ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024м. ДніпроСправа № 904/759/24

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П. при секретарі судового засідання Скородумовій Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ", 03065, м.Київ, проспект Любомира Гузара, 44,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД", 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26 Б, офіс 217,

про стягнення штрафних санкцій

Представники сторін:

від позивача: Даниляк Олена Сергіївна

від відповідача: Крісак Марина Володимирівна, посвідчення № 2514 від 27.03.2020р., адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" про стягнення заборгованості в сумі 1 961 323,40грн., з яких: 679 020,65грн. - пеня, 1 282 302,75грн. - штраф.

Також позивач просить суд стягнути судовий збір в розмірі 29 419,85грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № від 26.01.2022р. в частині несвоєчасності поставки товарів.

Ухвалою суду від 27.02.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

12.03.2024р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що виробником Товарів, згідно умов Специфікації №1 до Договору № від 26.01.2022 року визначено ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ОСКАР», виробничі потужності якого знаходиться у м.Нікополь. На значній частині території України, в тому числі на території м. Нікополь Дніпропетровської області де знаходиться завод виробника Товарів ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ОСКАР»», агресором ведуться активні військові дії, що становлять реальну загрозу життю та здоров`ю мирного населення. На підставі чого, Нікопольську громаду було внесено до переліку територій, розташованих у зоні проведення бойових дій на підставі Наказу Мінреінтеграції від 13.07.2023 р. № 199. Саме, через постійні обстріли російськими військами міста Нікополь, відповідач втратив можливість своєчасно отримати замовлені Товари, та й, відповідно, своєчасно поставити ці ж Товари в адресу позивача. Також позивач зазначає, що якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

18.03.2024р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що матеріали справи не містять доказів, щодо звернення ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД» до ТОВ «Оператор ГТС України» з листами щодо неможливості здійснення поставки товару у строк, передбачений Договором через військову агресію рф проти України та введення воєнного стану. У відповіді на претензію №ТОВВИХ-22-13760 від 19.12.2022 на підтвердження дії обставин непереборної сили ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД» посилається на лист Торгово промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. Однак, відповідно до сталої судової практики, зокрема постанови Верховного Суду від 29.06.2023 у справі № 922/999/22, лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію РФ проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, а отже, такий лист Торгово-промислової палати України не є сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Той факт, що Торгово промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань. Також позивача зазначає, що зменшення розміру неустойки є правом суду. Також позивач звертає увагу на те, що згідно бухгалтерської довідки від 26.05.2023 станом на 01.05.2023 заборгованість замовників послуг за договорами транспортування природного газу з оплати обсягів негативних щодобових небалансів перед Оператором ГТС за період з 01.01.2020 по 30.04.2023 складає 38 775 560 455,88 грн., зі Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2022 рік вбачається, що за 2022 рік збиток ТОВ «Оператор ГТС України» становить 6 371 238 тис грн., тобто практично 6,4 млрд грн.

26.03.2023р. до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що збитки, про які йдеться мова у відповіді на відзив непов`язані з несвоєчасним виконанням умов договору про закупівлю Товару саме відповідачем. І той факт, що заборгованість замовників за послуги транспортування природного газу значно збільшує збитки позивача не може бути підставою для отримання прибутку за рахунок об`єктивно завищеного штрафу з постачальника товарів. Тим більше, що ТОВ «УТЗ» намагався виконати умови спірного договору в узгоджений строк, і виконав цю поставку в той же день, коли безпосередньо сам отримав цей товар. А тому просить суд відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ», а у разі задоволення позовних вимог зменшити розмір неустойки нарахованої позивачем.

08.04.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання, в якому просять з метою усунення недоліків заперечення, поданого відповідачем приєднати до матеріалів справи копії видаткових накладних № РН-010922 від 01.09.2022р. та № РН080922 від 08.09.2022р., договору поставки № 0507/22-1 від 05.07.2022р. та специфікації до нього, які підтверджують, що товар був поставлений на адресу позивача одразу ж після його отримання постачальником.

Ухвалою суду від 09.04.2024р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 23.04.2024р.

В судове засідання з`явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 23.04.2024р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

26.01.2022р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" (надалі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (надалі - постачальник) був укладений договір № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів).

Відповідно до п.1.1. постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність Покупця Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні

вироби (Імпульсна труба) (далі - Товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього Договору (далі - Специфікація), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість Товарів, одиниця виміру, ціна ії одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації. (п.1.2. договору)

Відповідно до п.3.1. договору ціна цього договору становить 27 999 718,85 грн., в тому числі ПДВ - 4 666 619,81грн.

Ціна цього Договору може бути змінена за взаємною згодою Сторін з урахуванням вимог Закону України «Про публічні закупівлі» (зі змінами та доповненнями). (п.3.2. договору)

Ціна за одиницю Товару наведена у Специфікації. (п.3.3. договору)

Ціна Договору визначена із врахуванням всіх податків і зборів, передбачених законодавством України, та вартості всіх витрат, пов`язаних з виконанням Договору, до моменту його повного завершення. Якщо для виконання Договору необхідно здійснити втрати, обов`язок по сплаті яких прямо не покладений на Покупця, такі витрати покладаються на Постачальника. (п.3.4. договору)

Згідно п.4.2. договору покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих Товарів не раніше 20 та не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки.

Постачальник зобов`язується передати покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації. Покупець залишає за собою право змінити місце поставки Товару, про що Сторони складають додаткову угоду. Постачальник повинен одночасно з Товаром передати Покупцеві документи (технічний депорт, сертифікат якості тощо), що стосуються Товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до цього Договору та чинного законодавства України. (п.5.1. договору)

Право власності на Товари переходить від Постачальника до Покупця в дату прийняття Товарів Покупцем за видатковою накладною. (п.5.6. договору)

Приймання Покупцем Товарів за видатковою накладною не є підтвердженням належного виконання Постачальником його обов`язку з поставки Товарів за цим Договором та відсутності у Покупця претензій до Постачальника щодо якості та комплектності Товарів. Такі претензії можуть бути заявлені Покупцем Постачальнику у порядку, визначеному цим Зговором та чинним законодавством України. (п.5.7. договору)

Згідно п.5.8. договору датою поставки Товарів за цим Договором є прийняття Покупцем Товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5,13. цього Договору та передача Постачальником Покупцю в повному обсязі наведених нижче наступних документів:

5.8.1. Видаткової накладної.

5.8.2. Документу про підтвердження якості Товарів на кожну одиницю (або партію) Товару: сертифікат якості.

5.8.3. Документу про підтвердження гарантійних зобов`язань виробника на Товар.

5.8.4. Інструкції з експлуатації Товарів.

5.8.5. Товарно-транспортної накладної.

5.8.6. Рахунку-фактури.

Відповідно до п.5.13. договору приймання Товарів за кількістю та якістю здійснюється на підставі Акту приймання Товарів за кількістю та якістю.

Приймання Покупцем розпочинається з перевірки якості та кількості поставленого товару вимогам цього Договору та положенням Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості № п-6, яка затверджена постановою Державного арбітража при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. та Інструкції про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості № п-7, яка затверджена постановою Державного арбітража при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р., що застосовуються до правовідносин Сторін за цим договором в тій частині, що не суперечать умовам, встановленим цим Договором. (п.п.5.13.1. п.5.13. договору)

У разі відсутності зауважень до поставленого Товару Покупець в односторонньому порядку підписує Акт приймання Товарів за кількістю та якістю у порядку, передбаченому цим договором. (п.п.5.13.2. п.5.13. договору)

Неналежне оформлення Постачальником документів, зазначених в п.5.8 цього Договору або відсутність хоча б одного із цих документів, або невиконання чи неналежне виконання інших вимог цього Договору вважається простроченням Постачальника, до усунення якого Покупець має право відстрочити виконання своїх зобов`язання з оплати товарів. (п.5.14. договору)

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товарів у строки, встановлені цим Договором. (п.п.6.3.1. п.6.3. договору)

Постачальник має право вимагати від Покупця належного виконання зобов`язань з оплати Товарів, лише у газі підписання Актів приймання Товарів за кількістю та якістю Покупцем відповідно до п. 5.13. Договору. (п.п.6.4.1. п.6.4. договору)

Згідно п.7.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

У разі порушення Покупцем строків оплати за цим Договором, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Сплата пені не звільняє Покупця від виконання зобов`язань за цим Договором. (п.7.2. договору)

За порушення Постачальником умов цього Договору щодо якості (комплектності) Товарів Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% вартості неякісних (некомплектних) Товарів. Сплата штрафу не звільняє Постачальника від обов`язку виконати вимоги Покупця відповідно до пп.6.3.5 цього Договору. (п.7.3. договору)

За порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості Товарів, поставку яких построчено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товарів понад 30 (тридцять) календарних днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено. Сплата пені та/або штрафу не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань за цим договором. (п.7.4. договору)

Сторони домовились, що на суму боргу за порушення строку здійснення платежів зараховується 0,01% річних від простроченої суми. (п.7.7. договору)

Відповідно до п.7.8. договору у разі порушень Постачальником порядку заповнення та/або порядку реєстрації та передачі в Єдиному реєстрі податкових накладних електронної податкової накладної та/або розрахунків коригування до неї Покупцю, які призвели до втрати Покупцем права на податковий кредит з податку на додану вартість, Постачальник зобов`язаний сплатити на

користь Покупця згідно з його письмовою вимогою збитки в розмірі невідшкодованого з 5юджету податку на додану вартість.

Сплата штрафних санкцій, передбачених цим Договором, не звільняє Постачальника від обов`язку відшкодувати за вимогою Покупця збитки, завдані порушенням цього Договору, у повному обсязі. (п.7.9. договору)

Відповідно до п.7.10. договору зобов`язання Постачальника, встановлені даним Договором, забезпечується оперативно-господарськими санкціями, що передбачені ст. 236 Господарського кодексу України, зокрема, але не виключно:

7.10.1. Покупець має право отримати суму нарахованих штрафних санкцій та збитків, заподіяних невиконанням та/або неналежним виконанням Договору Постачальником, з сум, які підлягають виплаті Постачальнику. Оперативно-господарська санкція застосовується до Постачальника після того, як він не сплатив у визначений строк штрафні санкції та/або збитки згідно з розрахунком штрафних санкцій та/або збитків, направленого на його адресу. Про застосування оперативно-господарської санкції Покупець зобов`язаний письмово повідомити Постачальника.

7.10.2. Покупець має право відмовитись від встановлення на майбутнє господарських відносин з Постачальником на підставі п.4 ч.1 ст.236 Господарського кодексу України у разі невиконання та/або неналежного виконання Постачальником зобов`язань за цим Договором. Покупець самостійно приймає рішення про застосування такого виду оперативно-господарських санкцій та повідомляє Постачальника впродовж 7 (семи) робочих днів з дати прийняття відповідного рішення із зазначенням дати, з якої починається їх застосування, шляхом направлення відповідного письмового повідомлення на адресу Постачальника, вказану в розділі 15 Договору, та/або на електронну адресу Постачальника, вказану в п. 14.12. цього договору.

Згідно з п.8.1 договору жодна із сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будьяких умов цього договору у разі настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, а саме: загроза війни, збройного конфлікту або серйозної погрози такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожі атаки, блокади, військове ембарго, дії іноземного ворога, загальну військову мобілізацію, військові дії, оголошену та неоголошену війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокаду, революцію, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України або уповноваженим органом країни виробника товару*, експропріацію, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізицію, громадську демонстрацію, блокаду, страйк, аварію, протиправні дії третіх осіб, пожежу, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборону (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до п.8.2 договору сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс мажора) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс мажора) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торговопромислової палати України та/або відповідним документом виданим уповноваженим органом країни виробника Товару, де виникли дані обставини.

У відповідності до п.8.3 договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі Сторін про неможливість виконання прийнятих за даним Договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово промислової палати України/ відповідного документу уповноваженого органу країни виробника Товару*, позбавляє Сторону права посилатися на будь яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

*Відповідний документ повинен бути належним чином легалізовано на території України (наприклад, шляхом проставлення апостилю, легалізовано в консульській установі України в державі, де відбулися обставини непереборної сили) та мати нотаріально засвідчений переклад на українську мову.

Згідно п.8.4. договору сторони дійшли згоди, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за цим Договором продовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин.

Відповідно до п.8.5. договору якщо обставини непереборної сили безперервно триватимуть понад 90 календарних днів, кожна із Сторін матиме право в односторонньому порядку розірвати Договір, письмово повідомивши про це іншу Сторону не пізніше ніж за 20 календарних днів до очікуваної дати розірвання.

За змістом специфікації до договору про закупівлю сторонами визначено найменування товару, його кількість, ціна та строк поставки - протягом 60 днів.

В подальшому Додатковою угодою № 1 від 15.02.2022р. до договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 26.01.2022р. було змінено ціну договору та викладено п. 3.1. договору у наступній редакції:

"3.1. Ціна цього договору становить 26 039 754,72грн., в тому числі ПДВ - 4 339 959,12грн."

Додаток №1 «Специфікація» до Договору викласти в редакції Додатка № 1 до цієї додаткової угоди.

Інші умови договору залишаються без змін.

Згідно з додатком № 1 (специфікація) до Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) від 26.01.2022р. сторонами було узгоджено строк поставки 180 календарних днів з дати укладення договору; місце поставки - 08151, Київська область, м.Боярка, вул.Маяковського, 49.

Додатковою угодою № 2 від 06.10.2022р. до договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів). від 26.01.2022р. був змінений пункт 15 щодо місцезнаходження, банківських реквізитів та підписів Сторін до Договору.

Отже, датою укладання договору - 26.01.2022р., останнім днем поставки товарів за договором - 25.07.2022р.

Відповідач 01.09.2022р. поставив позивачу товари на суму 18 142 603,92грн., в тому числі ПДВ - 3 023 767,32грн., про що свідчать видаткова накладна № 432 від 01.09.2022р. та акт приймання товарів за кількістю та якістю № 597; 08.09.2022р. на суму 176 006,88грн., в тому числі ПДВ - 29 334,48грн., про що свідчать видаткова накладна № 448 від 08.09.2022р. та акт приймання товарів за кількістю та якістю № 598.

26.12.2022р. позивач направив відповідачу претензію № 1 на суму 1 961 323,40грн., в якій вимагав перерахувати грошові кошти в розмірі 1 961 323,40грн. (пені - 679 020,65грн. та штраф - 1 282 302,76грн.

У відповіді на претензію від 09.01.2023р. № 2201/09 відповідач на підтвердження дії обставин непереборної сили посилається на лист Торговопромислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1. Також відповідач посилається на п.8.1. договору та зазначає, що виробником товарів, згідно умов специфікації є ТОВ "Оскар", виробничі потужності якого знаходиться у м.Нікополь.

Частиною 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

Торгово-промисловою палатою України (ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні.

Дійсно, за загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України). Тобто, можна звільнити від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок буде оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Суд звертає увагу, що законодавчо форс-мажорні обставини звільняють тільки від відповідальності за порушення зобов`язань (тобто від нарахування штрафів/пені), проте не звільняють від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань та не припиняють зобов`язання сторін.

Відповідачем не доведено настання форс-мажорних обставин саме для спірного випадку невиконання господарського зобов`язання.

При укладені Договору між сторонами був узгоджений порядок дій, у випадку настання форс-мажорних обставин (Розділ 8 Договору).

Відповідно до п.8.1. договору жодна із сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будьяких умов цього договору у разі настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, а саме: загроза війни, збройного конфлікту або серйозної погрози такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожі атаки, блокади, військове ембарго, дії іноземного ворога, загальну військову мобілізацію, військові дії, оголошену та неоголошену війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокаду, революцію, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України або уповноваженим органом країни виробника товару*, експропріацію, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізицію, громадську демонстрацію, блокаду, страйк, аварію, протиправні дії третіх осіб, пожежу, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборону (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідно до п.8.2 договору сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс мажора) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс мажора) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торговопромислової палати України та/або відповідним документом виданим уповноваженим органом країни виробника Товару, де виникли дані обставини.

У відповідності до п.8.3 договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі Сторін про неможливість виконання прийнятих за даним Договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово промислової палати України/ відповідного документу уповноваженого органу країни виробника Товару*, позбавляє Сторону права посилатися на будь яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

*Відповідний документ повинен бути належним чином легалізовано на території України (наприклад, шляхом проставлення апостилю, легалізовано в консульській установі України в державі, де відбулися обставини непереборної сили) та мати нотаріально засвідчений переклад на українську мову.

Однак, відповідачем не надано доказів дотримання вказаного порядку. Відповідач своєчасно не повідомляв позивача про настання форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань за договором з наданням належних доказів.

Так, відповідно до п.8.2. договору наявність форс-мажорних обставин має бути підтверджено відповідно до вимог законодавства. Як зазначено вище, наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами шляхом видачі сертифіката.

Частина перша статті 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1ст. 526 ЦК України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст.ст. 610, 611 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч.4 ст.231 ГК України)

Згідно п.7.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

За порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості Товарів, поставку яких построчено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товарів понад 30 (тридцять) календарних днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено. Сплата пені та/або штрафу не звільняє Постачальника від виконання зобов`язань за цим договором. (п.7.4. договору)

Судом встановлено, що товар на суму 18 142 603,92грн. був поставлений з затримкою на 37 днів, на суму 176 006,88грн. з затримкою на 44 дні.

На підставі умов договору та п.7.4. договору позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за період з 26.07.2022р. по 31.08.2022р. на суму 679 020,65грн. та штраф за період з 26.07.2022р. по 07.09.2022р. на суму 1 282 302,75грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд приходить до висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, відповідає вимогам чинного законодавства, тому в цій частині позов підлягає задоволенню, а саме, по стягненню пені в розмірі 679 020,65грн. за період з 26.07.2022р. по 31.08.2022р. та штрафу за період з 26.07.2022р. по 07.09.2022р. на суму 1 282 302,75грн.

Щодо викладеного відповідачем у відзиві клопотання про зменшення розміру неустойки, господарський суд зазначає таке.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що ТПП України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР та Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили(sad) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану. Виробником Товарів, згідно умов Специфікації №1 до Договору № від 26.01.2022 року визначено ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ОСКАР», виробничі потужності якого знаходиться у м. Нікополь. На значній частині території України, в тому числі на території м. Нікополь Дніпропетровської області де знаходиться завод виробника Товарів ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «ОСКАР»», агресором ведуться активні військові дії, що становлять реальну загрозу життю та здоров`ю мирного населення. На підставі чого, Нікопольську громаду було внесено до переліку територій, розташованих у зоні проведення бойових дій на підставі Наказу Мінреінтеграції від 13.07.2023р. № 199. Саме, через постійні обстріли російськими військами міста Нікополь, відповідач втратив можливість своєчасно отримати замовлені Товари, та й, відповідно, своєчасно поставити ці ж Товари в адресу позивача.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. (ч. 3 ст. 551 ЦК України)

При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

З аналізу зазначених норм випливає, що зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до висловленої Великою Палатою Верховного Суду правової позиції, викладеної у постанові від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18:

"Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 ЦК України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві."

Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 09.03.2023 у справі № 902/317/22 позиції:

"...зі змісту вказаних норм вбачається, що законодавець надав суду можливість зменшувати штрафні санкції, який, у свою чергу, має керуватися при вирішенні такого питання не лише принципом свободи договору, який полягає у можливості узгодити сторонами правочину різноманітні штрафні санкції, так і принципом справедливості, добросовісності та розумності.

Верховний Суд акцентує, що положення статей 233 ГК України та 551 ЦК України при вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій є універсальними у правозастосуванні.

При цьому слід враховувати, що застосування статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, Верховний Суд у низці постанов зазначав про те, що, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19), тощо).

Верховний Суд відзначає, що поряд із засадою цивільного законодавства свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) також містить таку засаду як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної плати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19)."

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів щодо звернення відповідача до позивача з листами щодо неможливості здійснення поставки товару у строк, передбачений договором через військову агресію РФ проти України та введення воєнного стану.

Умовами Договору, а саме пунктами 8.2 та 8.3 передбачено, що дії обставин непереборної сили підтверджуються саме сертифікатом Торгово промислової палати України. Не надання такого сертифікату позбавляє сторону права посилатись на будь яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

Отже, відповідачем не було дотримано п.8.2 договору, не довів наявність форс-мажорних обставин, як наслідок відсутні підстави для звільнення його від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за Договором.

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу інтересів між сторонами», а тому положення статтей 233 ГК України та 551 ЦК України не можуть односторонньо застосовуватися на користь відповідача.

У контексті припису статті 233 ГК України суд повинен брати до уваги майновий стан обох сторін, а не лише боржника.

Позивачем надана бухгалтерська довідка щодо стану оплат дебіторської заборгованості за щодобові негативні небаланси та несанкціонований відбір від 26.05.2023р. з якої вбачається, що станом на 01.12.2023р. в бухгалтерському обліку ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" відображена дебіторська заборгованість замовників послуг транспортування за оплати щодобових негативних небалансів по договорам транспортування за оплати щодобових негативних небалансів по договорам транспортування природного газу за період з 01.01.2020 по 30.11.2023, яка складає 38 669 632 051,46грн. Станом на 31.10.2023р. в бухгалтерському обліку ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" відображена дебіторська заборгованість замовників послуг транспортування за оплати несанкціонованого відбору за період з 28.02.2023 по 30.11.2023, яка складає 561 474 517,13грн.

Зі звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2022 рік вбачається, що за 2022 рік збиток ТОВ «Оператор ГТС України» становить 6 371 238 тис. грн., тобто практично 6,4 млрд. грн.

З врахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для зменшення штрафних санкцій (пені та штрафу).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Стаття 13 ГПК України передбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 679 020,65грн. та штрафу в розмірі 1 282 302,75грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на відповідача в розмірі 29 419,85грн.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД", 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26 Б, офіс 217, 3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ", 03065, м.Київ, проспект Любомира Гузара, 44, пеню в розмірі 679 020,65грн., штраф в розмірі 1 282 302,75грн. та судовий збір у розмірі 29 419,85грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29.04.2024

Суддя С.П. Панна