ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024м. ХарківСправа № 922/4633/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості, м.Харків
до Фізичної особи-підприємця Камінера Вадима Миколайовича, селище Палатки, Красноградський район, Харківська область
про стягнення коштів 26 000,00 грн.
за участю представників:

позивача: Вікторія Вовк (самопредставництво),Алла Мазуренко (самопредставництво);

відповідача: Вадим Камінер (особисто).

ВСТАНОВИВ:

02.11.2023 до Господарського суду Харківської області звернувся позивач -Харківський обласний центр зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості з позовною заявою до відповідача - фізичної особи-підприємця Камінера Вадима Миколайовича про стягнення суми коштів виплачених як компенсація витрат на оплату праці за працевлаштованих внутрішньо переміщених осіб у розмірі 26 000,00 грн. Також просить покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.11.2023 позовну заяву Харківського обласного центру зайнятості в особі Харківської філії Харківського обласного центру зайнятості залишено без руху; надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви.

13.11.2023 позивачем разом з заявою (вх.№30929) усунено недоліки, які були зазначені в ухвалі суду від 06.11.2023.

Ухвалою суду від 20.11.2023 відкрито провадження у справі № 922/4633/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

06.12.2023 від відповідача до суду надійшло клопотання (вх.№33624), в якому останній вказує на те, що ухалу про відкриття провадження не отримував, а дізнався про розгляд справи з судового реєстру тільки 05.12.2023, з огляду на що просить надати матеріали справи для ознайомлення, надати копію ухвали про відкриття від 20.11.2023, поновити строк на подання відзиву на позовну заяву, а також зобов`язати позивача надіслати відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Ухвалою від 28.12.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача (вх.№33624 від 06.12.2023); здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 922/4633/23 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 31.01.2024 об 11:30.

Протокольною ухвалою від 31.01.2024 відкладено підготовче засідання на 28.02.2024 о 12:00.

Протокольною ухвалою від 28.02.2024 відкладено підготовче засідання на 06.03.2024 о 10:45.

28.02.2024 відповідач до суду надав відзив на позов (вх..№5462), в якому у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що трудові договори з найманими працівниками не розірвані, а були призупинені на вимогу працівників, а тому заробітна плата не нараховувалась ,та ,як наслідок, не виникли і зобов`язання у відповідача по сплаті податків та зборів.

04.03.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив (вх.№ 5833), в якому проти наведених відповідачем у відзиві на позов доводів заперечує, вказуючи на те, що порушення відповідачем вимог Порядку №331 підтверджується актом №10 від 31.01.2023 та листом Головного управління ДПС у Харківській області №831/5/20-40-24-1721 від 24.01.2023.Листом від 08.02.2023 відповідачем були надані свої заперечення до акту перевірки, в якому останнім не спростовуються факти, встановлені актом перевірки. Позивач наголошує на тому, що подавши до центру зайнятості 02.06.2022 заяву про надання роботодавцю компенсації витрат на оплату праці за працевлаштування внутрішньо переміщених осіб внаслідок проведення бойових дій під час воєнного стану в Україні та документи підтверджуючі трудові відносини з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати працю зазначених працівників щомісяця, натомість у період з 21.05.2022 по 20.07.2022 (період нарахування компенсації витрат) відповідачем не було здійснено нарахування заробітної плати та не було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, з огляду на що виплачена компенсація підлягає поверненню, у зв`язку із порушенням відповідачем п.2,3 та п.17 Порядку та нецільового використання коштів.

Протокольною ухвалою від 08.03.2024 відкладено підготовче засідання на 15.03.2024 об 11:00.

Протокольною ухвалою від 15.03.2024 на підставі ч.1 ст.119 ГПК України поновлено позивачу строк на подання відповіді на відзив; відповідь на відзив (вх.№ 5833) разом з доказами її направлення відповідачу долучено до матеріалів справи; відкладено підготовче засідання на 20.03.24 о 13:30.

15.03.2024 та 18.03.2024 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких просить також поновити строк на подання доказів, що долучені до цих заперечень. Вказує, що в Порядку №331 не передбачено, що сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування повинна бути здійснена до, або за наслідками місяця, у якому сплачена компенсація. Також вважає, що Порядок №331 не містить приписів про несвоєчасну виплату заробітної плати, як передумову повернення компенсації передбаченої порядком, а єдиною підставою є тільки припинення трудових відносин за найманими працівниками.

Протокольною ухвалою від 20.03.2024 на підставі ч.1 ст.119 ГПК України поновлено відповідачу строк на подання доказів, які долучені до заперечень на відповідь на відзив (вх. №7198 від 15.03.24, вх. №7378 від 18.03.24) вказані докази разом з відповіддю на відзив долучено до матеріалів справи; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.04.24 о 12:30.

17.04.2024 в судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підримали, просили суд їх задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 17.04.2024 відповідач проти позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Міністерства економіки України від 24.10.2022 року №4132 «Про реорганізацію державних органів Державної служби зайнятості» прийнято рішення реорганізувати Харківський міський центр зайнятості шляхом приєднання до Харківського обласного центру зайнятості, та установлено, що Харківський обласний центр зайнятості є правонаступником усіх майнових та немайнових прав Харківського міського центру зайнятості.

Наказом Харківського обласного центру зайнятості від 25.12.2022 №863, створено Харківську філію Харківського обласного центру зайнятості.

Харківська філія Харківського обласного центру зайнятості (далі-Позивач) є відокремленим підрозділом регіонального центру зайнятості та виконує функції, покладені на неї регіональним центром зайнятості, виконує завдання та функції у сфері зайнятості населення трудової міграції та соціального захисту населення від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, які визначені законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення».

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №331 затверджено Порядок надання роботодавцю компенсації витрат на оплату праці за працевлаштування внутрішньо переміщених осіб внаслідок проведення бойових дій під час воєнного стану в Україні (далі - компенсація витрат) за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Порядок) (в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин, від 06.04.2022 №415), який визначає умови, механізм виплати та порядок використання коштів для надання роботодавцю компенсації витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2022 року та 27.07.2022 Фізичною особою-підприємцем Камінером Вадимом Миколайовичем (надалі-Відповідач) через Єдиний державний вебпортал електронних послуг- Портал Дія були подані заяви №9232, №18012 про компенсацію витрат на оплату праці за працевлаштування ВПО, а саме з 21.05.2022 ОСОБА_1 за сумісництвом, згідно з наказом (розпорядження) про прийняття на роботу від 20.05.2022 року №1 та ОСОБА_2 за сумісництвом, згідно з наказом (розпорядження) про прийняття на роботу від 20.05.2022 року №2, відповідно до п.6 Порядку.

У поданих заявах №9232, №18012 відповідачем підтверджено, що розмір заробітної плати працівників за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не був нижчим за розмір мінімальної заробітної плати 6500 грн.

Регіональний центр зайнятості здійснює перерахування коштів роботодавцю за перший місяць роботи працівника протягом п`яти робочих днів після зарахування коштів на рахунок регіонального центру зайнятості (п.10 Порядку).

Відповідно до п.12 для отримання компенсації витрат за другий та наступні місяці протягом тривалості надання компенсації витрат, визначеної абзацом третім пункту 3 цього Порядку, роботодавець підтверджує продовження зайнятості осіб, стосовно яких прийнято рішення щодо надання компенсації витрат, за допомогою Порталу Дія або шляхом подання відомостей про працівників до центру зайнятості (безпосередньо або на адресу електронної пошти).

Так, на виконання п.10, 12 Порядку Харківським обласним центром зайнятості здійснено перерахування фізичній особі підприємцю Камінеру В.М. компенсації витрат на оплату праці за працевлаштування внутрішньо переміщених осіб на підставі Наказу №239 від 03.06.2022 та Наказу №399 від 28.07.2022.

Компенсація витрат у загальній сумі 26 000,00 грн. за період з 21.05.2022 по 20.07.2022 була перерахована Харківським обласним центром зайнятості ФОП Камінеру .В.М. за працевлаштування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями платіжних доручень №3585 від 05.07.2022 на суму 6500,00 грн., №3586 від 18.08.2022 на суму 6500,00 грн., №5155 від 17.08.2022 на суму 6500,00 грн., №5156 від 17.08.2022 на суму 6500,00 грн.

Відповідно до п.18 Порядку центру зайнятості має право перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів, дотримання порядку їх використання роботодавцем. Перевірка може бути проведена за місцезнаходженням роботодавця або у приміщенні центру зайнятості. Роботодавець зобов`язаний допустити працівників центру зайнятості до проведення перевірки, а в разі її проведення у приміщенні центру зайнятості - подати відповідні документи. Центр зайнятості контролює використання коштів, що перераховуються роботодавцю як компенсація витрат, та здійснює моніторинг збереження зайнятості працівників шляхом проведення відповідної перевірки протягом 180 календарних днів після останньої виплати такої компенсації та має право отримувати від роботодавця необхідні пояснення з відповідних питань, зокрема в письмовій формі.

Відповідно до п. 17 Порядку роботодавець, працевлаштована особа несуть відповідальність за достовірність документів і відомостей, що є підставою для надання компенсації витрат, та цільове використання отриманих коштів відповідно до законодавства. У разі подання недостовірних документів та відомостей, передбачених цим Порядком, нецільового використання роботодавцем отриманих коштів або використання їх з порушенням цього Порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду зобов`язані повернути Фонду кошти, отримані або використані з порушенням цього Порядку.

На підставі п.18 Порядку Нововодолазькою районною філією Харківського обласного центру зайнятості 31.01.2023 проведено перевірку достовірності відомостей поданих роботодавцем - ФОП Камінером В.М та дотримання порядку використання коштів.

Під час проведення перевірки встановлено, що ФОП Камінер В.М. подано недостовірні дані щодо працевлаштування внутрішньо переміщених осіб, чим порушено умови Порядку №331 від 20.03.2022 . Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Харківській області від 24.01.2023 №831/5/20-40-24-17-21 відомості про суми нарахованого доходу, утриманого сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за найманих працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фізичною особою-підприємцем Камінер В.М. не надавалися. Інформація про найманих працівників відсутня.

За результатами вказаної перевірки складено Акт №10 від 31.01.2023 та прийнято наказ від 01.03.2023 №176 «Про повернення коштів, виплачених як компенсація витрат на оплату праці за працевлаштування внутрішньо переміщених осіб внаслідок проведення бойових дій під час воєнного стану в Україні ФОП Камінер Вадим Миколайович» щодо вжиття заходів по поверненню коштів, виплачених як компенсація витрат підприємцю у сумі 26 000,00 грн.

03.03.2023 на адресу відповідача направлено лист-претензію щодо добровільного повернення коштів, виплачених як компенсація витрат на оплату праці за працевлаштування внутрішньо переміщених осіб, проте вказана претензія повернулась без вручення у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Оскільки відповідачем не сплачено найманим працівникам заробітну плату та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за компенсацію витрат на працевлаштування внутрішньо переміщенних осіб, відповідно до п. 2,3 та п. 17 Порядку № 331, позивач звернувся до суду з цим позовом до суду про стягнення 26 000,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості, який виконує завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту населення від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), визначені Законами України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", «Про зайнятість населення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи (п. 19. ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення»).

За п. 18 Порядку центр зайнятості має право перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів, дотримання порядку їх використання роботодавцем. Центр зайнятості контролює використання коштів, що перераховуються роботодавцю як компенсація витрат, шляхом проведення відповідної перевірки протягом 180 календарних днів після останньої виплати такої компенсації та має право отримувати від роботодавця необхідні пояснення з відповідних питань, зокрема в письмовій формі.

За п. 1 Порядку надання роботодавцю компенсації витрат на оплату праці за працевлаштування внутрішньо переміщених осіб внаслідок проведення бойових дій під час воєнного стану в Україні (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) цей Порядок визначає умови, механізм виплати та порядок використання коштів для надання роботодавцю компенсації витрат на оплату праці за кожну працевлаштовану особу з числа внутрішньо переміщених осіб внаслідок проведення бойових дій під час воєнного стану в Україні (далі - компенсація витрат) за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету. Дія цього Порядку поширюється на роботодавців, які працевлаштували внутрішньо переміщених осіб під час воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні, зокрема тих працівників, які отримали статус внутрішньо переміщеної особи після працевлаштування.

Порядок подання заяви, перевірки роботодавця, прийняття рішення тощо врегульований п.п. 4-9 Порядку.

Згідно з п. 2 Порядку Компенсація витрат надається роботодавцю, крім роботодавців, які є бюджетними установами (за винятком надавачів соціальних послуг), фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, за кожну працевлаштовану особу на умовах строкового або безстрокового трудового договору (контракту), зокрема за сумісництвом, за таких умов:

роботодавець перебуває на обліку як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством;

подання в установленому законодавством порядку податкової квартальної звітності або податкової річної звітності за останній звітний період на дату подання заяви на отримання компенсації витрат.

Особа з числа внутрішньо переміщених осіб (далі - особа) може бути працевлаштована на умовах, визначених цим Порядком, один раз.

Приписами п. 3 Порядку унормовано, що компенсація витрат надається у розмірі 6500 гривень щомісяця за кожну працевлаштовану особу, за яку роботодавцем сплачується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на період воєнного часу та протягом 30 календарних днів після його скасування або припинення Загальна тривалість надання компенсації витрат не може перевищувати двох місяців з дня працевлаштування особи на умовах, передбачених п. 2 цього Порядку.

Отже, внутрішньо переміщена особа із застосуванням вказаного Порядок може бути працевлаштована лише один раз (тобто в одного роботодавця), розмір компенсації не може перевищувати 6.500,00 грн (станом на дату виникнення спірних правовідносин), а загальний строк надання компенсації не може перевищувати двох місяців.

При цьому у п. 3 Порядку йдеться саме про максимальні можливі межі виплати компенсації (які можуть бути меншими, однак не перевищувати установлений двохмісячний строк), а не про гарантований безумовний період виплати компенсації на одну внутрішньо переміщену особу незалежно від кількості працевлаштувань і, відповідно, роботодавців.

Про вказане свідчить також зміст п. 11, 12 Порядку за якими у разі припинення трудових відносин, зокрема розірвання строкового або безстрокового трудового договору (контракту), гіг-контракту, зокрема за сумісництвом, до завершення строку виплати компенсації витрат, роботодавець протягом п`яти робочих днів з дня такого припинення зобов`язаний повернути суму невикористаної компенсації витрат на рахунок регіонального центру зайнятості. Сума, що підлягає поверненню, визначається як різниця між сумою компенсації витрат (6.500,00 грн) та її розміром, розрахованим пропорційно відпрацьованому працівником часу на місяць. Для отримання компенсації витрат за другий місяць роботодавець підтверджує продовження зайнятості осіб, стосовно яких прийнято рішення щодо надання компенсації витрат, засобами Порталу Дія або шляхом подання відомості про працівників до центру зайнятості (безпосередньо або на адресу електронної пошти). Обласний центр зайнятості здійснює перерахування коштів роботодавцю за другий місяць роботи працівника протягом п`яти робочих днів після зарахування коштів на рахунок регіонального центру зайнятості. У разі подання роботодавцем відомостей про працевлаштування особи після закінчення двох місяців працевлаштування регіональний центр зайнятості здійснює перерахування коштів роботодавцю за два місяці роботи працівника.

З матеріалів справи вбачається, що компенсація витрат ФОП Камінер В.М. на суму 26 000,00 грн. за період з 21.05.2022 по 20.07.2022 була перерахована Харківським обласним центром зайнятості, що підтверджується копіями платіжних доручень №3585 від 05.07.2022 на суму 6500,00 грн., №3586 від 18.08.2022 на суму 6500,00 грн., №5155 від 17.08.2022 на суму 6500,00 грн., №5156 від 17.08.2022 на суму 6500,00 грн.

У поданих до центру зайнятості заявах №9232, №18012 відповідач підтверджував, що розмір заробітної плати працівників за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не був нижчим за розмір мінімальної заробітної плати 6500 грн.

Відповідно інформації з листа Головного управління ДПС у Харківській області від 24.01.2023 №831/5/20-40-24-17-21 за період з 01.05.2022 та на дату цього листа ФОП Камінером В.М. відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору не надавалися. Інформація про наявність найманих працівників відсутня.

З наданого відповідачем до суду Наказу №8 від 28.02.2024 вбачається, що нарахування заробітної плати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснювалось відповідачем тільки з 28.02.2024 (з дати прийняття наказу).

Відсутність нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.05.2022 по 20.07.2022 підтверджується також викладеними у листі від 08.02.2023 поясненнями самого відповідача.

Відповідно до п. 17 Порядку роботодавець, працевлаштована особа несуть відповідальність за достовірність документів і відомостей, що є підставою для надання компенсації витрат, та цільове використання отриманих коштів відповідно до законодавства. У разі подання недостовірних документів та відомостей, передбачених цим Порядком, нецільового використання роботодавцем отриманих коштів або використання їх з порушенням цього Порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду зобов`язані повернути Фонду кошти, отримані або використані з порушенням цього Порядку.

Таким чином, у діях відповідача вбачається використання отриманих ним коштів з порушенням цього Порядку, що полягає у несплаті єдиного внеску на загальнооб`язкове державне соціальне страхування та нарахування заробітної плати за перший та другий місяць працевлаштування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (з 21.05.2022 по 20.07.2022) більше ніж через 2 місяці після отримання компенсацій витрат на оплату праці.

Частиною 1 ст. 38 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що роботодавець несе відповідальність за: порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення; несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом; подання недостовірних відомостей про використання коштів Фонду.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для відхилення посилань відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та задоволення позовних вимог.

Кошти в сумі 26 000,00 згідно з вимогами п. 17 Порядку №331 підлягають поверненню відповідачем Харківському обласному центру зайнятості.

Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006р. у справі Проніна проти України, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків щодо наявності підстав для задоволення позову не спростовує.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 1, 4, 13, 20, 73-80, 86, 129, 236-238,240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Камінера Вадима Миколайовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківського обласного центру зайнятості (вул. Громадського Олега, 1А, м.Харків, 61068; , р/р UA7099650 Держказначейська служба України, м.Київ, МФО 820172) суму коштів виплачених як компенсація витрат на оплату праці за працевлаштованих внутрішньо переміщених осіб у розмірі 26 000 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору 2 684 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "25" квітня 2024 р.

Суддя С.Ч. Жельне