ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2024 року м.Дніпро Справа № 908/3229/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022 (повний текст складено та підписано 09.03.2022 суддя Боєва О.С.) у справі №908/3229/21

за позовом Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП, м. Київ

про стягнення суми 157 060 грн. 00 коп. та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Господарського суду Запорізької області до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП, з позовною заявою (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог): стягнення суми 157060,00 грн., (з яких: сума 148 837 грн. 03 коп. сума основного боргу (в т.ч. ПДВ 24 806 грн. 17 коп.), сума 4659 грн. 93 коп. пеня, сума 2786 грн. 38 коп. інфляційні втрати, сума 776 грн. 66 коп. 3% річних), та зобов`язання прибрати планери літаків Ил-76МД, заводські номери: , з території аеродрому Мелітополь військової частини НОМЕР_1 .

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.02.2023 у справі №908/3229/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП на користь Військової частини НОМЕР_1 суму 33674 грн. 48 коп. боргу. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП прибрати планери літаків Ил-76МД, заводські номери: , з території аеродрому Мелітополь військової частини НОМЕР_1 . У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП на користь Військової частини НОМЕР_1 суму 2775 грн. 12 коп. витрат зі сплати судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідно до протоколу погодження договірної ціни, укладеного 14.08.2018 між Військовою частиною НОМЕР_1 (Зберігач, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП (Поклажодавець, відповідач у справі) Договір № 114 надання місць для стоянки (зберігання) планерів літаків вартість фактичних витрат Зберігача, що підлягає відшкодуванню Поклажодавцем становить 139,93 грн. на добу.

Листом № 451 від 14.05.2021, в якому, в т.ч., було викладено про розірвання договору.

19.05.2021 відповідач листом № 1905-21/01 підтвердив отримання листа про намір розірвати договір в односторонньому порядку. Термін 30 днів після отримання відповідачем повідомлення про намір розірвати договір в односторонньому порядку сплив 18.06.2021, тому датою розірвання договору є 19.06.2021.

Розірвання договору 19.06.2021 сторонами не заперечується.

Враховуючи, що договір припинив свою дію 19.06.2021 внаслідок його розірвання, і відповідач не забрав (не прибрав) літаки з території позивача, вимога позивача про зобов`язання відповідача прибрати планери літаків Ил-76МД, заводські номери: , НОМЕР_2 з території аеродрому Мелітополь військової частини НОМЕР_1 визнана судом першої інстанції законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за весь фактичний час зберігання літаків, враховуючи приписи ч. 2 ст. 946 ЦК України визнані судом першої інстанції обґрунтованими, при цьому, розрахунок здійснений позивачем суд визнав не вірним з огляду на наступне:

На момент припинення дії договору (19.06.2021), з яким закон пов`язує порядок оплати фактично наданих послуг зберігання майна (ч. 3 ст. 946 ЦК України), вартість фактичних витрат позивача, що підлягають відшкодуванню відповідачем становила 165,66 грн. з розрахунку на 1 добу з коригуванням на індекс інфляції порівняно з попереднім місяцем, на яку нараховується податок на додану вартість в розмірі 20% від суми послуг.

Отже застосування позивачем у розрахунку заборгованості вартості наданих послуг з розрахунку на 1 добу 764,23 грн., з коригуванням на індекс інфляції порівняно з попереднім місяцем визнано судом першої інстанції безпідставним та таким, що не відповідає вимогам Закону, суперечить добросовісності та чесній діловій практиці. Здійснивши перерозрахунок, визнав обґрунтовано заявленою до стягнення з відповідача суму 3 3674 грн. 48 коп. плати (фактичних витрат позивача) за заявлений позивачем період: з 13.07.2021 по 20.12.2021.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач Військова частина НОМЕР_1 , в якій просив рішення Запорізького господарського суду від 10.02.2023 року у цій справі скасувати та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт зазначає, що 14 серпня 2018 року планери літаків на підставі Договору були передані від ДП «УАТК» до ТОВ «АРП «УРАРП», відповідно до чого останні набули право власності на вказане майно.

12 березня 2021 року військова частина НОМЕР_1 на підставі статей 181, 183 ПК України, відповідно до яких платник податків зобов`язаний не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу (1 млн. грн. за останні 12 місяців), обов`язково зареєструватись платником ПДВ в контролюючому органі, зареєстрована платником податку на додану вартість з індивідуальним податковим номером 22.

Договір між Позивачем та Відповідачем був укладений до реєстрації Позивача платником податку на додану вартість, тому вартість послуг у Договорі була зазначена без урахування 20% ПДВ.

Отримання Позивачем статусу платника ПДВ є істотною зміною обставин, тому відповідно до ч.І ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

У своєму рішенні Господарський суд Запорізької області не взяв до уваги той факт, що після розірвання Договору, вартість зберігання майна зросла та складає на 1 добу - 764,23 грн, на підставі Прейскуранту цін на аеродромно-експлуатаційну техніку, інженерно-аеродромні засоби та майно інженерно-аеродромної служби станом на 01.08.2018, затвердженого заступником командувача з логістики-начальником логістики Командування Повітряних Сил Збройних Сил України 23.08.2018 відповідно до рішення Міністра оборони України щодо приведення майнового стану Збройних Сил у відповідність до справедливої вартості матеріальних цінностей, який був прийнятий після заключення Договору.

Відповідно до п.8.4 Договору, дострокове розірвання Договору не звільняє Сторони від виконання ними своїх зобов`язань, що виникли від час дії Договору.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає, що у сукупності з долученими до справи доказами, їх належної оцінки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що:

- здійснений Позивачем розрахунок в обґрунтування позовної вимоги є невірним з огляду на те, що на момент припинення дії договору (19.06.2021), з яким Закон пов`язує порядок оплати фактично наданих послуг зберігання майна (ч. 3 ст. 946 ЦК України), вартість фактичних витрат Позивача, що підлягають відшкодуванню Відповідачем становила 165,66 грн з розрахунку на 1 добу з коригуванням на індекс інфляції порівняно з попереднім місяцем, на яку нараховується податок на додану вартість в розмірі 20% від суми послуг;

- початок здійснення нарахування 3% річних та інфляційних втрат пов`язаний з відповідною вимогою Позивача про сплату суми основного боргу, яка відповідно до фактичних обставин та наданих доказів пред`явлена Позивачем у грудні 2021 року та січні 2022 року відповідними листами (вих. № 1231 від 17.12.2021, вих. № 46 від 14.01.2022), а тому вимога про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період з 13.07.2021 по 20.12.2021 є необґрунтованою, безпідставною та такою, що заявлена передчасно;

- забезпечення неустойкою виконання Відповідачем зобов`язання з оплати послуг за зберігання, встановлене п. 5.3 Договору, припинилося у зв`язку з припиненням дії Договору.

Обставини, встановлені рішенням Господарського суду Запорізької області від 10.02.2023 у справі № 908/3229/21, не спростовані Позивачем як підчас розгляду судом першої інстанції, так і у апеляційній скарзі на вказане рішення суду.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, оскаржуване рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2023 прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для повного або часткового задоволення апеляційної скарги Позивача - відсутні. Просить апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2023 на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022 у справі № 908/3229/21 залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022 у справі № 98/3229/21 залишити без змін.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Орєшкіна Е.В., Іванов О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2023 року відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/3229/21. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №908/3229/21.

18.08.2023 року матеріали справи №908/3229/21 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 28.08.2023 відмовлено у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022 у справі №908/3229/21 залишено без руху. Апелянту надано строк протягом 10 днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме:

- подати докази сплати судового збору у сумі 3405,00 грн.

До канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази.

Рішенням ВРП від 29.08.2023р. ОСОБА_1 , звільнено з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, у зв`язку з чим, на підставі розпорядження керівника апарату суду №2283/23 від 22.09.2023, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2023 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Кощеєва І.М., Іванова О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.09.2023 задоволено клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022 року у справі №908/3229/21. Поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляцйіною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022 у справі №908/3229/21. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 05.12.2023 о 12:30 годин.

Ухвалою суду від 05.12.2023 вирішено проводити судові засідання у справі №908/3229/21 в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засіданні №207) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку EasyCon.

В судове засідання 05.12.2023 представник позивача не з`явився. Під час проведення судового засідання в режимі відеоконфереції індикатор статусу онлайн позивача був червоного кольору, про що було складено Акт Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2023 щодо відсутності можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 06.12.2023 розгляд апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022 у справі №908/3229/21 відкладено на 12.01.2024 на 12:00 год.

Ухвалою суду від 22.12.2023 виправлено описку в абзаці першому ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі №908/3229/21 та вважати вірними у наступній редакції:

"Розгляд апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022 у справі №908/3229/21 відкласти на 12.02.2024 на 10:00 год."

12.02.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

14.08.2018 між Військовою частиною НОМЕР_1 (Зберігач, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП (Поклажодавець, відповідач у справі) був укладений Договір № 114 надання місць для стоянки (зберігання) планерів літаків, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу місця для зберігання майна та виконання робіт з технічного обслуговування і підготовки майна відповідача для демонтажу та подальшого вивезення з території позивача. Перелік, склад, кількість, місцезнаходження майна наведені в переліку майна, яке зберігається на території зберігача та Схемі території, виділеної для розміщення майна відповідача (п. 1.1 договору).

Відповідно до протоколу погодження договірної ціни, підписаного сторонами, вартість фактичних витрат Зберігача, що підлягає відшкодуванню Поклажодавцем становить 139,93 грн. на добу.

Актами приймання-передачі від 14.08.2018 відповідачем позивачу були передані на зберігання: планер літака Іл-76МД, інв. № , вартістю 1409767,09 грн. та планер літака Іл-76МД, інв. № , вартістю 1396837,98 грн.

Відповідно до п. 8.1 договору, останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до моменту його остаточного виконання, а в часині фінансових взаємовідносин до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

За змістом п. 8.4 договору він може бути розірваний достроково за ініціативи однієї із сторін, у цьому випадку сторона-ініціатор зобов`язана письмово повідомити іншу сторону про розірвання договору, але не менше, ніж за 30 календарних днів до передбачуваної дати розірвання договору.

Як свідчать матеріали справи, на адресу відповідача позивачем був направлений лист № 451 від 14.05.2021, в якому, в т.ч., було викладено про розірвання договору. 19.05.2021 відповідач листом № 1905-21/01 підтвердив отримання листа про намір розірвати договір в односторонньому порядку. Термін 30 днів після отримання відповідачем повідомлення про намір розірвати договір в односторонньому порядку сплив 18.06.2021, тому датою розірвання договору є 19.06.2021.

Розірвання договору 19.06.2021 сторонами не заперечується.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, після розірвання договору відповідач не прибрав літаки з території позивача, як і не здійснив в повному обсязі оплату за фактичний час зберігання майна відповідно до приписів ч. 3 ст. 946 ЦК України, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України ,колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанцїі в частині неоспорюваних сторонами обставин справи щодо того, що 14.08.2018 між Військовою частиною НОМЕР_1 (Зберігач, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Авіаремонтне підприємство УРАРП (Поклажодавець, відповідач у справі) був укладений Договір № 114 надання місць для стоянки (зберігання) планерів літаків; вартість фактичних витрат Зберігача, що підлягає відшкодуванню Поклажодавцем, відповідно до протоколу погодження договірної ціни, підписаного сторонами становить 139,93 грн. на добу.

Розмір плати за зберігання Майна розраховується виходячи з фактичних витрат Зберігача усереднено за добу згідно Калькуляції, та визначається в Протоколі погодження договірної ціни (Додаток № 2 до Договору), який є невід`ємною частиною даного Договору. Щомісячно, на підставі даних Держкомстату, розмір плати підлягає коригуванню на індекс інфляції порівняно з попереднім місяцем, починаючи з місяця укладення Договору. (п. 4.1 Договору)

14.08.2018 В/ч А3840 та ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» погоджено протокол договірної ціни відповідно до якого вартість фактичних витрат В/ч НОМЕР_1 , що підлягають відшкодуванню ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» становить 139,93 грн. з розрахунку на 1 добу.

За умовами Договору договір набирає чинності з моменту підписання його обома Сторонами та до моменту його остаточного виконання, а в частині фінансових взаємовідносин - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 8.1 Договору); договір може бути розірвано достроково за ініціативи однієї із Сторін, сторона-ініціатор зобов`язана письмово повідомити іншу Сторону про розірвання Договору, але не менше, ніж за 30 календарних днів до передбачуваної дати розірвання Договору (п. 8.4 Договору)

У квітні 2021 року В/ч А3840 на адресу ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» направлено проект додаткової угоди до Договору з внесенням змін до вартості договору з урахуванням 20 % ПДВ з 01.03.2021 та Протоколом погодження договірної ціни, в якому визначено що вартість фактичних витрат В/ч А3840, що підлягають відшкодуванню ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» становить 165,66 грн. з розрахунку на 1 добу.

06.05.2021 ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» повідомило В/ч НОМЕР_1 про не можливість підписання проекту додаткової угоди до Договору у зв`язку із безпідставним нарахуванням на суму послуг податку на додану вартість в розмірі 20%, що призводить до збільшення вартості послуг по Договору, а також у зв`язку із невідповідністю назви підприємства та банківських реквізитів, зазначеним у запропонованих на підпис документах.

Листом № 451 від 14.05.2021 В/ч НОМЕР_1 повідомило ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» про те, що у разі не підписання протягом 30 календарних днів додаткової угоди до Договору про внесення змін до вартості договору з урахуванням 20 % ПДВ, починаючи з 01.03.2021, Договір буде вважатися розірваним достроково в односторонньому порядку.

Разом з цим, листом № 17/06-21/01 від 17.06.2021 ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» звернулося до В/ч НОМЕР_1 з проханням запропонувати місце для зберігання планерів літаків на ґрунтовій поверхні та порядок їх відповідного переміщення за технічною допомогою В/ч НОМЕР_1 .

Листом № 451 від 14.05.2021 В/ч НОМЕР_1 повідомило ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» про те, що Договором не передбачено надання інших послуг, ніж передбачених умовами вказаного договору. Питання надання технічної допомоги для переміщення літаків вирішено бути не може, оскільки використання військової техніки для потреб інших, ніж це передбачено діяльністю військової частини, є порушенням положень Закону України «Про правовий режим майна у Збройних силах України».

Колегія суддів констатує, що апелянтом не надано належних і допустимих в розумінні статтей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження обставин досягнення між сторонами домовленостей щодо нового розміру плати за зберігання Майна ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП».

Сторонами не оспорюється встановлений судом першої інстанції юридичний факт того ,що Договір № 114 про надання місць для стоянки (зберігання) планерів літаків від 14.08.2018, укладений між Позивачем та Відповідачем, припинив свою дію 19.06.2021 внаслідок його розірвання; Відповідач не забрав (не прибрав) літаки з території Позивача, вимога останнього про зобов`язання Відповідача прибрати планери літаків Іл-76МД, заводські номери: , НОМЕР_2 з території аеродрому Мелітополь військової частини НОМЕР_1 , оскільки літаки перебували у неробочому стані та не могли самостійно покинути територію аеродрому, неможливою є здійснення їх передислокації наземним шляхом за допомогою спецтехніки.

Відповідно до ч. 3 ст. 946 ЦК України у разі, якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання

З урахуванням вищевикладенного, колегія суддів погоджується з з висновком суду першої інстанції в частині того, що на момент припинення дії договору (19.06.2021), з яким закон пов`язує порядок оплати фактично наданих послуг зберігання майна (ч. 3 ст. 946 ЦК України), вартість фактичних витрат позивача, що підлягають відшкодуванню відповідачем становила 165,66 грн. з розрахунку на 1 добу з коригуванням на індекс інфляції порівняно з попереднім місяцем, на яку нараховується податок на додану вартість в розмірі 20% від суми послуг.

Відповідно, порядок та строки оплати послуг за фактично надані послуги зберігання майна регулюються ч. 2 ст. 530 ЦК України та ч. 3 ст. 946 ЦК України.

Відповідно до абз. 5 п. 1.2 Договору датою закінчення зберігання майна є дата затвердження акту звільнення території (приміщення та/або майданчику), виділених Поклажодавцю для зберігання майна, згідно додатку № 1 до цього Договору.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У пункті 5.3 договору сторонами було визначено відповідальність відповідача у вигляді пені за порушення грошових зобов`язань.

Оскільки строк дії Договору № 114 від 18.08.2018 на момент виникнення спірних правовідносин припинив свою дію, тобто між В/ч НОМЕР_1 та ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» відсутні договірні правовідносини, якими регулюються умови та строки оплати наданих послуг.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції в частині того, що : « … забезпечення неустойкою виконання відповідачем зобов`язання з оплати послуг зберігання припинилося у зв`язку із припиненням дії договору…» відповідає фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що : « …Відповідно до вимог статті 77 Земельного кодексу України, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Статтею 14 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що землі закріпленні за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління.

У своєму рішенні Господарський суд Запорізької області не взяв до уваги той факт, що після розірвання Договору, вартість зберігання майна зросла та складає на 1 добу - 764,23 грн, на підставі Прейскуранту цін на аеродромно-експлуатаційну техніку, інженерно-аеродромні засоби та майно інженерно-аеродромної служби станом на 01.08.2018, затвердженого заступником командувача з логістики-начальником логістики Командування Повітряних Сил Збройних Сил України 23.08.2018 відповідно до рішення Міністра оборони України щодо приведення майнового стану Збройних Сил у відповідність до справедливої вартості матеріальних цінностей, який був прийнятий після заключення Договору.

Частинами першою та третьою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.8.4 Договору, дострокове розірвання Договору не звільняє Сторони від виконання ними своїх зобов`язань, що виникли від час дії Договору.

Відповідно до п. 5.3 За недотримання строків сплати зазначених в п. 4.3 Договору Поклажодавець сплачує Зберігачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення за кожний день прострочення від несплаченої суми…» відхиляються колегією суддів як такі, що грунтуються на помилковому тлумачені позивачем норм матеріального права, які регуюють спірні правовідносини і не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022 у справі №908/3229/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3405,00 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022 у справі №908/3229/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2022 у справі №908/3229/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3405,00 грн покласти на Військову частину НОМЕР_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.04.2024.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Кощеєв