ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30 квітня 2024 року м. Черкаси справа № 925/415/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С. з помічником (за дорученням судді) Пастуховою О.С., за участю:

від скаржника та органу ДВС: не з`явились,

розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ», подану від імені товариства адвокатом Капустіним М.Р., про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобов`язання вчинити дії (ВП № 69778298)

у справі за заявою приватного підприємства «ПІД КЛЮЧ»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ»

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Від ТОВ «Енергія» надійшла скарга, в якій скаржник просить суд:

1.Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко Анни Сергіївни в межах виконавчого провадження № 69778298, яка полягає у невчиненні державним виконавцем усіх визначених Законом України «Про виконавче провадження» дій щодо розшуку майна, що підлягає витребуванню за судовим рішенням, строку та порядку перевірки виконання боржником судового рішення у виконавчому провадженні № 69778298.

2.Зобов`язати старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко Анну Сергіївну або іншу посадову особу відділу державної виконавчої служби усунути допущене порушення шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 69778298 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 29.08.2022 по справі № 925/415/18, із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження».

3.Стягнути з Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, вул. Гната Юри, буд. 9, м. Київ, 03148) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ» (, вул. Соборна, буд. 89, м. Монастирище, Уманський район, Черкаська область, 19101) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.03.2024 призначено скаргу до розгляду по суті в судовому засіданні на 10:15 годину 30.04.2024.

До дня судового засідання до суду пояснення щодо поданої скарги від органу ДВС не надходили.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явились, що не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21.06.2022 по справі

№ 925/415/18 змінено спосіб виконання п. 4 постанови Господарського суду Черкаської області від 07.08.2018; стягнуто з Конашкова А.І. на користь ТОВ «ЕНЕРГІЯ» вартість запасів, грошових коштів та їх еквівалентів та інших оборотних активів ТОВ «ЕНЕРГІЯ» у загальному розмірі 1620900,00 грн.

Для примусового виконання даної ухвали суду видано наказ від 29.08.2022, який пред`явлено ліквідатором ТОВ «ЕНЕРГІЯ» для примусового виконання до Святошинського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), яким відкрито виконавче провадження 07.09.2022 за номером 69778298.

На сьогоднішній день примусове виконання даного судового рішення здійснюється державним виконавцем Пономаренко А.С.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Засади виконавчого провадження визначені в ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», до яких належать наступні:1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Перелік прав та обов`язків виконавця, в тому числі державного, визначено ч.ч. 2, 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»:

« 2. Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом».

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»:

« 3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; (…) 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (…), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; (…) 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; (…) 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; (…) 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; (…) 21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/ електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком».

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вищевказані права виконавця кореспондуються із його обов`язком щодо здійснення заходів примусового виконання рішень та кінцевою метою виконавчого провадження повне виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

У даних висновках суд звертається до правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 901/2028/13 та від 14.06.2018 у справі № 922/4575/16.

Досліджуючи надані скаржником докази судом було встановлено наступні обставини:

Згідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Буряк Мариною Ігорівною, 07.09.2022 було направлено автоматичний запит до ДПС України про наявні у боржника рахунки, а також про наявні джерела доходів. Окрім цього, направлено на адреси АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ПАТ «БАНК ВОСТОК» вимогу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю.

На запити отримано відповіді № 144368455 від 07.09.2022 від Державної фіскальної служби України про відсутність рахунків у боржника, та № 144368454 від 07.09.2022 про відсутність джерел доходів.

В подальшому такі запити направлено 24.10.2022, та отримано відповіді

№ 149661790 від 24.10.2022 та № 149661779 від 24.12.2022 аналогічного змісту про відсутність рахунків (електронних гаманців) та джерел доходу.

Після цього запит на податкову про джерела та суми доходів боржника направлено 31.01.2023 отримано відповідь № 155014485 від 31.01.2023 про відсутність доходів у боржника, та 13.04.2023 отримано відповідь № 159922833 від 13.04.2023 про відсутність доходів.

З 13.04.2023 запитів про наявні у боржника рахунки, електронні гаманці, суми доходів та їх джерела державним виконавцем не направлялися.

Суд погоджується із доводами скаржника, що вищевказані запити направлялися на адресу ДФС України та ДПС України стосовно банківських рахунків боржників юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, натомість боржник не є фізичною особою-підприємцем, тому в розрізі наявних рахунків потрібно досліджувати можливість відкриття ОСОБА_1 рахунків в банківських установах як фізичною особою, шляхом направлення відповідних вимог про отримання інформації, яка містить банківську таємницю.

Такого виду вимогу направлено 07.09.2022, в подальшому вимоги не направлялися.

Таким чином, вбачається, що державним виконавцем не вжито належних заходів для отримання інформації про рахунки, електронні гаманці боржника.

Стосовно рухомого майна направлялися автоматизовані запити до МВС України, зокрема:

1) 07.09.2022 отримано відповідь № 144368453 від 07.09.2022 про відсутність зареєстрованих транспортних засобів;

2) 09.11.2022 отримано відповідь № 149661792 від 24.10.2022 про відсутність зареєстрованих транспортних засобів;

3) 31.01.2023 отримано відповідь № 155014529 від 31.01.2023 про відсутність зареєстрованих транспортних засобів;

4) 13.04.2023 отримано відповідь № 159922852 від 13.04.2023 про те, що за боржником зареєстровано транспортний засіб Mercedes-Benz ML 350 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Разом із тим, згідно даних з АСВП, постанов про розшук майна боржника не виносилася;

5) 16.02.2024 отримано відповідь № 192399728 від 16.02.2024 повторно повідомлено державного виконавця про те, що за боржником зареєстровано транспортний засіб Mercedes-Benz ML 350 2005 року випуску. Постанова про розшук майна боржника винесена 22.02.2024.

Таким чином, вбачається, що попри те, що встановлена Законом періодичність отримання інформації про зареєстровані транспортні засоби за боржником дотримувалася державними виконавцями в межах даного виконавчого провадження до 13.04.2023, разом із тим, попри отримання інформації про зареєстрований за боржником транспортний засіб, будь-яких дій щодо його розшуку державним виконавцем вжито не було.

Виходячи із вказаного вище, державним виконавцем не було дотримано періодичності отримання інформації про майновий стан боржника, що являється порушенням ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1-2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. (…) Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно отриманої інформації з АСВП вбачається, що державним виконавцем було отримано інформацію про наявність у боржника транспортного засобу Mercedes-Benz ML 350 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Разом із тим, постанова про арешт майна боржника державним виконавцем не виносилася в передбачений ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» строк.

Відповідні дії були вчинені лише 22.02.2024, що свідчить про порушення ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» в частині строку накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

В АСВП відсутня будь-яка інформація про здійснення виїздів за місцем проживання боржника з метою перевірки наявності майна, на яке може бути звернено стягнення, в тому числі готівкових грошових коштів.

Так само відсутня інформація про звернення державного виконавця до суду для отримання рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, право на яке передбачено п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, дана обставина свідчить про порушення вимог ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 53-1 Закону України «Про виконавче провадження» особливості звернення стягнення на частку (частину частки) учасника товариства з обмеженою відповідальністю та учасника товариства з додатковою відповідальністю визначаються Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» встановлено, що звернення стягнення на частку учасника товариства здійснюється на виконання виконавчого документа про стягнення з учасника грошових коштів, на підставі виконавчого документа про звернення стягнення на частку боржника або майнового поручителя, яка передана у заставу в забезпечення власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи, або відповідно до способу позасудового звернення стягнення на частку учасника товариства, що передбачений договором застави частки у статутному капіталі товариства та відповідає позасудовим способам звернення стягнення, встановленим Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявна інформація про те, що ОСОБА_1 являється засновником та керівником декількох підприємств, зокрема:

1) ТОВ «ВІКОН-С», , вул. Бориспільська, буд. 9, оф. 125, м. Київ, 02099, боржник являється засновником та керівником товариства;

2) ТОВ «ДИСПЛЕЙНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ», , пл. Солом`янська, буд. 2, оф. 706, м. Київ, 03035, боржник являється засновником товариства;

3) ТОВ «НАУКОВЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ЕНЕРГІЯ», , пл. Солом`янська, буд. 2, оф. 706, м. Київ, 03035, боржник являється засновником та керівником товариства;

4) ТОВ «ЕКО-СОНЯЧНА ЕНЕРГІЯ», , вул. Незалежності, буд. 17, смт. Люблинець, Козельський район, Волинська область, 45034, боржник являється засновником товариства;

5) ТОВ «ЕЛЕКТРОННІ ОСВІТНІ СИСТЕМИ», , бул. Лесі Українки, буд. 30Б, кв. 86, м. Київ, 01133, боржник являється засновником товариства;

6) ТОВ «КАРАТБУД-МОНТАЖ», , пл. Солом`янська, буд. 2, оф. 706, м. Київ, 03035, боржник являється засновником та керівником товариства.

Разом із тим, в АСВП відсутні будь-які відомості про вжиття заходів для звернення стягнення на частки у статутному капіталі юридичних осіб, в яких ОСОБА_1 являється засновником.

Окрім цього, будучи керівником у вищевказаних юридичних особах, ОСОБА_1 міг отримувати дохід у вигляді заробітної плати, на яку в силу положень Закону України «Про виконавче провадження» може бути звернено стягнення, натомість державним виконавцем будь-яких дій щодо встановлення інформації про отримання чи не отримання доходу від виконання обов`язків керівника у зазначених вище юридичних особах не здійснено.

Відповідно до п. 3 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) (надалі «Інструкція»), про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Копія зазначеної постанови залишається у виконавчому провадженні на контролі.

Контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою, в тому числі за заявою стягувача шляхом перевірки правильності та своєчасності відрахувань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, про що складається відповідний акт (п. 4 розділу Х Інструкції).

Якщо боржник працює за сумісництвом на кількох підприємствах, відрахування проводяться із заробітку за кожним місцем роботи на підставі окремо винесених виконавцем постанов (п. 6 розділу Х Інструкції).

Всупереч вищевказаним положенням Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції, будь-яких дій щодо звернення стягнення на заробітну плату боржника за виконання обов`язків керівника у вищевказаних юридичних особах здійснено не було.

Окрім цього, державним виконавцем отримано від Пенсійного фонду України відповідь № 193050167 від 22.02.2024, відповідно до якої повідомлено, що ОСОБА_1 отримує дохід від ТОВ «КИЇВБУДСТРОЙ» (), разом із тим постанова про звернення стягнення на відповідний дохід винесена державним виконавцем не була.

В сукупності, дані обставини свідчать про порушення ч. 1, 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 2, 3, 4, 6 Інструкції.

Відповідно до п. 1, 14, 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 188-13 КУпАП невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, приватного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", чи зазначення у такій декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну відомостей, які зазначаються у декларації, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявка без поважних причин за викликом державного виконавця, приватного виконавця тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Умисне невиконання судового рішення, яке набрало законної сили підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Згідно ч. 1 розділу XIV Інструкції порядок притягнення осіб до відповідальності за правопорушення, вчинені під час виконавчого провадження, здійснюється відповідно до статей 75 та 76 Закону. У разі наявності у діях боржника або інших осіб ознак злочину, передбаченого статтями 342, 343, 382, 388 Кримінального кодексу України, виконавець звертається до територіального органу поліції з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до інформації, наявній в АСВП, виклики на адресу боржника державними виконавцями протягом усього часу примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 29.08.2022 по справі № 925/415/18 в межах виконавчого провадження № 69778298 не здійснювалися.

Тим самим державним виконавцем проігноровано наявний інструментарій, передбачений положеннями Закону України «Про виконавче провадження», щодо здійснення впливу на боржника із метою стимулювати його до виконання судового рішення.

Беручи до уваги зазначене вище, вбачається, що наявні ознаки бездіяльності державного виконавця в частині невжиття заходів для виявлення майна боржника, що свідчить про порушення ним положень Закону України «Про виконавче провадження» та неналежного виконання покладених на неї обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Скаржник зазначив, що ним понесено витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. за підготовку скарги для її подання до суду, що підтверджено доказами, доданими до матеріалів справи разом із скаргою.

Заперечень щодо заявлених судових витрат від органу ДВС не надходило.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №910/12876/19.

Відтак, суд, дослідивши перелік наданих послуг адвокатом, витрачений час та вартість, приходить до переконання, що сума витрат на надану професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. не відповідає критеріям Господарського процесуального кодексу України, оскільки не є співрозмірною та розумною із урахуванням проведеною (виконаною) роботою адвоката, а тому заявлена вимога підлягає до часткового задоволення.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, статтями 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ», подану від імені товариства адвокатом Капустіним М.Р., на бездіяльність старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко Анни Сергіївни в межах виконавчого провадження № 69778298 задовольнити частково.

2.Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко Анни Сергіївни в межах виконавчого провадження № 69778298, яка полягає у невчиненні державним виконавцем усіх визначених Законом України «Про виконавче провадження» дій щодо розшуку майна боржника, строку та порядку перевірки майнового стану боржника у виконавчому провадженні № 69778298.

3.Зобов`язати старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономаренко Анну Сергіївну або іншу посадову особу відділу державної виконавчої служби усунути допущене порушення шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 69778298 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 29.08.2022 по справі № 925/415/18, із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження».

4.Стягнути з Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, вул. Гната Юри, буд. 9, м. Київ, 03148) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ» (, вул. Соборна, буд. 89, м. Монастирище, Уманський район, Черкаська область, 19101) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Видати наказ.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С.С.Боровик