ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" квітня 2024 р. м. Ужгород Справа № 907/22/24

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Нагібіна І.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" від 04.04.2024 року (до суду надійшов 04.04.2024 вх№02.3.1-02/2708/24) про вжиття заходів забезпечення позову та за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ» від 22.04.2024 про вжиття заходів зустрічного забезпечення

у справі №907/22/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ, с. Таранівці, Ужгородського району, Закарпатської області

про стягнення суми 15 097 673,25 грн.

За участю представників:

від позивача - Виродов Антон Юрійович, адвокат, довіреність від 19.08.2021 р. - в режимі відеоконференції

від відповідача - Король Галина Миколаївна, довіреність б/н від 01 квітня 2024 року

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 15 097 673,25 грн., заборгованості посилаючись на порушення відповідачем умов договору №ЮЕ-0022 від 01.12.2023 р. та положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 23.01.2024 відкрито провадження відкрити провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.02.2024р.

Ухвалою суду від 29.01.2024 р. задоволено заяву від 25.01.2024 року (за вх.№02.3.1-02/591/24) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ", м. Київ, представника Виродов А.Ю. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 20.02.2024 р. відкладено підготовче засідання на 19 березня 2024 р.

15.03.2024 року від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання можливості залучити до участі у справі належного представника.

18.03.2024 року позивачем подано суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ» (ідентифікаційний код: 44038646; місцезнаходження: вул. Горького, буд. 158-А, с. Тарнівці, Ужгородський район, Закарпатської області, 89420) в межах ціни позову в сумі 15 097 673, 25 грн. та накладення арешту на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЬС КОМПАНІ» (ідентифікаційний код: 44038646).

Ухвалою суду від 19.03.2024 р. задоволено частково заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" про вжиття заходів забезпечення позову.До набрання рішенням у даній справі №907/22/24 законної сили накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ» (ідентифікаційний код: 44038646; місцезнаходження: вул. Горького, буд. 158-А, с. Тарнівці, Ужгородський район, Закарпатської області, 89420), наявні на його рахунках як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ».

26.03.2024 року до суду надійшла заява АЛЬС КОМПАНІ про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2024 року у справі №907/22/24.

Ухвалою суду від 27.03.2024 р. заяву про скасування заходів забезпечення позову призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.04.2024 р.

Ухвалою суду від 04.04.2024 р. задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ (вх. №02.3.1-02/2382/24 від 26.03.2024) про скасування заходів забезпечення позову. Скасовано заходи забезпечення позову, вжитті Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2024 року у справі №907/22/24, щодо накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬС КОМПАНІ (ідентифікаційний код: 44038646; місцезнаходження: вул. Горького, буд. 158-А, с. Тарнівці, Ужгородський район, Закарпатської області, 89420).

04.04.2024 р. через систему «Електронний суд» до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 08.04.2024 року прийнято заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" від 04.04.2024 року (до суду надійшов 04.04.2024 вх№02.3.1-02/2708/24) про вжиття заходів забезпечення позову по справі № 907/22/24 до розгляду. Викликано учасників справи у судове засідання призначене на 11 квітня 2024 р.

У судовому засіданні 11.04.2024 року секретарем судового засідання Господарського суду Закарпатської області Нагібіною Іриною складено акт, про те, що при розгляді справи 11 квітня 2024 р. о 12:00 год. справи №907/22/24 було виявлено несправність системи, неможливість налагодження коректної роботи системи фіксування судового засідання технічними засобами ЄСІТС.

Ухвалою суду від 11.04.2024 розгляд заяви забезпечення позову відкладено на 23.04.2024 року.

Станом на дату судового засідання від відповідача надійшло письмове заперечення на заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, та подано заяву про зустрічне забезпечення позову, за результатом якого позивач має на меті зберегти певний баланс сторін та мінімізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів, і може застосовуватися судом за власною ініціативою. Разом з тим вказує на те, що зустрічне забезпечення позову застосовується тільки у випадку забезпечення позову, позаяк накладення арешту на кошти у розмірі 15 097 673,25 грн. буде становити суттєве втручання у права та інтереси ТОВ «АЛЬС КОМПАНІ», а відтак наявний ризик завдання збитків.

Відповідач стверджує, що наявні усі підстави вважати, що у разі зазнання ТОВ «АЛЬС КОМПАНІ» збитків у зв`язку із забезпеченням позову, Позивач не буде спроможний їх відшкодувати в майбутньому, що вказує на необхідність збалансування інтересів сторін шляхом вжиття зустрічного забезпечення позову.

В свою чергу, відсутність зустрічного забезпечення позову призведе до неможливості ефективного захисту прав Відповідача щодо відшкодування завданих збитків у порядку ст. 146 ГПК України. У зв`язку з наведеним просить суд, вжити зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі ціни позову у сумі 15 097 673,25 грн.

Представник позивача повністю заперечує щодо вжиття заходів зустрічного забезпечення позову.

Позивач в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову вказує на те, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу відповідача становить 2000,00 грн, що очевидно є недостатнім для виконання грошового зобов`язання перед позивачем. Невиконання відповідачем претензії свідчить про те, що останній не має наміру добровільно виконувати взяті на себе зобов`язання та, отримавши позовну заяву, з метою подальшого ухилення від виконання зобов`язань може розпорядитись належним йому майном шляхом відчуження його будь-яким третім особам, а також вивести з рахунків належні йому грошові кошти, у зв`язку з чим вважає що у відповідача є реальна можливість відчуження відповідного нерухомого майна, що призведе до неможливості виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач просить вжити заходи забезпечення позову про накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ» (ідентифікаційний код: 44038646; місцезнаходження: вул. Горького, буд. 158-А, с. Тарнівці, Ужгородський район, Закарпатської області, 89420) в межах ціни позову в сумі 15 097 673, 25 грн., як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ» (ідентифікаційний код: 44038646).

З цього приводу судом встановлено наступне.

01 грудня 2022 року між ТОВ «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ» та ТОВ «АЛЬС КОМПАНІ» укладено Договір поставки нафтопродуктів № ЮЕ-0022.

Між Постачальником та Покупцем складено акт №4 приймання-передачі нафтопродуктів від 31.12.2022, відповідно до якого, Постачальником здійснено поставку Покупцю Товару на суму 15 097 673, 25 грн (з ПДВ).

Незважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, наявність боргу не заперечується відповідачем, Покупцем не здійснено оплату Постачальнику за поставлені нафтопродукти, а тому сума заборгованості Відповідача складає 15 097 673, 25 грн.

Зазначені розрахунки суми заборгованості також підтверджуються проведеною між Постачальником та Покупцем взаємо звіркою за 1 півріччя 2023 року.

На момент подання позовної заяви, у Відповідача існує заборгованість щодо виконання грошових зобов`язань за Договором у зв`язку із чим Позивачем подано позов про її стягнення з огляду на викладені обґрунтування.

При цьому, заявник зазначає, що згідно з відомостей сайту Судової влади в розділі «Стан розгляду судових справ», відносно відповідача наявна значна кількість судових справ про стягнення заборгованості, зокрема справи №907/24/24, №907/119/24, №907/1173/23, №907/4059/23, №907/268/23.

Відтак, враховуючи значний розмір позовних вимог та наведені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що має місце існування обставин, а не виключно припущень заявника, щодо можливого ухилення відповідачем від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, що фактично нівелює можливість захисту прав й інтересів позивача.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні Європейського Суду з прав людини "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в пункті 1 статті 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, - справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд - не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Таким чином, виконання рішення, постановленого судом, має вважатися невіддільним складником "судового розгляду", передбаченого у статті 6.

При цьому, сфера зобов`язань Договірних держав за статтею 13 коливається в залежності від природи скарги заявника; проте засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як на практиці, так і за законом (рішення у справі "Кудла проти Польщі"). Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності (рішення у справі "Міфсуд проти Франції" та у справі "Пантелеєнко проти України").

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 у справі №1-12/2003).

При цьому, позивач має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення ефективності судового рішення.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, у тому числі забороною відповідачу вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункти 2, 4).

Частинами 1, 3 статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Заявник, звертаючись із заявою про забезпечення позову вказує, що існує реальний ризик невиконання рішення суду та вільне розпорядження як майном так і коштами на рахунках товариства, що в подальшому може призвести до невиконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, згідно зі статями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1 статті 236 ГПК України).

Передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника).

Аналогічні висновки наводяться у постановах Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 910/10598/21, від 28.08.2023 у справі № 906/304/23 та інших.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, яка заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і ускладненням чи унеможливленням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.12.2021 у справі № 927/481/21.

Предметом позову, з яким Позивач звернувся до суду, є стягнення грошових коштів в сумі 15.097.673,25 грн.

Таким чином, виконання судового рішення в цій справі (за умови задоволення позовних вимог) безпосередньо залежить від того, чи матиме Скаржник необхідну суму грошових коштів.

Варто зауважити, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість Відповідача у будь-який момент як розпорядитися коштами, що знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь Позивача. За наведених умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права Відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду в постанові від 03.03.2023.

Аналогічний за змістом висновок наводиться Верховним Судом (постанови від 06.12.2023 у справі № 917/805/23, від 11.10.2023 у справі № 916/409/21, від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23, від 08.08.2023 у справі № 922/1344/23, від 27.04.2023 у справі № 916/3686/22 та інші), що свідчить про усталеність судової практики з цього питання.

Крім того, у пункті 24 постанови від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду слушно звернула увагу, що в разі задоволення позову про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватися з позивачем за умови наявності в нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

У позовному провадженні, під час накладення арешту на грошові кошти відповідача, слід обмежувати арештовані кошти розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.08.2019 у справі №915/538/19 та від 06.11.2018 у справі №923/560/17.

Можливість обмеження права розпоряджання рахунком установлено статтею 1074 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно банку (крім коштів, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку), арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду. Зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, якщо арешт накладено без встановлення такої суми або якщо інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

При цьому, у випадку подання позову про стягнення грошових коштів, можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном), порушує баланс інтересів сторін. За таких обставин (звернення із позовом про стягнення грошових коштів) саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.08.2023 у справі №910/1756/23, від 14.12.2022 у справі №922/1369/22 та від 06.10.2022 у справі №905/446/22/

У даному випадку, суд вбачає наявність зв`язку між зазначеним заходом забезпечення позову (накладення арешту на грошові кошти) і предметом спору, співмірність заходів із заявленими позивачем вимогами. Вжиття заходу забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

З огляду на викладене, враховуючи предмет та підстави позову та приймаючи до уваги, що обраний позивачем захід у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, спрямований на ефективний захист та поновлення порушених прав і може забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ «АЛЬС КОМПАНІ» в межах суми позовних вимог.

Позивач в поданій заяві про забезпечення позову просить суд також накласти арешт на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ» (ідентифікаційний код: 44038646).

Дослідивши матеріали справи та додані до заяви про забезпечення позову докази, судом встановлено, що відповідач тривалий час ухиляються від обов`язку проведення розрахунків за придбаний товар. Відтак, на даний час існують обґрунтовані припущення, що у разі задоволення позову по даній справі, відповідачем можуть бути вчинені дії з метою ухилитися від виконання рішення суду в установленому законом порядку.

Судом встановлено, що предметом позовних вимог у справі є стягнення грошових коштів за договором; водночас заявник (позивач) просить забезпечити позов шляхом накладення арешту в тому числі на рухоме і нерухоме майно відповідача, яке не є спірним. Тобто в цьому випадку відсутній зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги у справі, оскільки накладення арешту на майно має стосуватися майна, яке належить до предмета спору.

Крім того, позивачем не подано доказів на підтвердження відсутності грошових коштів на банківських рахунках відповідача станом на момент звернення із заявою про забезпечення позову.

Суд зазначає, що за умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачам, і які знаходяться на всіх їх рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах для задоволення вимог про стягнення 15.097.673,25грн., не можна стверджувати як про доцільність накладення арешту на майно відповідача, так і про те, що у разі задоволення позову вимоги позивача будуть задовольнятись саме за рахунок майна відповідача.

За таких обставин вимоги заявника, наведені в заяві про забезпечення позову, щодо накладення арешту на майно відповідача не співвідносяться з предметом позову.

Разом з тим, суд зазначає, що зі змісту заяви позивача про забезпечення позову не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки жодного документального підтвердження та інформації щодо того, що відповідачем здійснюються дії спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду такі як: реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації; витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, тощо.

При цьому, сам по собі факт порушення відповідачами своїх грошових зобов`язань перед позивачем у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України не є підставою для застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від наявності у відповідача заборгованості, а в залежності від наявності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки відповідача.

Щодо Заяви відповідача про зустрічне забезпечення позову, що надійшла до суду 22.04.2024, в якій ТОВ «АЛЬС КОМПАНІ» просить покласти обов`язок на ТОВ «ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ» внести у строк до 10 днів на депозитний рахунок Господарського суду Закарпатської області грошові кошти у сумі 15.097.673,25 грн., суд зазначає наступне.

Заява про зустрічне забезпечення позову обґрунтована тим, що внаслідок забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти ТОВ «АЛЬС КОМПАНІ» здійснюється втручання у господарську діяльність цього товариства, а відтак, наявний ризик завдання збитків відповідачу.

Статтею 141 ГПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Відповідно до ст. 145 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Тобто, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Цей інститут має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права "Про забезпечувальні та запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі" (ІІ-А, 1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення спрямоване насамперед на захист інтересів відповідача. Фактично це є збереженням status-quo між сторонами до ухвалення остаточного рішення суду

Варто зазначити, що зустрічне забезпечення є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

Відтак, зустрічне забезпечення повинно бути аргументовано та доведено відповідними доказами, наявністю можливості заподіяння збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у справі.

Проте, в даному випадку, в обґрунтування зустрічного забезпечення позову відповідач вказує лише про припущення (доводи відповідача не доведені ніякими доказами), що у разі вжиття судом заходів забезпечення позову відповідачу будуть завдані збитки.

Отже, оскільки заява про зустрічне забезпечення позову заявником не обґрунтована належними та достовірними доказами на підтвердження можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування у даній справі заходів зустрічного забезпечення.

За таких обставин, у заяві відповідача про зустрічне забезпечення позову суд відмовляє у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ТОВ «АЛЬС КОМПАНІ» про зустрічне забезпечення позову, відмовити.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" від 04.04.2024 року (до суду надійшов 04.04.2024 вх№02.3.1-02/2708/24) про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

3. До набрання рішенням у даній справі №907/22/24 законної сили накласти арешт на грошові кошти, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках в фінансових установах та/або банках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЬС КОМПАНІ» (ідентифікаційний код: 44038646; місцезнаходження: вул. Горького, буд. 158-А, с. Тарнівці, Ужгородський район, Закарпатської області, 89420) в межах ціни позову в сумі 15 097 673, 25 грн.

3.1. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

4. Дана ухвала набирає законної сили з 23.04.2024, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 23.04.2027.

4. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНАЙТЕД ЕНЕРДЖІ" (01001, м. Київ, вул. Десятинна, буд. 13- Б, ).

5. Боржником за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬС КОМПАНІ» (89420, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Тарнівці, вул. Горького, буд. 158-А, ).

6. Повний текст ухвали складено 03.05.2024. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.Ф. Ремецькі