ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/4865/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.
секретар судового засідання Христенко А.О.
розглянувши у судовому засіданні заяву Фермерського господарства «Юг» та фізичної особи ОСОБА_1 за вх. ГСОО № 2-592/24 від 11.04.2024 про розподіл судових витрат у справі № 916/4865/23
про стягнення 5552129,80 грн,
за участю представників учасників справи:
від позивача: Ніценко О.С.;
від відповідачів: ОСОБА_2
Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.04.2024 у задоволенні позову позивача до відповідачів про стягнення грошових коштів у сумі 5552129,80 грн відмовлено повністю, а також покладено на позивача понесені ним судові витрати, у зв`язку з розглядом справи.

11.04.2024 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" до суду від відповідачів надійшло клопотання, в якому останні просять суд ухвалити додаткове рішення у цій справі та стягнути з позивача на користь Фермерського господарства «Юг» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 70000,00 грн, а також стягнути з позивача на користь фізичної особи ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.

Ухвалою суду від 15.04.2024 заяву відповідачів про розподіл судових витрат було прийнято до розгляду у судовому засіданні, яке призначено на 22 квітня 2024 року о 17:00.

19.04.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат відповідачів на правничу допомогу, посилаючись на таке: позивач вважає, що заявлені відповідачами витрати на правову допомогу у даній справі не відповідають критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, адже розмір витрат є неспівмірним із складністю справи, витраченим адвокатом часом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи невелику кількість проведених засідань (8 засідань) та незначний обсяг складених відповідачами пояснень та клопотань при розгляді справи (клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 17.01.2024, клопотання про направлення розгляду справи за підсудністю від 05.02.2024, клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції від 05.02.2024, відзив на позовну заяву від 05.02.2024, клопотання про долучення доказів до матеріалів справи від 16.02.2024, письмова промова в дебатах від 26.03.2024); позивач вважає, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідачів.

У судовому засіданні 22.04.2024 представник відповідачів підтримав заяву про розподіл судових витрат, просив суд її задовольнити. Представник позивача просив суд не покладати на позивача витрати відповідачів на правничу допомогу, наголошуючи, що суд відмовив позивачу у задоволенні позову з підстав встановлення форс-мажорних обставин.

Розглянувши заяву Фермерського господарства «Юг» та фізичної особи ОСОБА_1 за вх. ГСОО № 2-592/24 від 11.04.2024 про розподіл судових витрат у справі № 916/4865/23, проаналізувавши наявні у справі докази та врахувавши позицію сторін, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Частиною 9 статті 129 ГПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно з ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (Аналогічна за змістом позиція викладена Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, у постанові від 19.01.2022 у справі № 910/1344/19).

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

Отже, випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.06.2022 у справі №873/108/20, від 31.08.2022 у справі № 912/2171/18.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписів статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги тощо.

Так, у відзиві на позовну заяву відповідачі повідомили суду, що відповідач-1 очікує понести у зв`язку з розглядом справи витрати на правничу допомогу в сумі 70000,00 грн, а відповідач-2 50000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 147-149, 151-153, т.2) 16.01.2024 між адвокатом Василюк Наталією Ігорівною та ОСОБА_1 , а також між адвокатом Василюк Наталією Ігорівною та Фермерським господарством «Юг» були укладені договори про надання правничої допомоги, умовами яких передбачено надання адвокатом правової допомоги відповідачам, зокрема, при розгляді справ за участі останніх у суді. Відповідно до умов договорів винагорода (гонорар) адвоката узгоджується сторонами у розмірі та в порядку, який передбачено додатками до цих договорів. Договори укладено строком на 2 роки до 15.06.2026.

Додатковими угодами № 1 до вищевказаних договорів (а.с. 150, 154, т.2) погоджений розмір винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів відповідачів при розгляді справи № 916/4865/23, а саме: за представництво інтересів відповідача-1 у розмірі 70000,00 грн; за представництво інтересів відповідача-2 у розмірі 50000,00 грн. Додатковими угодами передбачено, що винагорода (гонорар) вважається відпрацьованою адвокатом у разі його особистої участі у суді та постановлення судового рішення чи ухвали / постанови по справі судом, або з позасудовим вирішенням справи, або з моменту виконання певних дій, замовлених клієнтом. Винагорода (гонорар) сплачується клієнтом на вказаний картковий рахунок адвокатом, до постановлення судового рішення чи ухвали / постанови по справі судом або за фактом позасудового вирішення справи.

Винагорода адвоката була частко сплачена, що підтверджується наявними у справі платіжними документами (а.с. 165-167, т.2; а.с. 91-92, т.4) та поясненнями відповідачів, зокрема, відповідачем-1 сплачено 35000,00 грн, а відповідачем-2 25000,00 грн.

Проаналізувавши зміст наданих відповідачем-1 доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що надані адвокатом послуги цілком відповідають критеріям дійсності, необхідності, розумності їх розміру та є такими, що підтверджуються матеріалами справи. При цьому суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру витрат відповідача-1 на правничу допомогу з урахуванням заперечень відповідача, оскільки, як вбачається з умов договору про надання правничої допомоги між адвокатом та відповідачем-1 був погоджений фіксований розмір гонорару адвоката 70000,00 грн, а позивачем не доведено належними доказами обставини не співмірності цього розміру гонорару зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову 5552129,80 грн тощо.

Водночас, при вирішенні питання щодо витрат відповідача-2, суд, керуючись вищенаведеними нормами ст. 129 ГПК України та висновками Верховного Суду, вважає, що надані адвокатом послуги відповідачу-2 не відповідають критерію розумності їх розміру, виходячи з того, що представництво інтересів обох відповідачів у справі представляв один адвокат, яким формувалась спільна позиція довірителей, при цьому процесуальні документи готувались та подавались одночасно як від ФГ «Юг», так і від Могили В.А., так само інтереси обох відповідачів одночасно представляв один адвокат під час розгляду справи у судових засіданнях. З урахуванням вказаного та керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, суд вважає необхідним обмежити розмір витрат на правничу допомогу відповідача-2 розміром 25000,00 грн та покласти ці витрати на позивача.

Також суд не вбачає підстав для покладення безпосередньо на відповідачів понесених ними витрат на правничу допомогу на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України, адже судом не встановлено, що спір виник внаслідок їх неправильних дій.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк (вул. Єреванська, 1, м. Київ, 03087, ) на користь Фермерського господарства «Юг» (вул. Мелітопольська, 1, корп. «Б», смт Любимівка, Каховський р-н, Херсонська обл., 74822, ) витрати на правничу допомогу в сумі 70000 грн 00 коп.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк Укргазбанк (вул. Єреванська, 1, м. Київ, 03087, ) на користь фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 25000 грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.04.2024.

Суддя Д.О. Бездоля