ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2024 р. м. Київ Справа № 911/1880/23

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк"

49074, місто Дніпро, вулиця Батумська, будинок 11,

до Фізичної особи-підприємця Калініченка Артема Ігоровича

АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення заборгованості

Обставини справи:

Акціонерне товариство "АКЦЕНТ-БАНК" звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою (вх.№ 1623/23 від 20.06.2023) до Фізичної особи-підприємця Калініченко Артема Ігоровича про стягнення загального залишку заборгованості за наданим кредитом в сумі 165748,63 грн., загального залишку заборгованості за процентами в сумі 37945,82 грн., загального залишку заборгованості за винагородою в сумі 21401,21 грн, що разом складає 225095,66 грн. заборгованості за кредитним договором № N20.28. від 24.05.2021.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частин 5, 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечення щодо її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, встановлені сторонам строки подання заяв по суті справи.

Відповідно до частини 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

04.07.2023 копію ухвали Господарського суду Київської області від 23.06.2023 про відкриття провадження у справі надіслано обом сторонам рекомендованим повідомленням.

Як вбачається з відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження відповідача у справі - Фізичної особи-підприємця Калініченка Артема Ігоровича є: АДРЕСА_1 , на яку направлена судом поштою копія ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення суду, що надійшло від АТ "Укрпошта", копія ухвали суду про відкриття провадження у справі вручена відповідачу особисто 18.07.2023, відтак, відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи №911/1880/23, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності сторін відповідно до статей 7, 8, 13 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву та доказів не скористався.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами розгляду та оцінки матеріалів справи, з урахуванням вимог чинного законодавства, суд

встановив:

Позов обгрунтовано наявністю заборгованості у Фізичної особи-підприємця Калініченка Артема Ігоровича (далі - відповідач, позичальник) перед Акціонерним товариством "АКЦЕНТ-БАНК" (далі - позивач, банк), що утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем свого грошового зобов`язання за умовами Кредитного договору №20.28. від 24.05.2021, що укладений між ними.

Так, 24.05.2021 між Акціонерним товариством "АКЦЕНТ-БАНК" та Фізичною особою-підприємцем Калініченком Артемом Ігоровичем укладено Кредитний договір №20.28. (далі - Договір).

У розділі А Договору сторони погодили істотні умови кредитування. Пунктами А1., А2. Договору встановлено, що вид кредиту - строковий кредит. Ліміт цього договору: у розмірі 200000,00 на фінансування поточної діяльності.

Термін повернення кредиту - 23.05.2024, позичальник здійснює погашення Кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (додаток №1 цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою:

сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за Договором*((1 + процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) * Процентна ставка за місяць) / ((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) -1);

сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом * річна процентна ставка / кількість днів поточного року) * кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтеїного платежу;

сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення кредиту - сума щомісячного платежу за %.

Згідно зі статтями 212, 651 Цивільного кодексу України та відповідно до пункту A3. Договору у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому, банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернений кредиту є 23 травня 2024 року.

Відповідно до пункту А6. Договору за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90% річних. У випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених пунктом 2.2.13. цього Договору, банк збільшує процентну ставку на 2% річних за кожен випадок невиконання та/або неналежного виконання. При цьому, банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених пунктом 2.2.13. цього Договору, і дати початку нарахування підвищених процентів. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених пунктом 2.2.13. цього Договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі 20,90% річних. При цьому, банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі 20,90% річних і дати початку її нарахування.

Пунктом А8. передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому, день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день.

Згідно з пунктом А10. Договору позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у пункті А2. цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.

Відповідно до пункту А11. Договору позичальник сплачує Банку винагороду за управління фінансовим інструментом у розмірі 0,000001% процентів від суми встановленого у пункті А2. цього Договору ліміту. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати. Датою сплати є дата встановлення, а також дата збільшення ліміту за Договором. Рахунок для сплати винагороди UA2282312.

Банк, за наявності вільних грошових коштів, зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з пунктом А.1 цього Договору, з лімітом та на цілі, зазначені у пункті А2. цього Договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці пункту 2.1.2. цього Договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни. Строковий кредит надається банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням (пункт 1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що термін повернення кредиту зазначений у пункті А3. цього Договору.

Позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до пунктів 4.1., 4.2., 4.3. цього Договору (пункт 2.2.2. Договору).

Згідно з пунктом 2.2.3. Договору позичальник зобов`язується повернути кредит у терміни, встановлені пунктами 1.2., 2.2.14., 2.3.2. цього Договору.

Позичальник зобов`язується сплатити банку винагороду відповідно до пунктів 2.3.5., 4.4., 4.5., 4.6., 4.13. цього Договору (пункт 2.2.5. Договору).

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з пунктів 1.2., 2.2.3., 2.2.14., 2.3.2., 2.4.1. цього Договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у пункті А6. цього Договору.

Сплата процентів за користування кредитом, передбачених пунктами 4.1., 4.2. цього Договору, здійснюється згідно з пунктом А8. цього Договору (пункт 4.3. Договору).

Відповідно до пункту 4.5. Договору позичальник сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з пунктом А10. цього Договору.

Позичальник сплачує банку винагороду за управління фінансовим інструментом згідно з пунктом А11. цього Договору (пункт 4.6. Договору).

Пунктами 4.10., 4.11. Договору передбачено, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту. Нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується.

24.05.2021 сторонами підписаний додаток № 1 до Договору, відповідно до якого встановлений Графік погашення кредиту та визначені розміри щомісячних ануїтетних платежів, а також строки їх внесення. Відповідним графіком погашення також встановлено, що кінцевим терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних винагород є 23.05.2024.

Позивач зазначає, що банк свій обов`язок виконав повністю та надав позичальнику кредит відповідно до умов Договору в розмірі 200000,00 грн., на підтвердження чого долучив до матеріалів справи меморіальний ордер №TR.17881865.25551.70198 від 24.05.2021.

З позовної заяви вбачається, що станом на 20.06.2024 заборгованість відповідача за Договором становить 225095,66 грн., яка складається з: 165748,63 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 37945,82 грн. загального залишку заборгованості за процентами; 21401,21 грн. загального залишку заборгованості за винагородою, які позивач заявляє до стягнення.

Позивач у позовній заяві також зазначає про те, що ним на адресу відповідача направлялась вимога, яка своєчасно та в повному обсязі не виконана, належний доказ направлення вимоги відповідачу - опис вкладення у цінний лист з відбитком календарного штемпелю поштового відділення є в матеріалах справи, відповідачем отримання цієї вимоги не заперечене.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою між сторонами у справі укладений кредитний договір, який підпадає під правове регулювання норм § 1 і 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно з вимогами статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (§1 та §2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Приписами частини 3 статті 198 Господарського кодексу України встановлено, що відсотки за грошовими зобов`язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Приписами статті 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявними в матеріалах справи доказами доведений факт надання банком відповідачу кредитних коштів за укладеним між ними Договором у розмірі 200000,00 грн., а також зобов`язання відповідача повернути кредитні кошти у строк до 23.05.2024 шляхом сплати ануїтетних платежів згідно із затвердженим графіком.

За період з 24.06.2021 по 25.02.2022 відповідач частково погасив кредитну заборгованість, а також здійснював оплату відсотків та винагороди за кредитне обслуговування. Всього відповідач перерахував банку кошти у розмірі 73984,41 грн., що підтверджується випискою по рахунку за період з 24.06.2021 по 21.04.2023.

Так, матеріали справи свідчать про часткове виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів та підтверджують наявну заборгованість у відповідача перед позивачем за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 165748,63 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до Фізичної особи-підприємця Калініченка Артема Ігоровича про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 165748,63 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом та винагороди за кредитне обслуговування, суд зазначає таке.

Позивач заявляє до стягнення з відповідача 37945,82 грн. заборгованості зі сплати процентів та 21401,21 грн. заборгованості зі сплати винагороди за кредитне обслуговування.

З цього питання судом враховані висновки Верховного Суду в подібних правовідносинах, а саме: Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 Цивільного кодексу України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому, вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Аналогічні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак, не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто, у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Аналогічні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

У пункті 6.35. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 також зазначено, що тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо наслідків порушення відповідачем строків повернення позичених коштів має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання цивільно-правової відповідальності, в тому числі за порушення грошового зобов`язання, враховуючи, що за пунктом 22 частини 1 статті 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України.

Судом також враховані висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, в якій вказано, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а, отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який, при цьому, не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Позивач у цій справі пред`явив відповідачу вимогу від 02.04.2023 про дострокове погашення кредиту, користуючись наданим пунктом 2.3.2. Договору правом, у зв`язку із порушенням відповідачем графіку погашення кредиту, з огляду на що, відповідно до статей 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, в зазначену у повідомленні дату, у цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим кредитом; у вимозі від 02.04.2023 позивач визначив вказану дату - до 09.04.2023 та розрахував грошові зобов`язання відповідача за Договором до моменту його дострокового припинення позивачем: 165748,63 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 541,85 грн. - залишок заборгованості за поточними процентами; 37403,97 грн. - залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом; 21401,21 грн. - залишок заборгованості по комісії.

Прострочення таких оплат за процентами та комісією, станом на пред`явлення банком вимоги про дострокове погашення кредиту, підтверджується матеріалами справи, відповідач її наявність не заперечив, свого контррозрахунку цих нарахувань не надав.

Зважаючи на вказане, розміри цих вимог підтверджені матеріалами справи, відповідачем не заперечені та відповідають вищевказаній позиції Верховного Суду, як такі, що розраховані до дострокового припинення спірних кредитних правовідносин відповідно до наданого позивачем до матеріалів справи розрахунку станом на 02.04.2023, а, отже, у період дії Договору, що визначав право позивача на їх нарахування, відтак, ці позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статтей 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем доведений суду факт порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за Кредитним договором №20.28. від 24.05.2021, натомість, відповідач, станом на день розгляду даної справи, доказів сплати заборгованості суду не надав, заявлених до нього вимог не спростував.

Згідно із частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача повністю, в порядку пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 73, 86, 233, 236, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до Фізичної особи-підприємця Калініченка Артема Ігоровича задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Калініченка Артема Ігоровича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 165748,63 грн. (сто шістдесят п`ять тисяч сімсот сорок вісім гривень шістдесят три копійки), забогованість за процентами у розмірі 37945,82 (тридцять сім тисяч дев`ятсот сорок п`ять гривень вісімдесят дві копійки), заборгованість за винагородою у розмірі 21401,21 грн. (двадцять одна тисяча чотириста одна гривня двадцять одна копійка), 3376,43 грн. (три тисячі триста сімдесят шість гривень сорок три копійки) відшкодування судового збору, що сплачений позивачем за подання позову.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 02.05.2024.

Суддя С.О. Саванчук