15.04.2024Справа № 910/6405/23
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ-УКРАЇНА"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/6405/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ-УКРАЇНА"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТЄК"
про стягнення 4 845 524,76 грн
Суддя Удалова О.Г.
Секретар судового засідання Дишкант Д.В..
За участі представників учасників справи:
від позивача Гамей В.В.
від відповідача Коваль А.К.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/6405/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ-УКРАЇНА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТЄК" про стягнення 4 845 524,76 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 у даній справі позовні вимоги задоволено повністю.

21.07.2023 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ-УКРАЇНА" про ухвалення додаткового рішення (здана до відправлення відділенню зв`язку 17.07.2023), в якій заявник просить суд стягнути на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТЄК" 200 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 28.07.2023 розгляд вказаної заяви призначено в судовому засіданні на 24.08.2023.

Ухвалою суду від 24.08.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення на 18.09.2023.

15.09.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2023 про витребування матеріалів справи № 910/6405/23 у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Алтєк" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2023.

Відповідно до супровідного листа від 15.09.2023 матеріали даної справи направлені на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 18.09.2023 відкладено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ-УКРАЇНА" про ухвалення додаткового рішення до повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

21.03.2024 до надійшли матеріали справи № 910/6405/23, враховуючи викладене, суд призначив проведення судового засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

Ухвалою суду від 26.03.2024 призначено заяву позивача про ухвалення додаткового рішення до розгляду в судовому засіданні на 15.04.2024.

У судовому засіданні 15.04.2024 позивачем вимоги заяви підтримано, відповідач просив проти заяви заперечував та просив відмовити позивачу в задоволенні заяви, а в разі її задоволення - зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/6405/23, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, у позовній заяві було заявлено попередній (орієнтований) розрахунок витрат на правову допомогу в сумі 200 000,00 грн за надання правової (правничої) допомоги, крім того, в позові позивачем вказано на укладений між ним та адвокатом Шевченком І.В. 03.04.2023 договір про надання професійної правничої (правової) допомоги.

Клопотання про розподіл судових витрат надіслана позивачем поштою 17.07.2023, тобто у строк, передбачений ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки 15 та 16 липня 2023 року були вихідними днями та така заява здана позивачем до відправлення в понеділок - 17.07.2023.

До позовної заяви були додані детальний (попередній) розрахунок на суму 200 000,00 грн, ордер, виданий адвокатом Шевченком І.В. на представництво інтересів позивача та договір від 03.04.2023, укладений між позивачем (клієнтом) та адвокатом Шевченком І.В.

До заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем додані детальний розрахунок на суму 200 000,00 грн та акт приймання-передачі наданих послуг від 13.07.2023.

Крім того, в матеріалах справи наявний ордер серії АВ № 1078536 від 01.06.2023, виданий адвокатом Гамейєм В.В. для представлення інтересів позивача, у т.ч. в Господарському суді міста Києва.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесення таких витрат позивачем надано суду договір від 03.04.2023, укладений між позивачем (клієнт) та Шевченком І.В. (виконавець).

За умовами укладеного договору виконавець зобов`язався усіма законними способами здійснювати представництво інтересів клієнта, захищати його права і законні інтереси, надавати усі види правової допомоги, в повному обсязі та на умовах, встановлених у цьому договорі та додаткових угодах до нього, в межах чинного законодавства України, а клієнт зобов`язаний оплатити всі види правової допомоги виконавця та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.1.1 договору виконавець зобов`язується представляти інтереси клієнта під час супроводу судового процесу в суді першої інстанції за позовом ТОВ «ФРЕШ-УКРАЇНА» до ТОВ «АЛТЕК» про стягнення заборгованості за договором поставки № 18/11/21-07 від 18.11.2021.

Відповідно до п. 4.1 договору винагорода виконавця за надання правової допомоги (гонорар) в обсязі, що визначений п. 1.1.1 договору, становить 200 000,00 грн. Інші умови оплати можуть визначатись в додатковій угоді/додаткових угодах, що є невід`ємною частиною договору.

Гонорар підлягає сплаті протягом 30 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідно акту приймання-передачі наданих послуг на підставі виставленого рахунку (п. 4.2 договору).

Згідно з п.п. 7.1, 7.2 договору договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами; строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений п. 7.1 договору, та закінчується 03.04.2024.

13.07.2023 між сторонами підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого сторонами погоджено надання послуги - професійної правничої (правової) допомоги з комплексного правового супроводу судового процесу в суді першої інстанції за позовом ТОВ «ФРЕШ-УКРАЇНА» до ТОВ «АЛТЕК» про стягнення заборгованості за договором поставки № 18/11/21-07 від 18.11.2021.

Загальна вартість послуг згідно з актом погоджена сторонами в сумі 200 000,00 грн.

Заперечуючи проти покладення на нього витрат на правничу допомогу, відповідач вказував, що з наданих позивачем документів неможливо встановити детального звіту про надані послуги та їх вартість.

Крім того, відповідачем вказується, що надані позивачем документи підтверджують виникнення договірних відносин з адвокатом Шевченком І.В., у той час, як представництво інтересів позивача в суді здійснювалось іншим адвокатом (Гемеєм В.В.), що, на переконання відповідача, суттєво зменшує обсяги виконаної адвокатом Шевченком І.В. роботи з представництва інтересів позивача при розгляді даної справи.

Також відповідачем вказано на тяжке матеріальне становище, спричинене для нього руйнуванням його складу під час бойових дій в Київській області в 2022 році, у зв`язку з чим сторона просила суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Оцінюючи надані сторонами докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, суд зазначає про наступне

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Водночас, у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, вказано, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

Колегія суддів вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited" проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Так, як вказувалось вище, рішенням суду від 10.07.2023 позов задоволено повністю.

Позивачем на підтвердження витрат подано докази надання правової допомоги під час розгляду даної справи у зв`язку з укладенням з адвокатом Шевченком І.В. договору від 03.04.2023, а саме: договір, акт приймання-передачі наданих послуг, детальний опис.

У всіх вказаних документах гонорар встановлено у фіксованому розмірі 200 000,00 грн.

При цьому в заяві про ухвалення додаткового рішення позивачем вказано, що розмір гонорару є співмірним з важливістю цієї справи для клієнта (позивача), оскільки становить 4.13% від ціни позову

Так, судом не беруться до уваги посилання відповідача на те, що представлення інтересів позивача у даній справі здійснено іншим адвокатом (Гамеєм В.В.), оскільки останній дійсно брав участь у судових засіданнях, проте заяви по суті (позовна заява та відповідь на відзив) складені адвокатом Шевченком І.В.

Поряд з цим, суд вважає суму, заявлену для покладення на відповідача, за написання позовної заяви та складання відповіді на відзив в розмірі 200 000,00 грн завищеною та такою, що не відповідає критерію розумності та співмірності, оскільки написання позовної заяви будувалось на неналежному виконанні відповідачем умов договору поставки та даний вид спорів не є складним для надання послуг з правничої допомоги.

Крім того, судом враховано посилання відповідача на завдання йому збитків у вигляді знищення майна та важкого матеріального становище, що, у свою чергу, було досліджено під час розгляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне зменшити розмір витрат позивачів на правничу допомогу у даній справі до 20 000,00 грн, а витрати на правничу допомогу в розмірі 180 000,00 грн залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ-УКРАЇНА" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТЄК" (01033, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 26/26, код 36216684) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРЕШ-УКРАЇНА" (25014, Кіровоградська обл., місто Кропивницький, вулиця Родникова, будинок 86, код 39940230) 20 000,00 грн (двадцять тисяч грн 00) витрат на правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 29.04.2024.

Суддя О.Г. Удалова