СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Харків Справа № 922/3914/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Соляник Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача Дикань О.М.

розглянувши апеляційну скаргу Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вх. № 271Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 21.12.2023 у справі № 922/3914/23 (повний текст якого складено та підписано 05.01.2024 у приміщенні господарського суду Харківської області суддею Жигалкіним І.П.)

за позовом Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, м. Лубни

до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області (надалі - Позивач) звернувся до господарського суду Харківської області 04 вересня 2023 року із позовною заявою про визнання частково недійсним рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.06.2023 №70/56-р/к у справі №7/03-42-22, а саме визнати недійсним:

- пункт 1 резолютивної частини рішення, яким визнано дії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, які полягають у прийнятті восьмою сесією восьмого скликання рішення від 10.06.2021 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку», яким встановлено пільги зі сплати земельного податку для комунальних підприємств у розмірі 25%, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом третім статті 50, абзацом сьомим частини другої статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, шляхом надання групам суб`єктів господарювання пільг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції;

- пункт 2 цього ж рішення, яким зобов`язано Лубенську міську раду у 2- місячний термін з дати отримання рішення припинити порушення зазначене у пункті 1 резолютивної частини цього рішення про що повідомити відповідача з наданням підтверджуючих документів.

Також просив покласти на Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України судові витрати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.12.2023 у справі № 922/3914/23 позов задоволено повністю.

Визнано рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.06.2023 №70/56-р/к у справі №7/03-42-22 недійсним в частині, а саме:

- пункт 1 резолютивної частини рішення, яким визнано дії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, які полягають у прийнятті восьмою сесією восьмого скликання рішення від 10.06.2021 року «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку», яким встановлено пільги зі сплати земельного податку для комунальних підприємств у розмірі 25%, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом третім статті 50, абзацом сьомим частини другої статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, шляхом надання групам суб`єктів господарювання пільг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції;

- пункт 2 резолютивної частини рішення, яким зобов`язано Лубенську міську раду у 2- місячний термін з дати отримання рішення припинити порушення зазначене у пункті 1 резолютивної частини цього рішення про що повідомити відповідача з наданням підтверджуючих документів.

Стягнуто з Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 поверх; ) на користь Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (37500, м. Лубни, вул. Я. Мудрого, 33; ) суму судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 21.12.2023 у справі № 922/3914/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області відмовити у повному обсязі. Також просить стягнути з Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області на користь апелянта суму судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги у справі № 922/3914/23 до Східного апеляційного господарського суду.

Так, апелянт зазначає, що реалізація позивачем покладених на нього повноважень має здійснюватися з дотриманням вимог чинного законодавства, у тому числі Закону України «Про захист економічної конкуренції». Крім того, апелянт зазначає, що сама по собі відповідність дій суб`єктів господарювання цивільному, господарському законодавству не може автоматично свідчити про дотримання ними норм та вимог антимонопольного законодавства (висновок викладений Верховним Судом у постанові від 19.09.2019 у справі № 910/8343/18, від 15.07.2021 у справі №916/2586/20, від 21.09.2021 у справі № 904/5842/20, від 02.06.2022 у справі № 910/267/20, від 06.06.2023 № 904/4227/20). Також апелянт стверджує, що у зв`язку з прийняттям позивачем рішення від 10.06.2021 "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку" порушено вимоги чинного законодавства, оскільки не передбачено будь-яких вимог чи критеріїв щодо характеру діяльності суб`єктів господарювання, які належать до категорії "комунальні підприємства" платників податку та пільги для яких не передбачені ст. 282 ПК України, оскільки ринки, на яких діють комунальні підприємства (суб`єкти господарювання), є потенційно конкурентними. Тобто на думку апелянта, органи місцевого самоврядування повинні здійснювати заходи щодо створення та розвитку конкурентного середовища на товарних ринках.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вх. № 271Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 21.12.2023 у справі № 922/3914/23. Справу призначено до розгляду на 12.03.2024.

13.02.2024 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

В судовому засіданні 12.03.2024 колегією суддів оголошено протокольну ухвалу про перерву у розгляді справи до 23.04.2024.

19.04.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення щодо нормативно-правового регулювання встановлення податкових пільг конкретним платникам податків.

В судове засідання, призначене на 23.04.2024, з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності (клопотання вх. №5665 від 22.04.2024).

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено сторін про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності зазначеного представника.

Щодо розумності строку розгляду справи судова колегія зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Проте, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 №2738-IX).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Враховуючи приписи статті 3 Конституції України, зважаючи на наявність активних військових дій та загрози небезпеки на території України, у тому числі в м. Харкові та Харківській області, а також особливого (дистанційного) режиму роботи Східного апеляційного господарського суду, обмеження доступу та відвідування працівниками та суддями будівлі Східного апеляційного господарського суду з міркувань безпеки, розгляд даної апеляційної скарги здійснений судом апеляційної інстанції у межах розумного строку в розумінні положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню із прийняттям нового, яким у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Пунктами 1, 2 частини 5 статті 14 даного Закону визначено, що адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення; проводити дослідження ринку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було направлено копію рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (відповідач) від 19.06.2023 № 70/56-р/к у справі №7/03-42-22, що отримана Лубенською міською радою (Позивач) 30 червня 2023 року.

Згідно пункту 1 даного рішення дії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, які полягають у прийнятті восьмою сесією восьмого скликання рішення від 10.06.2021 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку», яким встановлено пільги зі сплати земельного податку для комунальних підприємств у розмірі 25%, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом третім статті 50, абзацом сьомим частини другої статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, шляхом надання групам суб`єктів господарювання пільг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції.

Пунктом 2 цього рішення зобов`язано Лубенську міську раду у 2-місячний термін з дати отримання рішення припинити порушення зазначене у пункті 1 резолютивної частини цього рішення про що повідомити відповідача з наданням підтверджуючих документів.

Пунктом 3 рішення визнано дії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, які полягають у прийнятті восьмою сесією восьмого скликання рішення від 10.06.2021 року «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку», яким встановлені різні ставки земельного податку для юридичних осіб та фізичних, зокрема фізичних осіб-підприємців, за земельні ділянки з однаковим видом цільового призначення земель (землі сільськогосподарського призначення коди 01.01-0..08, 0.1.11 та землі житлової забудови коди 02.01-02.04), порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом третім статті 50, абзацом восьмим частини другої статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, внаслідок яких групам суб`єктів господарювання створюються дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами.

Пунктом 4 цього рішення зобов`язано Лубенську міську раду у 2-місячний термін з дати отримання рішення припинити порушення зазначене у пункті 1 резолютивної частини цього рішення про що повідомити відповідача з наданням підтверджуючих документів.

Лубенська міська рада розглянула рішення відповідача і на своєму пленарному засіданні тридцять другої сесії восьмого скликання, яке відбулося 23 серпня 2023 року прийняла рішення «Про розгляд рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України», яким відхилила висновки, викладені у пунктах 1 та 2 рішення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.06.2023 року №70/56-р/к, в частині визнання антиконкурентними дій Лубенської міської ради, шляхом надання групам суб`єктів господарювання пільг, які становлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції та погодилася з висновками викладеними у пунктах 3 та 4 цього рішення.

Враховуючи викладені обставини позивач звернувся до суду з позовом про визнання частково недійсним рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.06.2023 №70/56-р/к у справі №7/03-42-22.

Позов мотивовано тим, що Рішення АМК ґрунтується на припущеннях та є необґрунтованим, оскільки територіальним відділенням АМК неповно з`ясовано та не доведено обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, неправильно застосовано норми матеріального права.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що органи місцевого самоврядування можуть в частині плати за землю встановлювати ставки земельного податку та орендну плату в розмірі, меншому за розмір земельного податку, встановлений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування для певної категорії земель, що сплачується на відповідній території; чи звільняти від сплати земельного податку. В зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення Лубенської міської ради від 10.06.2021 "Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку" винесено на підставі ст. 284, ст. 281 Податкового кодексу України та пунктом 24 частини першої статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні є правомірним, з чим не погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Колегія суддів вважає, що реалізація органом місцевого самоврядування свого права на зменшення ставки податку повинна відбуватись без дискримінації та порушення законодавства про конкуренцію.

Апеляційний суд виходить з того, що позивачу необхідно виконувати позитивні зобов`язання, зазначені у статті 25 ГК України, при цьому не приймати актів та не вчиняти дій, які забезпечують привілейоване становище суб`єктів господарювання тієї чи іншої форми власності, або ставлять у нерівне становище окремі категорії суб`єктів господарювання чи іншим способом порушують правила конкуренції. Вказане узгоджується з положенням частини другої статті 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, вчиняючи певні дії (ухвалюючи відповідні рішення) органи державної влади і органам місцевого самоврядування у межах своїх повноважень (дискреційних повноважень) повинні враховувати положення статті 25 ГК України та сприяти розвитку конкуренції, не допускаючи порушення антимонопольного законодавства.

Положеннями частин першої-третьої статті 25 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що держава підтримує конкуренцію як змагання між суб`єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб`єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб`єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку.

Органам державної влади і органам місцевого самоврядування, що регулюють відносини у сфері господарювання, забороняється приймати акти або вчиняти дії, що визначають привілейоване становище суб`єктів господарювання тієї чи іншої форми власності, або ставлять у нерівне становище окремі категорії суб`єктів господарювання чи іншим способом порушують правила конкуренції. У разі порушення цієї вимоги органи державної влади, до повноважень яких належить контроль та нагляд за додержанням антимонопольно-конкурентного законодавства, а також суб`єкти господарювання можуть оспорювати такі акти в установленому законом порядку.

Уповноважені органи державної влади і органи місцевого самоврядування повинні здійснювати аналіз стану ринку і рівня конкуренції на ньому і вживати передбачених законом заходів щодо упорядкування конкуренції суб`єктів господарювання.

Стаття 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" відносить до основних завдань названого Комітету здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до приписів Закону України "Про захист економічної конкуренції":

- економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абзац другий статті 1);

- цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб`єктами господарювання; суб`єктів господарювання з іншими суб`єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв`язку з економічною конкуренцією; цей Закон застосовується до відносин, які впливають чи можуть вплинути на економічну конкуренцію на території України (стаття 2);

- суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію (частина друга статті 4);

- порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, антиконкурентні дії органів місцевого самоврядування (пункт 3 статті 50);

- антиконкурентними діями органів, зокрема, місцевого самоврядування є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність таких органів, які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції (частина перша статті 15).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" сама можливість настання негативних наслідків для конкуренції є достатньою умовою визнання дій, передбачених частинами першою та другою статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.08.2021 у справі №904/4062/20 та у постанові від 26.05.2020 у справі №920/768/19.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

У пунктах 127, 128 рішення Суду від 14.06.2007 у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» Суд нагадав, що "закон" має бути сформульовано з достатнім ступенем передбачуваності, щоб надати громадянину можливість в розумній, залежно від обставин, мірі передбачити наслідки певної дії (див., наприклад, Rekvenyi v. Hungary [GC], no. 25390/94, paragraphs 34, ECHR 1999-III; and Ukrainian Media Group v. Ukraine, no. 72713/01, paragraph 48, 29 March 2005). Ступінь передбачуваності в значній мірі залежить від змісту акта, який розглядається, сфери, яку він має охопити, та кількості та статусу тих, кому його адресовано (див., Groppera Radio AG and Others v. Switzerlend, judgment of 28 March 1990, A no. 173, p. 26 paragraph 68).

До того ж в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання (див., серед інших рішень, Amann v. Switzerland [GC], no. 27798/95, ECHR 2000-II, paragraphs 55 and 56; Rotari v. Romania [GC], no 28341/95, ECHR 2000-V, paragraphs 55-63).

Колегія суддів звертає увагу на те, що допускаючи занадто широке й довільне розуміння (тлумачення) дискреції у питанні встановлення Лубенською міською радою у рішенні від 10.06.2021 пільг зі сплати земельного податку для комунальних підприємств у розмірі 25% за додатковими непередбаченими законом критеріями, Лубенська міська рада не врахувала допустимих законних меж своїх повноважень та об`єктивних і розумних критеріїв для убезпечення позивача від свавілля, несправедливості, непрогнозованості свого рішення, а також вимог конкурентного права.

Апеляційний суд наголошує на тому, що органи місцевого самоврядування мають діяти виключно у межах, спосіб і порядку прямо передбачених законом. Інше трактування норм права щодо їх повноважень є не неприпустимим.

Згідно з абзацом 7 частини 2 статті 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю визнаються: надання окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання пільг чи інших переваг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що призводить або може призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Оскільки Лубенська міська рада, приймаючи рішення від 10.06.2021, застосувала додаткові критерії до ставок податку, зокрема, в залежності від форм власності, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про порушення позивачем антиконкурентного законодавства, діяв як у межах своїх повноважень, так і з дотриманням законодавства « Про захист економічної конкуренції», на відміну від позивача.

Такі дії позивача створюють землекористувачам нерівні умови господарювання порівняно з конкурентами, які мають іншу форму власності, внаслідок чого ущемляються інтереси користувачів, які сплачують більший земельний податок порівняно з іншими користувачами, які мають комунальну форму власності і свідчать про вчинення органом місцевого самоврядування порушення, передбаченого пунктом 3 статті 50 та абзацом сьомим частини 2 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, що призводять до обмеження конкуренції.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не доведено та не обґрунтовано належними доказами наявності підстав, з якими закон пов`язує визнання недійсним рішення органів Антимонопольного комітету України, невідповідність спірного рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України законодавству України, нормам чинного законодавства, неправильне застосування останнім норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до п.п. 1-3 ч.1 ст. 277 ГПК України, є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

З огляду на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення господарського суду Харківської області від 21.12.2023 у справі № 922/3914/23 та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на задоволення апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вх. № 271Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 21.12.2023 у справі № 922/3914/23 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 21.12.2023 у справі № 922/3914/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (37500, м. Лубни, вул. Я. Мудрого, 33; ) на користь Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під`їзд, 1 поверх; ) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 3220,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 29.04.2024.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.А. Шутенко