимогою, позаяк наслідки вжиття відповідного заходу не виключають порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших осіб, які є членами товариства.

У рішенні № 5-рп/2011 від 16.06.2011 Конституційного Суду України (справа № 1-6/2011) наведено правовий висновок про те, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб учасників провадження, суспільства, держави в цілому, з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, щодо:

- визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу;

- визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи;

- заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій.

Щодо наведеної позивачем ймовірністі істотного ускладнення ефективного захисту або поновлення його порушених прав у зв`язку із наявністю ймовірності того, що уповноваженою особою Садівницького товариства «Рябина» будуть вчинені дії для проведення державної реєстрації рішень, які були прийняті загальними зборами членів Садівницького товариства «Рябина» 28.04.2024 суд зазначає, що у випадку подальшого подання позову, результатом визнання недійсним судом оспорюваного рішення буде збереження в реєстрі відомостей та документів, що існували до 28.04.2024, оскільки наслідком визнання у судовому порядку недійсним акта юридичної особи є втрата ним своєї легітимності, тоді як державна реєстрація змін про юридичну особу є офіційним визнанням та підтвердженням відповідних змін, що первинно виникли внаслідок певних юридичних фактів, відтак, єдиний реєстр передбачає відображення у ньому всіх проведених стосовно юридичної особи реєстраційних дій, у тому числі, і відомостей про скасування реєстраційних дій, що може бути здійснено за рішенням суду, зокрема і на підставі рішення про визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу.

Також суд відзачає, що посилання заявника на позицію постанови Верховного Суду у справі №907/73/19, як і на те, що заборона вчинення реєстраційних дій це один із визначених Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань заходів забезпечення позову, у даній справі судом відхиляються, оскільки наявність у законі вказівки про заборону вчиняти реєстраційні дії як певний спосіб забезпечення позову ще не свідчить про безумовне його застосування та вжиття за будь-яким поданим до суду позовом.

Суд наголошує на тому, що належність доказів спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини, тобто, під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

Також суд відзначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20 зазначається, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У пункті 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначається, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що доводи заявника про ймовірність проведення державної реєстрації змін до відомостей про Садівницьке товариство «Рябина» на підставі рішень загальних зборів товариства від 28.04.2024 та істотного ускладнення відновлення і захисту порушених прав заявника, в розрізі зазначених вище обставин, не відповідають вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін.

За результатами дослідження та оцінки матеріалів заяви (вх.№32/24 від 29.04.2024) ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви в їх сукупності, з огляду на вказані вище вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову, оскільки заявником не доведено належними доводами і доказами імовірності істотного ускладнення виконання або невиконання рішення господарського суду в даній справі у разі невжиття таких заходів забезпечення позову і те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також зважаючи на неспівмірність заходів до забезпечення позову та доказів, що підтверджують їх необхідність, збалансованості інтересів обох сторін.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви (вх.№32/24 від 29.04.2024) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 29.04.2024 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя С.О. Саванчук