ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" травня 2024 р. Справа№ 911/1216/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Козир Т.П.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Мельничук О.С.,

представники сторін:

від позивача - Яковенко П.А.,

від відповідача - не з`явились,

розглядає апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.03.2024

про залишення без розгляду скарги на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинського Олексія Анатолійовича

у справі № 911/1216/21 (суддя Заєць Д.Г.)

За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль"

про стягнення 316 521 251, 26 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" про стягнення 316 521 251, 26 грн., з яких: 283 472 681, 73 грн. основного боргу, 8 223 076, 39 грн. пені, 8 316 639, 71 грн. 3% річних, 16 508 853, 43 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.09.2021 року у справі № 911/1216/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 року, позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного "Білоцерківська теплоелектроцентраль" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 283 472 681, 73 грн. основного боргу, 4 111 538, 20 грн. пені, 8 316 639, 71 грн. 3% річних та 16 508 853, 43 грн. інфляційних втрат; в іншій частині позову відмовлено.

28.06.2022 року Господарським судом Київської області було видано судовий наказ про примусове виконання рішення у справі № 911/1216/21.

12.04.2023 року до Господарського суду Київської області від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла скарга про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинського Олексія Анатолійовича щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження № 70618862 від 29.12.2022 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинського Олексія Анатолійовича усунути порушення прав стягувача шляхом скасування постанови про зупинення виконавчого провадження № 70618862 від 29.12.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.05.2023 року у справі № 911/1216/21 задоволено скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинського Олексія Анатолійовича.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 року (головуючий суддя Буравльов С.І., судді Андрієнко В.В., Шапран В.В.) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Київської області від 30.05.2023 року у справі № 911/1216/21 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду 19.01.2024 року касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" задоволено частково, ухвалу господарського суду Київської області від 30.05.2023 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 року у справі № 911/1216/21 скасовано, матеріали справм № 911/1216/21 направлено до Господарського суду Київської області зі стадії прийняття до розгляду скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинського Олексія Анатолійовича.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.03.2024 року у справі № 911/1216/21 скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинського Олексія Анатолійовича залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що скаржником процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця пропущений, однак, скаржником не подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції повинен був залишити скаргу без руху та відповідно до ст. 174 Господарського процесуального кодексу України надати стягувачу строк на усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвал про залишення позовної заяви без руху, тому оскаржувана ухвала прийняття з порушенням норм процесуального права.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2024 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Буравльов С.І., судді Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 року заяву колегії суддів у складі: Буравльов С.І., Андрієнко В.В., Шапран В.В. про самовідвід у справі № 911/1216/21 задоволено, матеріали справи № 911/1216/21 передано для визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 та 40 Господарського процесуального кодексу України.

Заяву про самовідвід мотивовано тим, що постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 року, прийняту колегією суддів у складі: Буравльов С.І., Андрієнко В.В., Шапран В.В., скасовано Верховним Судом 19.01.2024 року.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2024 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.03.2024 року та витребувано з Господарського суду Київської області копії матеріалів справи №911/1216/21.

02.04.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", позивача у справі, надійшло клопотання про долучення доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

03.04.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду Київської області надійшли матеріали справи №911/1216/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 року у справі №911/1216/21 та призначено розгляд справи на 01.05.2024 року.

12.04.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 01.05.2024 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Верховний Суд, направляючи ухвалу Господарського суду Київської області від 30.05.2023 року у справі №911/1216/21 зі стадії прийняття до розгляду скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинського Олексія Анатолійовича у постанові від 19.01.2024 року зазначив, що суди попередніх інстанцій, в результаті розгляду клопотання про залишення скарги без розгляду у зв`язку з пропуском строку на оскарження дій приватного виконавця з винесення постанови про зупинення виконавчого провадження №70618862 дійшли висновку про те, що АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до суду в межах процесуальних строків. Місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, зазначив про те, що у матеріалах справи міститься запит стягувача від 03.04.2023 року №39/10-601-23, на який приватним виконавцем надано відповідь від 04.04.2023 року №927, відповідно до якої стягувача повідомлено, що виконавче провадження №70618862 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області по справі №911/1216/21 від 28.06.2022 року зупинено постановою від 29.12.2022 року. Таким чином, про оскаржувану постанову стягувач дізнався лише 04.04.2023 року, а отже, відповідно до приписів статі 341 ГПК України, строк оскарження дій приватного виконавця з винесення постанови про зупинення виконавчого провадження №70618862 сплив 14.04.2023 року. Втім, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до суду з відповідною скаргою 12.04.2023 року, тобто в межах процесуальних строків.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження".

Положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (частина перша статті 28 Закону України "Про виконавче провадження").

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Схожа за змістом норма закріплена і у частині першій статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", якою визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статей 339 - 341 Господарського процесуального кодексу України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів державної виконавчої служби.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень Господарського процесуального кодексу України, вміщених у роз. VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень", зокрема, щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом "а" частини першої статті 341 цього Кодексу (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2019 року у справі № 920/149/18).

Пунктом "а" частини першої статті 341 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Водночас, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (частина друга статті 341 Господарського процесуального кодексу України) і саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності непереборних обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Водночас, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 04.02.2022 року у справі № 925/308/13-г зазначила, що за порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях статті 341 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. У цьому висновку Суд враховує, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 Господарського процесуального кодексу України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14.08.2019 року у справі №910/7221/17, від 12.01.2021 року у справі №910/8794/17, від 12.10.2021 року у справі №918/333/13-г.

У пунктах 52, 53 постанови Верховного Суду від 24.10.2022 року у справі №910/18480/20 також зазначено, що враховуючи положення законодавства (статті 18, 19, 28 Закону "Про виконавче провадження"), учасник виконавчого провадження обґрунтовано покладається на отримання протягом розумного строку відповідних документів (відомостей) від виконавця, однак таке очікування не може бути надто тривалим. У випадку неотримання відповідних документів (відомостей) протягом тривалого часу та невжиття відповідних заходів учасником виконавчого провадження, спрямованих на таке отримання, застосуванню підлягає презумпція обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

За приписами статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги на дії органів ДВС може бути поновлено судом.

Отже, з врахуванням викладеного вище висновку Верховного Суду, місцевий господарський суд встановив, що скаржником процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця пропущений, однак, скаржником не подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, а тому в силу статті 118 Господарського процесуального кодексу України, наслідком пропуску процесуального строку та не звернення до суду з клопотанням про його поновлення є залишення скарги без розгляду.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, не погоджується з даним висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним з огляду на наступне.

Як вже було встановлено Верховним Судом та не заперечується скаржником, ним процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця пропущений.

Отже, розглядаючи відповідну скаргу на предмет її прийняття до подальшого розгляду, місцевий господарський суд повинен був дослідити причини пропуску строку для звернення з відповідною скаргою.

Реалізація принципу змагальності сторін в господарському процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог господарського судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Отже, за умови наявності у суду першої інстанції сумніву щодо своєчасності подання скаржником скарги суд повинен був та мав повну можливість дослідити обставину причин пропуску строку для звернення із скаргою на дії приватного виконавця.

Прийняття рішення судом про подання особою скарги поза межами строку, визначеного ч.1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України, ч. 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", без попереднього дослідження такої обставини, не може вважатись справедливим.

З приводу змісту процесуальних дій, які підлягали застосуванню судом першої інстанції колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 статті 74 Закону "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Вимоги ч.2 статті 170 пар.2 "Заяви з процесуальних питань" гл. 1 "Письмові заяви учасників справи" розділ ІІІ "Позовне провадження" не регулюють порядок подання скарг, звернення з якими відбувається відповідно до розділу VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень".

Звернення до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавця є формою звернення за судовим захистом на стадії виконання судового рішення, тому до скарги, яка подається відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України, застосовуються загальні вимоги (правила) щодо форми та змісту позовної заяви, а не правила, які процесуальний закон визначив для заяв з процесуальних питань (ст.169 Господарського процесуального кодексу України).

Це пояснюється тим, що розділом VI Господарського процесуального кодексу України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ, а тому до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі щодо рішень, дій чи бездіяльності виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави, а не її повернення.

Практика Верховного Суду з цього питання є усталеною. Подібні правові висновки щодо застосування вимог процесуального законодавства викладені у постановах Верховного Суду, зокрема актуальна постанова від 27.09.2023 року у справі №910/18480/20.

Тобто, за умови наявності у місцевого господарського суду сумнів щодо своєчасності подання скарги на дії приватного виконавця суд першої інстанції повинен був залишити відповідну скаргу без руху для надання часу особі для надання нею клопотання про поновлення строку на її подання з обґрунтуванням поважності причин його пропуску.

Натомість зазначених дій з боку суду першої інстанції не було реалізовано.

На підставі викладеного висновок місцевого господарського суду, що скаржником процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця пропущений, однак, скаржником не подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, є передчасним, зробленим без належного дослідження матеріалів скарги, що призвело до неправильної оцінки матеріалів скарги на предмет її належності та повноти для прийняття її до провадження та подальшого розгляду.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства.

Відповідно до статей 13, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення судом норм процесуального права; неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

Беручи до уваги зазначене вище, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції на розгляд зі стадії прийняття відповідної скарги до розгляду.

Питання розподілу судових витрат буде вирішено судом першої інстанції після розгляду скарги по суті.

Керуючись ст. ст. 129, 269 - 271, 275, 280 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.03.2024 року у справі № 911/1216/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 04.03.2024 року у справі № 911/1216/21 скасувати.

3. Справу № 911/1216/21 направити до господарського суду Київської області зі стадії прийняття до розгляду скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинського Олексія Анатолійовича.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 01.05.2024 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Т.П. Козир

А.О. Мальченко