ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року Справа № 915/76/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (54020, м. Миколаїв, Каботажний спуск, буд. 18; ідентифікаційний код 30083966)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Янкович Олени Іванівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

про: стягнення 10 665,82 грн,

Суть спору:

25.01.2024 Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 25.01.2024 (вх. № 1025/24) (з додатками), в якій просить суд:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду.

2. Розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження.

3. Стягнути з ПП Янкович Олени Іванівни основний борг за теплову енергію в сумі 7 563,62 грн. на користь ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» на р/р НОМЕР_2 в ПАТ «АБ Укргазбанк», МФО 320478.

4. Стягнути з ПП Янкович Олени Іванівни 2 425,72 грн. інфляційних втрат, 676,48 грн. 3% річних та 2422,40 грн. судового збору на користь ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» на р/р НОМЕР_3 в ПАТ «АБ Укргазбанк», МФО 320478.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 2884 від 01.12.2005 з додатками до нього; акту Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» від 25.06.2020; договору купівлі-продажу від 13.11.2005; Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 346895924 від 18.09.2023; Витягу про реєстрацію права власності № 9139879 від 02.12.2005; наряду на підключення опалення від 08.11.2019; відомостей споживання теплової енергії; рахунків за теплову енергію (7 шт.); актів прийому-передачі теплової енергії (7 шт.); претензії № 231-Ю від 12.11.2021; банківської виписки; рішень Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 314 від 08.04.2020, № 249 від 09.04.2021, № 1161 від 30.10.2019; постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2252 від 30.11.2020, № 1723 від 10.12.2018; застосування норм статей 1, 19, 24 Закону України «Про теплопостачання», приписів Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, статей 526, 610, 612, 624, 625 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України; та мотивовані порушенням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Ухвалою суду від 12.02.2024, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/76/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Копія вказаної ухвали була направлена учасникам справи у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України.

Так, копію ухвали було надіслано позивачу та відповідачу в їх електронні кабінети. Документ доставлено до електронного кабінету позивача 12.02.2024 о 21:07, до електронного кабінету відповідача 12.02.2024 о 21:07, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними довідками. За змістом ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Враховуючи наведене, слід вважати, що копію ухвали Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2024 у справі № 915/76/24 позивач та відповідач отримали 13.02.2024.

14.02.2024 до суду від відповідача надійшла заява б/н від 14.02.2024 (вх. № 1801/24) про ознайомлення з матеріалами справи, з її подальшою реалізацією 14.02.2024.

01.03.2024 до суду від Фізичної особи-підприємця Янкович Олени Іванівни надійшов відзив на позовну заяву б/н від 27.02.2024 (вх. № 2425/24), в якому відповідач просить суд:

1. Прийняти даний Відзив до розгляду.

2. Залишити без розгляду або повернути позивачу позовну заяву позивача.

3. Відмовити в задоволені позову представнику Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» Новгородовій Тамілі Миколаївні про стягнення з ПП Янкович Олени Іванівни основний борг за теплову енергію в сумі 7 563,62 грн., 2 425,72 грн. інфляційних втрат, 676,48 грн. 3% річних та 2422,40 грн. судового збору на користь ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ».

Заперечення відповідача, викладені у відзиві, ґрунтуються, зокрема, на такому:

- позовна заява подана із порушенням правил підсудності. Відповідач посилається на приписи ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом;

- в силу приписів норм чинного законодавства, представником позивача - Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» у даній справі може бути керівник, член виконавчого органу, інша особа, яка уповноважена діяти від її юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи) або адвокат. Відповідач зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у адвоката Вірченко І.П., яка подала до суду клопотання б/н від 05.02.2024 (вх. № 1457/24) про усунення недоліків, повноважень представляти інтереси Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» в суді відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю. Наведене, на переконання відповідача свідчить про невідповідність вказаної вище заяви про усунення недоліків справи, як представника, вимогам процесуального закону, а отже відсутність підстав для її задоволення;

- зі змісту позовної заяви від 25.01.2024 року та клопотання від 05.02.2024 року про усунення недоліків позовної заяви неможливо встановити предмет позову та зрозуміти обсяг позовних вимог. Позивачем не надано обґрунтувань позову і належних доказів. Розрахунки заборгованості зроблені таким чином, що їх неможливо зрозуміти та надати їм оцінку, вони містять посилання на існування якогось боргу близько 7512,42 грн. та якийсь залишок у розмірі 1946,58 грн. за якийсь попередній період позивач закрив борг попереднього періоду, але чим підтверджується існування цього боргу і правомірність списання цих коштів не на цілі: оплата послуг теплопостачання не зрозуміла і не доведена. Відповідач зазначає, що Претензію №231-Ю від 12.11.2021 року від позивача не отримувала, посилання позивача в клопотанні від 05.02.2024 про усунення недоліків позовної заяви та долучення Претензії №231-Ю від 12 листопада 2021 року (а.с. 66) ніби то з доказом направлення жодним чином не підтверджена направленням відповідачу саме цього документу згідно чинного законодавства України. Долучені Акти прийому-передачі теплової енергії в січні 2020 року, в лютому 2020 року, в березні 2020 року, в грудні 2020 року, в січні 2021 року, в лютому 2021 року, в березні 2021 року взагалі без підпису споживача (а.с.59, 60, 61, 62, 63, 65 ), (а.с. 58 справи) взагалі невідомо за який період Акт прийому-передачі теплової енергії без дати;

- копії документів, додані до позовної заяви, завірені неналежним чином, а також не подано жодних доказів повноважень бухгалтера Проніна Г.С., як представника сторони, що є уповноваженим завіряти копії таких документів. Доказів на підтвердження наявності у бухгалтера Проніна Г.С. повноважень на представництво інтересів позивача в господарському процесі, а саме засвідчення копій документів, та подання завірених належним чином уповноваженою особою копій документів, доданих до позовної заяви не надано суду.

08.03.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 08.03.2024 (вх. № 2818/24), у якій товариство не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві та наполягає на задоволенні позову в повному обсязі.

Станом на час розгляду справи інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, від учасників справи до суду не надходило.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, під час розгляду справи суд надав оцінку аргументам відповідача щодо подання позову із порушенням правил підсудності та щодо відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження повноважень представника позивача, яким підписано клопотання про усунення недоліків.

По-перше, щодо доводів відповідача про подання позовної заяви з порушенням правил підсудності суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів ч.ч. 1-2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Судом за даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що зареєстрованим місцезнаходженням Фізичної особи-підприємця Янкович Олени Іванівни є АДРЕСА_1 .

Разом із тим, приписами ч.ч. 1-5 ст. 29 ГПК України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Так, позов у даній справі виник із Договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 2884 від 01.12.2005, зі змісту якого (з урахуванням додатків) вбачається, що об`єктом споживання теплової енергії є будинок по вул. Шевченко, 64/2 (кафе) При цьому, позивач здійснює виробництво, транспортування та постачання теплової енергії споживачам на території м. Миколаїв.

Наведене свідчить про те, що умовами укладеного між сторонами договору, на підставі якого заявлені позовні вимоги у даній справі, фактично передбачено місце його виконання у м. Миколаєві (вул. Шевченко, 64/2).

За такого, та оскільки постачання теплової енергії по договору здійснюється в м. Миколаєві, позивач правомірно звернувся із відповідним позовом до Господарського суду Миколаївської області.

По-друге, щодо відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження повноважень представника позивача, яким підписано клопотання про усунення недоліків, суд зазначає, що відповідно до приписів ч.ч. 1-2 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Суд констатує, що клопотання Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» б/н від 05.02.2024 (вх. № 1457/24) про усунення недоліків підписано адвокатом Вірченко І.П.

Матеріали справи містять копію свідоцтва адвоката Вірченко І.П. про право на зайняття адвокатською діяльністю серія МК № 001544 від 08.02.2019 (а.с. 9), а також довіреність № 01-09/17 від 01.01.2024 (а.с. 12), якою Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» уповноважила адвоката Вірченко І.П. представляти інтереси ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» в господарських судах та здійснювати від мені довірителя відповідні дії, зокрема, заявляти клопотання та відводи, надавати усні та письмові пояснення, заяви, клопотання.

Таким чином, твердження відповідача щодо відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження повноважень представника позивача, яким підписано клопотання про усунення недоліків спростовуються матеріалами справи та відхиляються судом як безпідставні.

Суд розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ст. 252 ГПК України).

При цьому, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючої у даній справі судді Смородінової О.Г. у період з 15.04.2024 по 23.04.23024, повне рішення складено та підписано судом 26.04.2024.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2005 року між ВАТ «Миколаївська ТЕЦ», як Енергопостачальною організацією, та ПП Янковіч Е.І., як Споживачем, був укладений Договір № 2884 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі Договір), відповідно до предмету якого Енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 1.2 Статуту Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», яке було новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», створеного відповідно до наказу Міністерства палива і енергетики України від 28.11.2001 № 599 шляхом перетворення Державного підприємства «Миколаївська теплоелектроцентраль» у відкрите акціонерне товариство, у порядку передбаченому Указом Президента України від 15.06.1993 № 210 «Про корпоратизацію підприємств» (зі змінами).

За умовами наведеного договору:

- теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального сезону; гаряче водопостачання протягом року; технологічні потреби; кондиціювання повітря (п. 2.1);

- розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться по тарифах, встановлених ВАТ «Миколаївська ТЕЦ» в грошовій формі, або по узгодженню сторін іншими, не забороненими діючим законодавством, засобами (п. 6.1);

- розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2);

- споживач за 20 днів до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (п. 6.3);

- споживач несе відповідальність за: несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію пеня в розмірі 1,0 % належної до сплати суми за кожен день прострочення, на підставі положень Закону України від 20.05.99 р. № 686-ХІV (п. 7.2.2);

- цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.12.2006 (п. 9.1);

- припинення дії договору не звільняє Споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії (п. 9.3);

- Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 9.4).

Наведений Договір скріплений підписами обох сторін та печаткою Енергопостачальної організації.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як виконавця, про стягнення з відповідача, як споживача, заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, а також процентів річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих внаслідок порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належать обставини поставки позивачем відповідачу теплової енергії та нездійснення останнім розрахунків за поставлений товар.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 2884 від 01.12.2005 з додатками до нього;

- акт Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» від 25.06.2020;

- договір купівлі-продажу від 13.11.2005;

- Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 346895924 від 18.09.2023;

- Витяг про реєстрацію права власності № 9139879 від 02.12.2005;

- наряд на підключення опалення від 08.11.2019;

- відомості споживання теплової енергії; рахунки за теплову енергію (7 шт.);

- акти прийому-передачі теплової енергії (7 шт.);

- претензія № 231-Ю від 12.11.2021;

- банківська виписка;

- рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 314 від 08.04.2020, № 249 від 09.04.2021, № 1161 від 30.10.2019;

- постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2252 від 30.11.2020, № 1723 від 10.12.2018;

Відповідач доказів на підтвердження власної правової позиції суду не надав.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про договірне теплопостачання.

Так, Закон України «Про теплопостачання» визначає основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

За змістом п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

У відповідності з метою і предметом діяльності (встановлених в статуті товариства) Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва, а також є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України «Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Відповідач Фізична особа-підприємець Янкович Олена Іванівна є власником нерухомого майна нежитлового приміщення (кафе), загальною площею 510,6 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, вул. Шевченко , 64/2 (договір купівлі-продажу від 13.11.2005; Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 346895924 від 18.09.2023; Витяг про реєстрацію права власності № 9139879 від 02.12.2005).

Виконавцем послуги з постачання теплової енергії для будинку за адресою м. Миколаїв, вул. Шевченко , 64/2 є позивач Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль».

Початок і закінчення опалювальних періодів 2019-2020 та 2020-2021 років у житловому фонді та на інших об`єктах м. Миколаєва визначалися рішеннями виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1161 від 30.10.2019, № 314 від 08.04.2020, № 1087 від 04.11.2020, № 249 від 09.04.2021, згідно із якими відповідні опалювальні періоди тривали з 31.10.2019 по 08.04.2020 та з 06.11.2020 по 12.04.2021.

При цьому, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1723 від 10.12.2018, № 84 від 14.01.2020, № 2252 від 30.11.2020 встановлювалися тарифи на теплову енергію Приватному акціонерному товариству «Миколаївська теплоелектроцентраль».

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору у період з січня 2020 року по березень 2020 року та з грудня 2020 року по березень 2021 року відповідачу було поставлено теплову енергію на суму 12 237,20 грн, на підтвердження чого до матеріалів справи надано:

1. Наряд № 2884.1 від 08.11.2019 на підключення мереж опалення абонента ПП Янкович за адресою вул. Шевченка, 64/2.

2. Відомості обліку споживання теплової енергії абонентом за періоди з 16.12.2019 по 22.01.2020, з 22.01.2020 по 21.02.2020, з 08.12.2020 по 23.12.2020, з 23.12.2020 по 25.01.2021, з 24.01.2021 по 24.02.2021, з 24.01.2021 по 24.03.2021, з 24.03.2021 по 12.04.2021;

3. Акти прийому-передачі теплової енергії у гарячій воді на загальну суму 12 237,20 грн (підписані Енергопостачальною організацією одноособово), у тому числі:

- акт прийому-передачі теплової енергії у гарячій воді в січні 2020 року на суму 2614,66 грн;

- акт прийому-передачі теплової енергії у гарячій воді в лютому 2020 року на суму 3068,86 грн;

- акт прийому-передачі теплової енергії у гарячій воді в березні 2020 року на суму -159,95 грн (від`ємне значення);

- акт прийому-передачі теплової енергії у гарячій воді в грудні 2020 року на суму 2217,90 грн;

- акт прийому-передачі теплової енергії у гарячій воді в січні 2021 року на суму 541,36 грн;

- акт прийому-передачі теплової енергії у гарячій воді в лютому 2021 року на суму 2264,72 грн;

- акт прийому-передачі теплової енергії у гарячій воді в березні 2021 року на суму 1689,65 грн.

4. Рахунками на оплату на загальну суму 12 237,20 грн, у тому числі:

- № 2884 за теплову енергію, спожиту у січні 2020 року на суму 2614,66 грн;

- № 2884 за теплову енергію, спожиту у лютому 2020 року на суму 3068,86 грн;

- № 2884 за теплову енергію, спожиту у березні 2020 року на суму -159,95 грн (від`ємне значення);

- № 2884 за теплову енергію, спожиту у грудні 2020 року на суму 2217,90 грн;

- № 2884 за теплову енергію, спожиту у січні 2021 року на суму 541,36 грн;

- № 2884 за теплову енергію, спожиту у лютому 2021 року на суму 2264,72 грн;

- № 2884 за теплову енергію, спожиту у березні 2021 року на суму 1689,65 грн.

5. Акт Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» від 25.06.2020, складений за участю Фізичної особи-підприємця Янкович Олени Іванівни, з питання обстеження приладів обліку теплової енергії після закінчення опалювального періоду, в якому, зокрема, зазначено про припис з 18 до 25 числа щомісячно надавати в ПрАТ «МТЕЦ» відомості споживання та журнал обліку теплової енергії, а також про готовність приладів обліку до експлуатації в опалювальному сезоні 2020-2021р.р.

За даними позивача відповідач за поставлену теплову енергію розрахувався лише частково, на суму 4 673,58 грн, шляхом здійснення таких платежів:

- платіж від 14.08.2020 на суму 9 459,00 грн (із посиланням у призначенні платежу на рахунок № 2884). За поясненнями позивача, відповідачем 14.08.2020 було сплачено 9 459,00 грн без призначення платежу, у зв`язку із чим позивач закрив борг попереднього періоду у розмірі 7 512,42 грн та залишок у розмірі 1 946,58 грн зараховано в рахунок спірного періоду, а саме за січень 2020 року (9 459,00 грн 7 512,42 грн = 1 946,58 грн);

- платіж від 01.03.2021 на суму 1277,00 (із посиланням у призначенні платежу оплату за теплову енергію згідно рахунку № 2884 за грудень 2020 року);

- платіж від 01.03.2021 на суму 1450,00 (із посиланням у призначенні платежу оплату за теплову енергію згідно рахунку № 2884 за січень 2021 року).

Суд дослідив заперечення відповідача щодо відсутності підстав для зарахування Енергопостачальною організацією сплачених 14.08.2020 коштів в рахунок погашення заборгованості за попередні періоди, та дійшов висновку про їх обґрунтованість. Так, суд наголошує, що відповідно до приписів с. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів (напр., акти, рахунки, претензії) про те, що станом на початок спірного періоду (січень 2020 року) за відповідачем обліковувалася заборгованість по спірному договору на суму 7 512,42 грн. Крім того, судом враховано, що оформлений позивачем та наданий до позовної заяви розрахунок основного боргу (а.с. 32) містить посилання на те, що фактична сума боргу відповідача на грудень 2019 року складає 0,00 грн.

Беручи до уваги вищенаведене, суд не вбачає підстав для зарахування позивачем здійсненої відповідачем 14.08.2020 оплати в рахунок погашення заборгованості, за періоди інші, ніж заявлено в позовній заяві.

За такого, слід вважати, що за поставлену теплову енергію в гарячій воді в обсязі на суму 12 237,20 грн відповідач сплатив частково на суму 12 186,00 грн.

Крім того, матеріали справи свідчать, що з метою досудового врегулювання спору, позивач 16.11.2021 скеровував на адресу відповідача претензію № 231-Ю від 12.11.2021, з вимогою погасити наявну заборгованість.

За даними позивача, які не спростовані відповідачем, останній вказану претензію залишив без відповіді та без задоволення, що і стало для позивача підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту повного та своєчасного виконання зобов`язань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді закон покладає на споживача.

Відповідачем контррозрахунку вартості поставленої позивачем енергії в обсязі на суму 12 237,20 грн у спірний період суду не надано, факту постачання позивачем теплової енергії до об`єкту відповідача не спростовано.

Суд зауважує, що відхиляє посилання відповідача на відсутність підпису споживача на актах приймання-передавання теплової енергії та не направлення споживачу рахунків, оскільки умовами укладеного між сторонами договору не передбачено обов`язковості оформлення вказаних документів (актів та рахунків), а обов`язок споживача щодо розрахунків пов`язаний із настанням відповідної календарної дати щомісячно (за 20 днів до початку розрахункового періоду).

При цьому, відповідач також не надав суду доказів, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов`язаннями.

Отже, за висновками суду в спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності оплати за поставлену теплову енергію, в зв`язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Разом із тим, судом перевірено розрахунок основної заборгованості наведений позивачем та встановлено, що позивачем суму заборгованості в розмірі 7 563,62 грн визначено неправильно. Так, з огляду на загальний обсяг поставленої теплової енергії на суму 12 237,20 грн, та здійснення відповідачем часткової оплати на суму 12 186,00 грн, коректною сумою заборгованості Фізичної особи-підприємця Янкович Олени Іванівни за спірний період є 51,20 грн, яка і підлягає до стягнення з відповідача.

В стягненні ж основної заборгованості в решті суми у розмірі 7 512,42 грн належить відмовити позивачу.

Крім того, внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання позивачем було нараховано відповідачу (згідно наданих розрахунків):

1. Інфляційні втрати за сукупний період з лютого 2021 року по листопад 2023 року з урахуванням динаміки формування боргу на загальну суму 2425,72 грн.

2. 3 % річних за сукупний період з 01.01.2021 по 31.12.2023 з урахуванням динаміки формування боргу на загальну суму 676,48 грн.

Щодо заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3 % річних суд зазначає таке.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні втрати, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Інфляційні нарахування на суму боргу не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати.

Разом із тим, судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, наданий позивачем та встановлено, що нарахування позивача проведено з допущенням помилок, а саме в частині визначення бази нарахування.

Так, як уже було наведено вище, позивачем було необґрунтовано в позові враховано суму часткової оплати, здійсненої відповідачем 14.08.2020.

З урахуванням наведеного, періодом прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання (в межах визначеного позивачем періоду) є:

- з 09.02.2021 по 28.02.2021 щодо суми 1088,59 грн (зобов`язання за лютий 2021 року, з урахуванням здійсненої відповідачем 14.08.2020 оплати);

- з 12.03.2021 по 31.12.2023 щодо суми 51,24 грн (зобов`язання за березень 2021 року, з урахуванням здійснення відповідачем 01.03.2021 оплати).

З урахуванням наведеного, судом здійснено перерахунок інфляційних втрат та 3 % річних за допомогою програми IpLex і встановлено, що обґрунтованою сумою відповідних нарахувань у спірних правовідносинах є інфляційні витрати у розмірі 32,44 грн та 3 % річних у розмірі 6,04 грн. В стягненні ж з відповідача інфляційних втрат у розмірі 2393,28 грн та 3 % річних у розмірі 670,44 грн належить відмовити.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача належить стягнути на користь позивача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) 20,37 грн ((89,68 / 10 665,82 грн) * 2422,40 грн = 20,37 грн) судового збору.

Керуючись ст. ст. 73-79, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Янкович Олени Іванівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (54020, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, буд. 18; ідентифікаційний код 30083966) заборгованість за теплову енергію в сумі 51,20 грн, інфляційні втрати в розмірі 32,44 грн, 3 % річних в розмірі 6,04 грн, а також 30,37 грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію в сумі 7 512,42 грн, інфляційних втрат в розмірі 2393,28 грн, 3 % річних в розмірі 670,44 грн відмовити позивачу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» (54020, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, буд. 18; ідентифікаційний код 30083966);

Відповідач: Фізична особа-підприємець Янкович Олена Іванівна ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено та підписано судом 26.04.2024.

Суддя О.Г. Смородінова