ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
РІШЕННЯ
"29" квітня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/231/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.
При секретарі судових засідань Меленчук Т.М.
розглянувши справу №916/231/24
Про стягнення 824320,46 грн.
Від позивача: не з`явився
Від відповідача: Чайка О. Ю., за ордером
Встановив: Приватне підприємство Гранд Кристалл звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю НС Премиум про стягнення 824320,46 грн.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.01.2024р. прийнято позовну заяву Приватного підприємства Гранд Кристалл до розгляду та відкрито провадження у справі №916/231/24. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "19" лютого 2024 р. о 10:00. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 19.02.2024р. о 10:00.
30.01.2024ор. до суду відповідачем надано відзив на позовну заяву.
19.02.2024р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 04.03.2024р. о 11:45.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.02.2024р. повідомлено відповідача по справі №916/231/24 Товариство з обмеженою відповідальністю НС Премиум про судове засідання, яке відбудеться "04" березня 2024 р. о 11:45.
04.03.2024р. до суду відповідачем надано клопотання про відкладення розгляду справи.
04.03.2024р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 01.04.2024р. о 10:20.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.03.2024р. повідомлено відповідача по справі №916/231/24: Товариство з обмеженою відповідальністю НС Премиум про судове засідання, яке відбудеться "01" квітня 2024 р. о 10:20.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.04.2024р. закрито підготовче провадження по справі №9146/231/24. Призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "29" квітня 2024 р. о 11:00. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 29.04.2024р. о 11:00.
29.04.2024р. до суду позивачем надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.
Відповідач заперечував проти позову, з підстав, що викладено у відзиві.
У судовому засіданні 29.04.2024 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 30.04.2024р.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив.
Відповідно до п. 2.1.1. Договору, поставка Товару виконується окремими партіями на підставі заявки відповідача, що надсилається позивачу по факсу чи електронній пошті, із зазначенням кількості та розгорнутої номенклатури Товару та строки поставки. Строк поставки Товару складає не більше 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання від Покупця повідомлення про необхідність поставки (заявки).
Відповідно до п. 2.2. Договору, асортимент та інші характеристики товарів, що постачаються, остаточно визначаються у видаткових накладних, які мають відповідати замовленню.
Згідно п. 3.1. Договору, обов`язки Постачальника по передачі Товару вважаються виконаними в момент передачі Товару Покупцеві, що підтверджується підписанням Покупцем, або Перевізником товарно-транспортної накладної, а право власності на поставлений Товар, відповідно до п. 4.1. Договору, переходить до Відповідача в момент отримання Товару від Позивача, що підтверджується підписанням видаткової накладної або Перевізником товарно-транспортної накладної.
За наявності претензій щодо кількості та/або якості Товару, відповідач зобов`язаний надіслати позивачу претензію у строки визначені в п. 5.8. Договору.
За відсутності претензій щодо кількості та/або якості Товару, відповідач зобов`язаний, згідно п. 7.2. Договору, здійснити оплату Товару протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання партії Товару.
Відповідно. 8.3. Договору, за несвоєчасну оплату Товару, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 3% від суми вартості партії Товару за кожний день затримки оплати, але не більше подвійної ставки НБУ.
Строк дії Договору, згідно п. 11.1. Договору, був визначений сторонами до 31 грудня 2021 року з можливістю його автоматичної пролонгації до 31 грудня кожного наступного календарного року на тих же умовах, якщо жодна зі сторін Договору за 30 днів до закінчення строку його дії не повідомить іншу Сторону письмово про його припинення.
За поясненнями позивача, на виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, 01.02.2022 р. позивач відвантажив відповідачу скло декоративне Сатин одностороннє 4 мм 3210*2250, у кількості 2123,415 м.кв. на суму 520245,17 грн., що підтверджується: рахунком на оплату №28/01-1 від 28.01.2022 р., товарно-транспортною накладною №1/02 від 01.02.2022 р. та видатковою накладною №1/02-1від 01.02.2022 р.
Крім того, 21.02.2022 р. на виконання взятих на себе зобов`язань за Договором позивач відвантажив відповідачу скло декоративне Сатин одностороннє 4 мм 3210*2250, у кількості 202,23 м.кв. на суму 81 903,16 грн., що підтверджується: рахунком на оплату №21/02-1 від 21.02.2022 р., товарно-транспортною накладною №21/02-2 від 21.02.2022 р. та видатковою накладною №21/02-2 від 21.02.2022 р.
За наслідками здійснених господарських операцій, позивачем було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну №1 від 01.02.2022 р. та №22 від 21.02.2022 р.
За твердженням позивача, відповідач на час подання даного позову до суду розрахунок за отриманий Товар з позивачем не провів. За таких обставин, позивач бажає скористатись своїм правом стягнути з відповідача у судовому порядку суму боргу та штрафних санкції за неналежне виконання Договору.
За не виконання грошового зобов`язання по оплаті Товару за видатковими накладними №1/02-1від 01.02.2022 р. та №21/02-2від 21.02.2022 р., Відповідачу відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховано індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за видатковими накладними №1/02-1від 01.02.2022 р. та №21/02-2 від 21.02.2022 р.
Надаючи відзив на позовну заяву, відповідачем було зазначено суду, що відповідач не погоджується і заявленими позовними вимогами в повному обсязі, з наступних підстав.
За поясненнями відповідача, між сторонами мали місце триваючі господарські правовідносини.
Предметом поставки за договорами є ідентичний Товар «Скло декоративне Сатин» одностороннє товщиною 4 мм.
Як вказує відповідач, позивачем відвантажено: за видатковою накладною 1/02-1 від 01 лютого 2022 року Скло декоративне сатин одностороннє товщиною 4 мм 2 123 м.кв. на загальну суму 520245,17 гривень. та за видатковою накладною 14/02-1від 14 лютого 2022 року Скло декоративне сатин одностороннє товщиною 4 мм 2166 м.кв. на загальну суму 526520,26 гривень.
01 лютого 2022 року відповідачем було перераховано Позивачу грошові кошти в розмірі 2850000,00 гривень, платіжна інструкція №1 та 03 лютого 2022 року відповідачем було перераховано позивачу грошові кошти в розмірі 2850000,00 гривень, платіжна інструкція №87.
Таким чином, як вказує відповідач, загальна вартість поставок, що була здійснена позивачем за період з 01 січня 2022 року становить 1213 605,19 грн.
Загальна сума грошових коштів, що були перераховані відповідачем позивачу за період з 01 січня 2022 року складає 5784 936,6 гривень.
Отже, за посиланням відповідача, станом з 21 лютого 2022 року по теперішній час сума грошових коштів, що оплачена відповідачем позивачу, як попередня оплата за скло сатиноване становить 4571331,41 гривня.
З 21 лютого 2022 року в користуванні позивача знаходиться 4571331,41 грн. грошових коштів, які сплачені відповідачем, а позивачем не здійснено відвантаження Товару.
Посилаючись на ст. 202, ст. 203, ч. 5 ст. 202 та ст. 601 ЦК України, відповідачем було зазначено суду, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному одна сторона є кредитором, а інша боржником , а в другому навпаки. Поставки Товару на суму 602148,33 грн. були здійснені позивачем 01 та 21 лютого 2022 року відповідачем були перераховані грошові кошти 01, 03 та 10 лютого 2022 року.
Таким чином, відповідач здійснив оплату Товару , що був поставлений Позивачем 01 та 21 лютого 2022 року на загальну суму 602148,33 грн., шляхом зарахування частини грошових коштів в розмірі 602 148 ,33 гривень, які були сплачені відповідачем 01 лютого 2022 року відповідно до платіжної інструкції №1.
Таким чином, у відповідача відсутня заборгованості перед позивачем по оплаті за поставлений Товар. Всі розрахунки були здійснені вчасно. Підстави для нарахування штрафних санкцій за статтею 625 Цивільного кодексу України 186 972,30 грн - інфляційних витрат та 35 199,83 грн 3% річних у позивача відсутні, оскільки оплата була здійснення 01 лютого 2022 року (платіжна інструкція №1), а поставки Товару відбулись 01 та 21 лютого 2022 року.
Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).
За положеннями статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Частиною першою статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Відповідно до статті 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).
Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).
Також матеріали справи містять відповідні рахунки та товарно-транспортні накладні.
Судом враховані пояснення позивача, які не було спростовано відповідачем, що будь-які претензії щодо отриманого відповідачем товару, відсутні, зворотнього відповідачем не доведено суду.
Отже, за своєю правовою природою видаткові накладні посвідчують виконання зобов`язань - констатують (фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами та мають юридичне значення для встановлення обставин дотримання сторонами умов договору. За результатами аналізу вказаних накладних, останні відповідають вимогам щодо заповнення обов`язкових реквізитів у відповідності до ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
Судом враховано, що підписання відповідачем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і фіксують факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення у відповідача обов`язку щодо здійснення з позивачем розрахунків за отриманий товар. При цьому видаткові накладні, за якими відбувалась поставка товару, підписані відповідачем.
При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача про припинення зобов`язань за договором у зв`язку з їх зарахуванням, оскільки матеріали справи не містять належних доказів факту зарахування зустрічних однорідних вимог відповідача до позивача на спірну суму.
Представником відповідача було пояснено суду, що відповідне звернення щодо зарахування зустрічних вимог відповідачем було здійснено усно.
Так, статтею 601 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.
З огляду на положення чинного законодавства, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.
При цьому зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 ЦК України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною. Чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину, тому його слід вважати вчиненим, а зобов`язання припиненим внаслідок заліку зустрічних однорідних вимог у момент вчинення такого правочину, тобто у момент реалізації цього правочину суб`єктом через його відповідне зовнішнє волевиявлення (зокрема, направленням такої заяви іншій стороні у зобов`язанні).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №922/359/19 та від 28.02.2018 у справі №910/4312/17.
Позаяк відповідач, вказуючи про зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі статті 601 ЦК України, не надав доказів направлення позивачу такої заяви, а одностороння вказівка відповідачем на неї, як на факт, що відбувся без відповідних доказів направлення такої заяви іншій стороні не може свідчити про зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами.
До того ж безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку.
Відтак, враховуючи, що факт припинення зобов`язань між сторонами шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відповідачем не доведений, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу підлягають задоволенню.
Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд, переривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, вважає такі розрахунки вірними, а вимоги про стягнення правомірними
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних у повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 9891,85 грн. (1,5% х 0,8) покладаються на відповідача.
Суд зазначає позивачу, що надлишково сплачений судовий збір у розмірі 2472,96 грн. буде повернуто судом після подання відповідного клопотання.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.Позовну заяву Приватного підприємства Гранд Кристалл задовольнити повністю.
Повний текст рішення складено 30 квітня 2024 р.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко