ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
30.04.2024 Справа № 914/70/22(914/797/24)
Господарський суд Львівської області у складі судді Морозюка А.Я.,
за участю секретаря Гудими Р.О.
розглянувши у судовому засіданні матеріали справи
за позовом: ОСОБА_1 , м. Самбір Львівської області
до відповідача: Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Самбір Львівської області
про: стягнення невиплаченої заробітної плати в розмірі 238 128 грн. 00 коп.
у межах справи №914/70/22
за заявою: Приватного підприємства Алекс, с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області
від позивача: Яциник В.В. - адвокат
від відповідача: Сливка В.В. - адвокат
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Львівської області, в межах справи №914/70/22 про банкрутство Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, з позовом до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з вересня 2015 року по листопад 2020 року в розмірі 238 128 грн. 00 коп.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, при розподілі позовної заяви визначено єдиний унікальний номер судової справи 914/70/22(914/797/24), головуючим суддею визначено суддю Морозюка А.Я., в провадженні якого перебуває справа №914/70/22 про банкрутство Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства.
Ухвалою суду від 01.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; розгляд справи призначено на 30.04.2024; встановлено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення.
18.04.2024 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення невиплаченої заробітної плати, в якому зокрема зазначено, що позивач пропустив спеціальну позовну давність, встановлену відповідно до ст. 233 КЗпП (3 місяці), та загальну позовну давність, встановлену згідно ст. 256-267 ЦК України (3 роки), відтак відповідач зазначив, що бажає скористатися своїм правом та заявляє про застосування строків позовної давності до спору, що виник у даній справі. Щодо фактичних обставин справи, то відповідач посилаючись на Галузеві угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі "Федерація роботодавців ЖКГ України" та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України (надалі - Галузева угода) на 2013 - 2015 роки та 2017-2018 роки, зазначив що на момент прийняття позивача на роботу чинним був Колективний договір Самбірського ВУВКГ на 2010-2012рр., а з 23.11.2017 року у встановленому законом порядку було зареєстровано Колективний договір Самбірського ВУВКГ на 2017-2018 рр. від 17.04.2017р., яким було, зокрема, погоджено, у зв`язку з важким фінансовим станом підприємства, на період подолання фінансових труднощів не застосовувати коефіцієнт співвідношень тарифної ставки робітника 1-го розряду - 1,50. Також 25 липня 2017 року рішенням Загальних зборів Самбірського ВУВКГ постановлено не застосовувати коефіцієнт співвідношень тарифної ставки робітника 1-го розряду 1.50, у зв`язку з важким фінансовим станом в управлінні на 2 роки: 2017-2018рр. Таким чином відповідач скористався своїм правом на відтермінування виконання мінімальних розмірів ставок (окладів) заробітної плати, встановлених Галузевими угодами, прийнявши відповідні накази. Відтак розрахунок позивача є арифметично невірний, оскільки надмірно завищені позивачем нарахування за періоди період з серпня 2017 року по січень 2018 року, з січня по червень 2019 року, з січня 2020 по червень 2020 року, в сумі складає 94 343,07 грн., а тому сума позову у розмірі 238 128 грн. не підлягає до задоволення. Також у відзиві відповідач просив відмовити у відшкодуванні позивачу судових витрат у розмірі 20 000,00 грн., а також зазначив, що бажає скористатися своїм правом та заявити попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу під час провадження в суді першої інстанції, в розмірі 16 000 грн.
30.04.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив (сформована в системі "Електронний суд" 29.04.2024), в якій зазначено, що позивач відповідно до наказу № 138 від 18.11.2020р. була звільнена з роботи за угодою сторін з 18.11.2020 р. Оскільки спір щодо стягнення належної працівникові заробітної плати є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці, тому з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (рішення від 09.02.1999 №1-рп/99, від 13.05.1997 № 1-зп, від 05.04.2001 № 3-рп/2001), висновків Верховного Суду (рішення від 06.04.2023 у зразковій справі № 260/3564/22 (адміністративне провадження № Пз/990/4/22) право позивача на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком. Окрім цього, 30.01.2024 року представником позивача отримано відповідь на адвокатський запит №22 від 23.01.2024 року з усіма письмовими документами про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, тому хибним є твердження відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Також позивач не погоджується із наданим відповідачем розрахунком та вважає, що ні законодавством України, ні Галузеві угоди за 2013-2015, та 2017-2021 рік не давали право відповідачу застосовувати тричі п.3.2.7. п. 3.2. Розділу 3 Галузевої угоди та не здійснювати оплату праці протягом більше 6 місяців дії Галузевої угоди за 2017-2021 рік. Окрім цього відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним вводилися зміни в оплаті праці у зв`язку з фінансовими труднощами підприємства та в який саме період.
Представник позивача в судовому засіданні 30.04.2024 просив залучити до матеріалів справи відповідь на відзив, позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача просив відкласти розгляд справи для надання можливості ознайомитись з відповіддю на відзив та з метою скористатись правом подачі заперечення. Проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві.
Враховуючи, що відповідь на відзив було направлено позивачем до електронного кабінету відповідача 29.04.2024 о 17:27 год., і відповідач не встиг скористатись своїм правом на подання заперечення на відповідь на відзив, що є підставою для відкладення розгляду справи в контексті положень ч.4 ст.252 ГПК України, а також з метою надання учасникам справи можливості реалізувати право на захист своїх інтересів, з`ясування всіх обставин справи та забезпечення принципу змагальності і рівності перед судом, суд дійшов висновку засідання з розгляду справи по суті відкласти.
З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 46, 216, 234, 252 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:
2. Позивачу та відповідачу: 1) направити в судове засідання своїх повноважних представників.
Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, що передбачені ст.235 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://lv.arbitr.gov.ua /sud5015/.

Суддя Морозюк А.Я.