ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року Справа № 487/6852/21

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П., секретар судового засідання Степанова І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовною заявою керівника окружної прокуратури м. Миколаєва, (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 73), яка пред`явлена в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, , (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20) до відповідача ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), про стягнення грошових коштів в сумі 221187,58 грн.

За участю представників:

від прокуратури - прокурор Бескровна І.І. за посвідченням;

від позивача - Авраменко Т.М. в порядку самопредставництва юридичної особи.

Стислий виклад позиції прокурора.

У позові прокурор зазначив, що прокуратурою встановлено факт безоплатного використання земельної ділянки комунальної форми власності. Так, відповідачці у період з 23.09.2016 року по 25.01.2021 року на праві приватної спільної часткової власності належало нерухоме майно, яке розташоване у парку "Ліски" по вул. Курортній (Бутоми), 3. Право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :12:018:0002 площею 1609 кв. м. відповідачка у встановленому законодавством порядку не оформлювала, плату за користування земельною ділянкою її власнику не вносила. Таким чином, відповідачка, користуючись земельною ділянкою з 01.08.2018 року по 24.01.2021 року, безпідставно зберегла за собою належні Миколаївській міській раді грошові кошти в сумі 221187,58 грн. Миколаївська міська рада, як представницький орган майнових прав територіальної громади міста Миколаєва, самоусунулася від вирішення питання по стягненню з фактичного землекористувача недоотриманого доходу у судовому порядку, обмежившись направленням відповідачці листів про необхідність внесення плати за користування землею.

Прокурор просить стягнути з відповідачки на користь Миколаївської міської ради 221187,58 грн.

Як на правову підставу позову прокурор, зокрема послався на положення ст. ст. 83, 93, 120, 125, 206 ЗК, ст. 377, 1212 ЦК.

Ухвалу суду від 15.12.2023 року, якою було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповідачка отримала 21.12.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 212.

Таким чином, з огляду на встановлений судом строк для подання відзиву, відповідачка вправі була його подати до суду до 10.01.2024 року включно.

17.01.2024 року представником відповідача через систему "електронний суд" подано відзив на позовну заяву.

Суд не прийняв відзив до розгляду по причині недодержання встановленого судом строку на його подання. Клопотання про продовження строку для подання відзиву відповідачем не заявлялося. Про поважність причин пропущення строку відповідач нічого не повідомив.

29.01.2024 року прокурором через систему "електронний суд" було подано відповідь на відзив.

Процесуальні дії.

27.09.2021 року керівник окружної прокуратури м. Миколаєва звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом.

13.04.2023 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення, яким позов був задоволений.

19.07.2023 року постановою Миколаївського апеляційного суду рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2023 року було скасоване та постановлене нове судове рішення, яким провадження у справі закрите.

07.09.2023 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду заяву керівника окружної прокуратури м. Миколаєва про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено, справу передано до господарського суду Миколаївської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі суддею обрано суддю Алексєєва А.П.

22.09.2023 року ухвалою судді Алексєєва А.П. позов залишено без руху.

06.10.2023 року ухвалою судді Алексєєва А.П. позов із додатками повернуто керівнику окружної прокуратури м. Миколаєва.

04.12.2023 року постановою Південно-західного апеляційного господарського суду ухвалу господарського суду Миколаївської області про повернення позовної заяви скасовано, матеріали справи передано господарському суду Миколаївської області для продовження розгляду.

15.12.2023 року ухвалою господарського суду Миколаївської області прийнято позов до розгляду та відкрите провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Повідомлено учасників про призначене підготовче засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

19.12.2023 року суддею господарського суду Алексєєв А.П. позов було залишено без руху.

08.01.2024 року ухвалою суду розгляд справи було продовжено.

09.04.2024 року судом було проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Заяви і клопотання учасників.

25.12.2023 прокурор надав письмові пояснення на ухвалу судді про залишення позову без руху від 19.12.2023 року.

02.02.2024 року представник відповідачки через систему "електронний суд" подала клопотання про приєднання доказів. Протокольною ухвалою суду від 05.02.2024 року у приєднанні доказів відмовлено.

03.02.2024 року представник відповідачки через систему "електронний суд" подала клопотання про призначення експертизи, у задоволенні якого протокольною ухвалою суду від 04.03.2024 року було відмовлено.

05.02.2024 року представник позивача звернувся із письмовою заявою про підтримання позову та проведення судового засідання без участі представника позивача.

05.02.2024 року представник відповідачки звернувся із письмовим клопотанням про приєднання доказів. Протокольною ухвалою суду від 05.02.2024 року у приєднанні доказів відмовлено.

29.02.2024 року через систему "електронний суд" надійшли заперечення прокурора на клопотання про призначення експертизи.

01.03.2024 року від позивача через систему "електронний суд" надійшли додаткові пояснення, які на підставі ч. 5 ст. 161 ГПК були залишені без розгляду.

03.03.2024 року від представника відповідачки через систему "електронний суд" надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Прокурор в обґрунтування позовних вимог послався на наступні обставини.

1. Окружною прокуратурою м. Миколаєва виявлено факт незаконного безоплатного використання земельної ділянки комунальної власності на території Заводського району м. Миколаєва.

2. У 2021 році між органами прокуратури м. Миколаєва та Миколаївською міською радою велось листування щодо необхідності стягнення з ОСОБА_1 коштів за безоплатне використання земельної ділянки комунальної форми власності. Зокрема, 22.06.2021 року окружною прокуратурою м. Миколаєва письмово повідомлено Миколаївську міську раду про необхідність самостійного вжиття органом місцевого самоврядування заходів для стягнення з ОСОБА_1 коштів і звернуто увагу, що недостатність фінансування судових витрат не є поважною причиною бездіяльності міської ради.

3. Рішенням Миколаївської міської ради №36/56 від 04.09.2009 року із змінами внесеними рішенням міської ради №40/26 від 12.11.2009 року затверджено проект землеустрою та передано ОСОБА_2 в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 1609 кв. м. за рахунок земель парку "Ліски" для обслуговування приміщень у межах парку по АДРЕСА_2 .

4. ОСОБА_2 користувалася земельною ділянкою з кадастровим номером :12:018:0002 на праві оренди згідно договору оренди землі №7342 від 11.01.2010 року, який зареєстровано 11.02.2010 року.

5. На орендованій ОСОБА_2 земельній ділянці розташовувалося належне їй на праві приватної спільної часткової власності майно, а саме частка у розмірі 66/100 нежитлового об`єкту парку культури та відпочину "Ліски".

6. Строк дії договору оренди землі №7342 закінчився 11.02.2015 року.

7. 16.09.2016 року ОСОБА_2 за актом прийому-передачі передала належну їй частку нерухомого майна у парку "Ліски" у власність ТОВ "Перун".

8. 22.09.2016 року ТОВ "Перун" за актом прийому-передачі передало належне йому майно у власність ОСОБА_1 .

9. З 23.09.2016 року по 25.01.2021 року власником частки нежитлового об`єкту у парку "Ліски" по АДРЕСА_2 була ОСОБА_1 .

10. Протягом усього періоду, коли ОСОБА_1 була власником зазначеної частки нерухомого майна, вона фактично користувалася земельною ділянкою площею 1609 кв. м без оформлення у встановленому порядку права користування землею та без внесення плати за користування.

11. ОСОБА_1 не була ані власником, ані постійним користувачем земельної ділянки, на якій розташоване належне їй майно.

12. З 23.09.2016 року по 25.01.2021 року Миколаївська міська рада, в зв`язку із фактичним використанням землі ОСОБА_1 , була позбавлена можливості передати землю у користування іншим особам і отримувати від цього прибуток.

13. Недоотриманий Миколаївською міською радою дохід внаслідок фактичного користування землею ОСОБА_1 становить 221187,58 грн.

14. Про необхідність оплати користування Миколаївська міська рада повідомляла ОСОБА_1 у 2019, 2020 та 2021 роках відповідними листами.

На підтвердження зазначених обставин прокурор приєднав до позову письмові докази, а саме:

- копію витягу з рішення №36/56 від 04.09.2009 року;

- копію витягу з рішення №40/26 від 12.11.2009 року;

- копію договору оренди землі №7342 від 11.01.2010 року з копією плану відведення земельної ділянки;

- копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.08.2007 року;

- копії документів (актів прийому-передачі) про перехід права власності на нерухоме майно;

- інформаційну довідку №276395600 від 23.09.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- копію листа відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області 161/115-21 від 28.05.2021 року з додатком - копією витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки;

- лист Головного управління ДПС у Миколаївській області №4686/5/14-29-04-02-08 від 17.05.2021 року;

- копію листа управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради від 19.08.2021 року №11.02-06-1196;

- копії листів виконавчого комітету Миколаївської міської від 22.11.2019 року, від 21.05.2020 року, від 11.06.2021 року, адресованих ОСОБА_1 , з копіями фіскальних чеків від 27.11.2019 року, від 25.05.2020 року, від 11.06.2021 року про оплату поштових послуг;

- копію листа управління земельних ресурсів від 24.09.2021 року, адресований ОСОБА_1 , з копією фіскального чеку від 24.09.2021 року;

- копію листа управління земельних ресурсів від 04.02.2021 року №60/11;

- лист окружної прокуратури м. Миколаєва від 22.06.2021 року;

- лист-запит окружної прокуратури м. Миколаєва від 02.07.2021 року;

- лист виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 06.08.2021 року;

- лист виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.09.2021 року;

- лист окружної прокуратури м. Миколаєва від 17.09.2021 року.

Також прокурором до позову було приєднано розрахунок неодержаного міською радою доходу у вигляді орендної плати.

При оцінці доказів та встановленні обставин суд, зокрема, виходив з наступних положень ГПК.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 13 ГПК).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК).

Учасники справи, зокрема зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 4 ч. 2 ст. 42 ГПК).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (1 та ч. 3 ст. 74 ГПК).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 ГПК).

У ст. 75 ГПК наведені підстави звільнення від доказування. До таких підстав, зокрема належать: визнання обставин учасниками справи; визнання судом обставин загальновідомими; встановлення обставин рішенням суду, що набрало законної сили, в господарській, цивільній або адміністративній справі, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч. 1 ст. 73 ГПК).

Ці дані, встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 ГПК).

Відповідно до ст. 86 ГПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо допустимості деяких приєднаних до позову письмових доказів.

У п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України зазначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 131-1 Конституції України організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Так, порядок реалізації прокуратурою функції з представництва інтересів громадянина або держави в суді визначено ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор таким органом визначив Миколаївську міську раду, з чим погодився Південно-західний апеляційний господарський суд, скасовуючи ухвалу господарського суду Миколаївської області про повернення позовної заяви в зв`язку із відсутністю підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Миколаївської міської ради.

Отже, органом місцевого самоврядування у розумінні ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", який не здійснює захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, є Миколаївська міська рада.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У ст. 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" закріплено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

При цьому, з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор вправі витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом, у разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина або представництва інтересів держави у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з положень ст. 19 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та за наявності органу місцевого самоврядування, який уповноважений здійснювати функції із захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, прокурор за обставин вказаних у позові, вправі був отримати інформацію, витребувати та отримати матеріали з їх копіями виключно від Миколаївської міської ради. При цьому, інформація, матеріали, які бажає отримати прокурор, мають належати Миколаївській міській раді на законних підставах.

На виконання положень ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором до Миколаївської міської ради було направлено лист-запит №51-4766 вих-21 від 02.07.2021 року, у якому міститься прохання прокурора надати інформацію:

- щодо сплати ОСОБА_1 заборгованості частково чи повністю;

- щодо пред`явлення радою позову про стягнення коштів.

Розглянувши лист-запит прокурора, заступник міського голови надав відповідь від 06.08.2021 року про те, що позов Миколаївською міською радою з приводу стягнення з ОСОБА_1 заборгованості не пред`являвся і пред`являтися не буде. Будь-які додатки (документи) до відповіді заступника міського голови не приєднувалися.

На виконання вимог абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор повідомив Миколаївську міську раду про пред`явлення до суду позову з метою захисту інтересів держави в особі Миколаївської міської ради.

Як зазначалося вище на підтвердження викладених у позові обставин прокурор приєднав до позову, зокрема такі письмові докази:

- копію витягу з рішення №36/56 від 04.09.2009 року;

- копію витягу з рішення №40/26 від 12.11.2009 року;

- копію договору оренди землі №7342 від 11.01.2010 року з планом відведення земельної ділянки;

- копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.08.2007 року;

- копію акту прийому-передачі від 16.09.2016 року;

- копію акту прийому передачі від 22.09.2016 року;

- копію акту прийму-передачі від 15.02.2021 року;

- копію листа відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області 161/115-21 від 28.05.2021 року з додатком - копією витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки;

- лист Головного управління ДПС у Миколаївській області №4686/5/14-29-04-02-08 від 17.05.2021 року;

- копії листів виконавчого комітету Миколаївської міської від 20.11.2019 року, від 21.05.2020 року, від 11.06.2021 року, адресованих ОСОБА_3 , з копіями фіскальних чеків від 27.11.2019 року, від 25.05.2020 року, від 11.06.2021 року про оплату поштових послуг;

- копію листа управління земельних ресурсів від 24.09.2021 року адресованого ОСОБА_3 з копією фіскального чеку від 24.09.2021 року.

Проте, прокурором не підтверджено, що вказані письмові докази були отримані ним від Миколаївської міської ради на виконання функції з представництва інтересів держави в суді з додержанням вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", тобто у встановленому законом порядку, із чого суд робить висновок, що вказані докази були одержані з порушенням вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Те що лист відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області 161/115-21 від 28.05.2021 року з додатком - копією витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та лист Головного управління ДПС у Миколаївській області №4686/5/14-29-04-02-08 від 17.05.2021 року не були отримані від Миколаївської міської ради є очевидним з огляду на зазначених в них адресатів.

Частиною 2 ст. 77 ГПК передбачено, що докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Таким чином, приєднані до позову докази, а саме: витяг з рішення №36/56 від 04.09.2009 року; витяг з рішення №40/26 від 12.11.2009 року; договір оренди землі №7342 від 11.01.2010 року з планом відведення земельної ділянки; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09.08.2007 року; акт прийому-передачі від 16.09.2016 року; акт прийому передачі від 22.09.2016 року; акт прийму-передачі від 15.02.2021 року; лист відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області 161/115-21 від 28.05.2021 року з додатком - витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; лист Головного управління ДПС у Миколаївській області №4686/5/14-29-04-02-08 від 17.05.2021 року; листи виконавчого комітету Миколаївської міської від 20.11.2019 року, від 21.05.2020 року, від 11.06.2021 року, адресовані ОСОБА_3 , з копіями фіскальних чеків від 27.11.2019 року, від 25.05.2020 року, від 11.06.2021 року про оплату поштових послуг; лист управління земельних ресурсів від 24.09.2021 року адресований ОСОБА_3 , з копією фіскального чеку від 24.09.2021 року не є допустимими з огляду на положення ч. 2 ст. 77 ГПК і не можуть бути прийняті судом до уваги.

Інформаційна довідка №276395600 від 23.09.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не може бути прийнята судом до уваги з тієї підстави, що прокурор відповідно до положень ч. 8 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" мав право отримати відповідні дані лише з метою виявлення необґрунтованих активів та збору доказів їх необґрунтованості у межах своєї компетенції, для чого прокурор у порядку, визначеному законодавством, має прямий доступ до автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування.

Як вбачається з підстав та предмету позову у пред`явленому прокурором позові не ведеться мова та відсутні позовні вимоги про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення у дохід держави.

Частиною 2 ст. 77 ГПК передбачено, що докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд, дослідивши інші докази, крім тих, що визнані судом недопустимими, надавши їм оцінку з огляду на положення ст. 86 ГПК, встановив наступне.

Стаття 83 ЗК містить презумпцію, за якою землі та земельні ділянки, які розташовані у межах міста, перебувають у комунальній власності, а у даному випадку територіальної громади м. Миколаєва.

04.02.2021 року до Миколаївської місцевої прокуратури №1 звернувся начальник управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради з листом №60/11 з приводу представництва інтересів територіальної громади міста Миколаєва у судовому порядку з приводу стягнення з фактичних землекористувачів плати за користування землями комунальної форми власності без оформлення у встановленому порядку права користування. У листі, зокрема наведені дані про безоплатне користування земельною ділянкою по АДРЕСА_3 з боку ОСОБА_1 . Причиною, що унеможливлює звернення міської ради до суду, заступник міського голови зазначив відсутність коштів для оплати судового збору за подання позовів до суду.

22.06.2021 року прокурор звернувся до Миколаївської міської ради з листом №51-4226 вих-21, у якому прокурор зазначає, що з огляду на положення ч. 1 ст. 12 ЗК та ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право пред`явлення позову до ОСОБА_1 про стягнення збережених нею без достатніх правових підстав коштів по оплаті користування землею належить Миколаївській міській раді. При цьому, відсутність у органу місцевого самоврядування коштів на позовну діяльність не належить до поважних причин її нездійснення. У випадку подальшої бездіяльності міської ради окружною прокуратурою міста Миколаєва на підставі ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" буде заявлено позов до ОСОБА_1 про стягнення коштів за безоплатне користування земельною ділянкою площею 1609 кв. м. по АДРЕСА_2 .

02.07.2021 року окружною прокуратурою м. Миколаєва до Миколаївської міської ради було спрямовано лист-запит №51-4766 вих-21 у порядку ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", у якому прокурор просить письмово інформувати прокуратуру щодо оплати ОСОБА_1 боргу за використання земельної ділянки та про звернення міської ради з позовом до суду.

06.08.2021 року заступником міського голови прокурору було надано відповідь на запит про те, що ОСОБА_1 борг по оплаті за користування землею не сплачено, відповідний позов про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів до суду не пред`являвся і його пред`явлення не планується.

19.08.2021 року на запит окружної прокуратури м. Миколаєва від 12.07.2021 року №51-5122 вих. 21 (до позову не приєднано) управлінням земельних ресурсів Миколаївської міської ради була надана відповідь листом №11.02-06-1196 щодо користування ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 1609 кв. м. з кадастровим номером :12:018:0002 на підставі договору оренди землі №7342, строк дії якого закінчився 11.02.2015 року.

17.09.2021 року керівник окружної прокуратури м. Миколаєва листом №51-7634 вих-21 повідомив Миколаївську міську раду, що прокуратурою установлено порушення прав Миколаївської міської ради, що виразилося у безоплатному використанні під належною ОСОБА_1 нежитловою будівлею земельної ділянки комунальної форми власності площею 1609 кв. м. з кадастровим номером :12:018:0002 по АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 за рахунок міської ради безпідставно збережено у себе кошти в сумі 221187,58 грн. Враховуючи порушення закону прокурором прийняте рішення заявити в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради позов про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у судовому порядку.

23.09.2021 року заступник міського голови листом №6975/02.02.01-40/14/21 повідомив окружну прокуратуру м. Миколаєва, що грошові кошти в сумі 221187,58 грн. за безоплатне користування земельною ділянкою площею 1609 кв. м. ОСОБА_1 на користь територіальної громади не сплачені.

Зазначені обставини з листування лише стосується обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів держави в особі Миколаївської міської ради.

Обставини належності ОСОБА_2 , ТОВ "Перун", ОСОБА_1 нерухомого майна розташованого у парку "Ліски" по АДРЕСА_2 , користування даними особами земельною ділянкою площею 1609 кв. м. з кадастровим номером :12:018:0002 для розміщення, обслуговування та експлуатації нерухомого майна, зокрема безоплатне користування зазначеною земельною ділянкою з боку ОСОБА_1 під вказані цілі з 23.09.2016 року по 25.01.2021 року, збереження ОСОБА_1 за собою грошових коштів за рахунок Миколаївської міської ради, прокурором всупереч положень ч. 3 ст. 13, ч. 1, ч. 3 ст. 74 ГПК належними та допустимими доказами не підтверджені.

У ч. 1 ст. 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як встановлено судом прокурором приєднаними до позову доказами не підтверджено збереження за рахунок Миколаївської міської ради з боку ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 221187,58 грн. внаслідок безоплатного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :12:018:0002 площею 1609 кв м. у період з 01.08.2018 року по 24.01.2021 року та як наслідок цього порушення майнових прав територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

З огляду на вказане позовні вимоги прокурора є незаконними і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК судовий збір покладається на прокурора.

Керуючись ст. ст. 237, 238 ГПК, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення (ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження (ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 25.04.2024 року.

Суддя А.П. Алексєєв