ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2024 р. Справа№ 910/5865/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Данілова А.А. (поза межами приміщення суду);

від відповідача: Дітковський А.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч»

на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.02.2024 року (повний текст складено та підписано 07.03.2024 року)

у справі № 910/5865/23 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудконсалт»

про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Луч» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудконсалт» (далі - відповідач) про стягнення 185 625,08 грн, з яких 121 276,51 грн заборгованості, 48 012,21 грн пені, 2 881,00 грн 3 % річних та 13 455,36 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.02.2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудконсалт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» 121 276,51 грн заборгованості, 30 568,33 грн пені, 2 881,00 грн 3 % річних, 13 455,36 грн інфляційних втрат та 2 522,72 грн судового збору. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

29.02.2024 року Господарський суд міста Києва постановив окрему ухвалу щодо дій посадових/службових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю "Луч" та представника, пов`язаних із незаконним заволодінням грошових коштів у розмірі 42 382,97 грн та виключення/встановлення можливої наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 Кримінального кодексу України.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.02.2024 року по справі №910/5865/23.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема, ст. 246 Господарського процесуального кодексу України, ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, скаржник вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛУЧ» звертався до Господарського суду міста Києва з заявою про відстрочення виконання рішення, оскільки це право передбачено ст. 331 Господарського процесуального кодексу України та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛУЧ» не може негайно виконати це рішення.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛУЧ» не планує ухилятися від сплати коштів по рішенню суду, а навпаки, просило суд про надання відстрочення аби виконати рішення суду належним чином.

Крім того, представник скаржника зауважив, що представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУЧ» Данилова А.А. вступила у справу №910/5865/23 лише 08.02.2024 року, тобто вже після того, як винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, адвокат Данилова А.А. не здійснювала правового супроводу та не діяла від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУЧ» на стадії виконання рішення суду у справі №910/5865/23, а прийняла участь в судових засіданнях, та враховуючи професійну освіту, досвід роботи та статус адвоката, в судовому засіданні 13.02.2024 року повідомила суду, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛУЧ» при зверненні до приватного виконавця було допущено помилку в бухгалтерському обліку.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Суліму В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), суддям: Коротун О.М., Майданевичу А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.02.2024 року у справі №910/5865/23.

04.04.2024 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник відповідача просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а окрему ухвалу господарського суду без змін.

При цьому, представник відповідача, зокрема зазначив, що судом в ухвалі Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 року про поворот виконання рішення у справі було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергобудконсалт» виконало в добровільному порядку рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 року до пред`явлення до виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.10.2023 року та його видачі, а отже, грошові кошти у розмірі 42382,97 грн, мають бути повернуті боржникові.

Так, судом першої інстанції правомірно було з`ясовано протиправність заволодіння грошовими коштами, відсутність у позивача будь-яких підстав володіння ними, а також причини та спосіб, яким позивач протиправно заволодів коштами.

Представник позивача був повністю обізнаний із обставинами набуття позивачем грошових коштів, оскільки готував та звертався до Господарського суду міста Києва в інтересах позивача із відповідними заявами та брав безпосередню участь у розгляді таких заяв. Жодні копії додаткових угод не спростовують зазначеного факту його обізнаності із фактом протиправного заволодіння коштами клієнта.

Крім того, представник відповідача зауважив, що твердження представника скаржника про порушення її прав, як адвоката не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки у судовому рішенні зазначено про встановлення ознак кримінального правопорушення у діях позивача та його представника, а не констатується наявність повного складу злочину та безумовне його доведення.

12.04.2024 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника скаржника до суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник скаржника, зокрема зазначив, що постановлення окремої ухвали стосовно представника позивача - адвоката Данілової Анни Андрієвни є нічим іншим як неправильне встановлення обставин справи. Адвокат вступив у справу як представник лише 08.02.2024 року, в той час як позивач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Костянтина Павловича із заявою від 15.12.2023 року № 1 про відкриття провадження.

При цьому, за твердженням представника скаржника позивач звернувся про відстрочення виконання рішення через скрутний матеріальний стан, що спричинений об`єктивними обставинами. Таким чином, під час судового засідання надані пояснення, які свідчать про відсутність суб`єктивної сторони злочину - прямого умислу і корисливого мотиву.

Представник скаржника в судовому засіданні 24.04.2024 року Північного апеляційного господарського суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, окрему ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 24.04.2024 року заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, окрему ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України, окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується.

Частиною 1 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, який повинен надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено (ч. 11 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України).

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5 ст. 246 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, яке він може реалізувати у випадку виявлення при вирішенні спору по суті порушення певним органом чи особою вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2019 року у справі № 171/2124/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2018 року у справі № 521/18287/15-ц, постанові Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 906/344/21.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудконсалт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» 121 276,51 грн заборгованості, 30 568,33 грн пені, 2 881,00 3 % річних, 13 455, 36 грн інфляційних втрат та 2 522,72 грн судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, вищевказане рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 року добровільно виконано Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергобудконсалт», про що було повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Луч», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №836 (том 2, а.с. 149).

Таким чином, будучи достовірно обізнаним з повним виконанням судового рішення, директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» Михальчук Сергій Георгійович, за рахунок наданих йому, як службовій особі приватного права повноважень, звернувся до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченка Костянтина Павловича із заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудконсалт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» 42 382, 97 грн за вже добровільно виконаним рішенням.

Крім того, будучи достовірно обізнаним про повне та добровільне виконання судового рішення директор Товариства у заяві від 15.12. 2023 року повідомив виконавцю інформацію, вказавши, що залишок до стягнення за наказом Господарського суду міста Києва від 27.10.2023 року у справі №910/5865/23 складає 42 382, 97 грн.

За наслідками розгляду заяви директора Товариства з обмеженою відповідністю «Луч» приватний виконавець відкрив виконавче провадження №73652732 в межах якого стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енегобудконсалт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» 42382,97 грн.

Відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Правоздатність юридичної особи реалізується через її органи, які формують і виражають її волю зовні. Органи юридичної особи не тільки здійснюють управління, а й виступають у майновому обороті від її імені. Тобто дії органів визнаються діями самої юридичної особи. Тому для здійснення правочинів від імені юридичної особи вони не потребують довіреності.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 будучи керівником, діючи як Товариство з обмеженою відповідальністю «Луч» заволодів грошовими коштами Товариства з обмеженою відповідністю «Енегобудконсалт» на суму 42 382, 97 грн.

При цьому, колегія суддів відзначає, що постановою приватного виконавця від 20.12.2023 року на відповідача було покладено основну винагороду приватного виконавця у розмірі 4 238, 30 грн.

Наведені обставини свідчать про ймовірну наявність ознак кримінального правопорушення у діях посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

До складу злочину входять чотири групи ознак (елементів складу злочину): об`єкт злочину, об`єктивна сторона злочину, суб`єкт злочину, суб`єктивна сторона злочину.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 191 Кримінального кодексу України, може бути вчинений у формі:

1) привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні;

2) розтрати такого майна зазначеною особою (ч. 1 ст. 191);

3) привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (ч. 2 ст. 191).

Об`єктивну сторону правопорушення становить заволодіння грошовими коштами Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобудконсалт» шляхом введення в оману приватного виконавця щодо невиконання рішення суду на суму 42 382, 97 грн.

Суб`єктом привласнення і розтрати, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 191 Кримінального кодексу України, може бути осудна приватна особа, яка досягла 16-річного віку і якій майно, що є предметом цього злочину, було ввірене чи перебувало в її віданні.

Суб`єктом привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем (ч. 2 ст. 191 Кримінального кодексу України) може бути лише службова особа.

Суб`єктом злочину є посадова особа Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» - директор.

Твердження представника скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛУЧ» не планує ухилятися від сплати коштів по рішенню суду, а навпаки, просило суд про надання відстрочення аби виконати рішення суду належним чином, колегія суддів не визнає переконливими доводами, зокрема, останні не спростовують вищевказані висновки суду

Враховуючі вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо постановлення окремої ухвали щодо дій посадових/службових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч».

Так, задля перевірки та виключення/встановлення можливої наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 Кримінального кодексу України, та враховуючи, що господарський суд позбавлений процесуальної можливості самостійно встановити наявність або відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом України, в діях посадових/службових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч», суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо звернення до Шевченківського УП ГУНГП в місті Києві в порядку ст. 246 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо постановлення окремої ухвали на представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч», колегія суддів відзначає наступне.

За положеннями ст. 61 Господарського процесуального кодексу України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Підстави і порядок припинення представництва за ордером - законодавством про адвокатуру. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за ордером має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Пунктом 8 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ч. 1 ст. 9 Правил адвокатської етики конфлікт інтересів визначається як суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Відповідно до ст.ст. 13, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Місцевий господарський суд в оскаржуваній окремій ухвалі обмежився лише припущеннями про те, що адвокат Данілова Анна Андріївна, здійснюючи правовий супровід та діючи від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» повинна була попередити і роз`яснити, що дії керівника вказують на ознаки незаконного заволодіння грошовими коштами посадовими особами свого довірителя. Інших правових норм, які на думку суду, порушив представник, ні змісту порушення, місцевий господарський суд не навів.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» Данілова Анна Андріївна не є штатним працівником та не має доступу до внутрішньої діяльності позивача, обсяг правничої (правової) допомоги доручено їй здійснювати лише з 08.02.2024 року, тобто після звернення позивача до приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження, що підтверджується ордером про надання правової (правничої) допомоги серія ВІ №1197071, що свідчить про відсутність підстав, передбачених ст. 246 Господарського процесуального кодексу України для винесення відносно неї окремої ухвали.

У розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», представництво як вид адвокатської діяльності полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта, зокрема в господарському судочинстві, під час здійснення якої адвокат зобов`язаний діяти виключно в інтересах та волі свого клієнта та не використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.10.2018 року у справі №922/4083/17.

Водночас, згідно з п. 18 Основних положень про роль адвокатів, прийнятих VIII Конгресом ООН по запобіганню злочинам 01.08.1990 року, адвокати не повинні ідентифікуватися з клієнтами та їх справами у зв`язку з виконанням професійних обов`язків.

Крім того, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» також передбачено, що професійні права, честь та гідність адвоката гарантуються і охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема, забороняється ототожнення адвоката з клієнтом.

Схожа за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі №9901/388/20.

Так, колегія суддів не встановила обставин, що могли б бути підставою для винесення окремої ухвали щодо представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» Данілової Анни Андріївни , а встановлення таких обставин судом першої інстанції - вважає необґрунтованим.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.

Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» слід задовольнити частково; рішення Господарського суду міста Києва від 29.02.2024 року у справі №910/5865/23 скасувати в частині постановлення окремої ухвали щодо дій представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Луч". В решті ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч» на окрему ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.02.2024 року у справі № 910/5865/23 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.02.2024 року у справі №910/5865/23 скасувати в частині постановлення окремої ухвали щодо дій представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Луч".

В решті ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/5865/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 30.04.2024 року.