ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року м.Дніпро Справа № 904/134/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Смірнов А.А. (в залі суду)

від відповідача: Ластіна Ю.С. (в залі суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 174 "Спорт" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 (суддя Татарчук В.О.) у справі №904/134/24

за позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив №174 "Спорт" (м. Дніпро)

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (м. Дніпро)

про визнання недійсним рішення комісії

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив № 174 "Спорт" звернувся з позовною заявою до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про визнання недійсним рішення комісії по розгляду акту про порушення №117584 від 25.03.2017 року, про визначення обсягу необлікованої електричної енергії та її вартості, оформлене протоколом від 30.05.2017 року №5-37. Судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу просить покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 у справі №904/134/24 залишено без розгляду позов Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 174 "Спорт" про визнання недійсним рішення комісії по розгляду акту про порушення №117584 від 25.03.2017, про визначення обсягу необлікованої електричної енергії та її вартості, оформлене протоколом від 30.05.2017 №5-37.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що у призначений для підготовчого засідання час представник позивача у засідання суду не з`явилися; про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлялися відповідно до вимог статей 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, зокрема позивач та його представник адвокат Смірнов А.А. - шляхом надсилання ухвали суду від 10.01.20 до їх електронних кабінетів.

Доказом належного повідомлення позивача та його представника про підготовче засідання є наявні у справі сформовані системою діловодства суду ("Діловодство спеціалізованого суду") відповідні довідки про доставлення 10.01.2024 до їх електронних кабінетів ухвали суду від 10.01.2024.

Позивач та його представник станом на 06.02.2024 жодних заяв щодо явки/неявки у призначене судом підготовче засідання, можливості його проведення без участі представника чи то відкладення не подали. Відповіді на відзив не надали.

Відповідно, приймаючи до уваги неявку представника позивача в підготовче засідання, обізнаність позивача та його представника про дату, час і місце проведення засідання суду, а також зважаючи на відсутність з їхнього боку заяв чи клопотань щодо можливості проведення підготовчого засідання без участі представника позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов має бути залишений без розгляду.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з ухвалою суду, Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив № 174 "Спорт" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт зазначає, що якщо суд не зобов`язав учасника справи з`являтись до суду, його явка до суду є його правом, а не обов`язком.

Водночас, якщо позивач не з`явився до суду, проте надав суду всі наявні в нього докази, навів у заявах по суті справи свою вичерпну позицію, що дає змогу суду здійснити оцінку підстав позову та обґрунтованості позовних вимог, не вбачається підстав для самостійного ініціювання судом питання про залишення позову без розгляду виключно через неявку позивача та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Самостійне ініціювання судом питання залишення позову без розгляду за наявності в нього можливості розгляду справи за відсутності позивача є виходом за межі принципу диспозитивності судового процесу, обмеженням права на захист та ухиленням суду від виконання його основної функції - правосуддя.

Оскаржувана ухвала була постановлена без дотримання норм процесуального права, зокрема, положень статей 197, 202, 226 ГПК України, що призвело до незабезпечення можливості стороні позивача реалізувати право на доступ до суду.

Встановлені обставини обмеження права сторони на участь у судовому розгляді справи є достатньою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі.

Крім того, матеріали справи свідчать, що судом першої інстанції не витребовувались у позивача будь-які додаткові докази або письмові пояснення. При постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд не обґрунтував, яким чином неявка представника позивача у судові засідання перешкоджатиме вирішенню спору по суті за наявними у матеріалах справи доказами. Судом не обґрунтовано причин неможливості проведення судового засідання без участі представника позивача або відкладення розгляду, чим фактично позбавлено позивача права взяти участь у розгляді справи.

Отже, у даній справі, враховуючи, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, судом першої інстанції не витребовувались у позивача будь-які додаткові докази або письмові пояснення, справа могла бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що з урахуванням положень господарських процесуальних норм, а також судової практики Верховного Суду у подібних правовідносинах, наведених у тексті відзиву на апеляційну скаргу, вважає ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 у справі № 904/134/24 про залишення позовної заяви без розгляду такою, що відповідає нормам ГПК України та відповідній судовій практиці Верховного Суду. Просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 у справі № 904/134/24 про залишення позовної заяви без розгляду залишити без змін.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., судді Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2024 апеляційну скаргу залишено без руху; встановлений строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання ухвали, а саме надати оригінал платіжного документа про сплату судового збору у сумі 2 422, 40 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 у справі №904/134/24.

15.03.2024 до канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 18.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 174 "Спорт" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 у справі №904/134/24. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.04.2024 об 14:00 год.

16.04.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив № 174 "Спорт" звернувся з позовною заявою до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про визнання недійсним рішення комісії по розгляду акту про порушення №117584 від 25.03.2017 року, про визначення обсягу необлікованої електричної енергії та її вартості, оформлене протоколом від 30.05.2017 року №5-37. Судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу просить покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 06.02.2024.

26.01.2024 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позов в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в позові.

У призначений для підготовчого засідання час представник позивача у засідання суду не з`явилися; про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлялися відповідно до вимог статей 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, зокрема позивач та його представник адвокат Смірнов А.А. - шляхом надсилання ухвали суду від 10.01.20 до їх електронних кабінетів.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частинами 1, 4 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

За приписами ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дане право кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі Пономаренко проти України).

В рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

За приписами ч. 5, 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як передбачено ч. 4 ст. 202 ГПК України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України).

У розумінні наведених положень процесуального закону, залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору. Тобто, коли йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті заявленого спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.12.2022 у cправі №910/12184/20.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами ст.ст. 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності.

Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі №910/16978/19, від 16.10.2020 у справі № 910/8816/19, які в силу положень ч. 4 ст. 236 ГПК України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13.01.2021 у справі № 910/4372/20, оскільки об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у вказаних постановах виклала правовий висновок щодо застосування ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України (неявка позивача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання за відсутності клопотання останнього про розгляд справи за його відсутності є підставою для залишення позову без розгляду) і такий висновок є чітким, зрозумілим й сприяє однозначному застосуванню вказаних норм процесуального права, то суд касаційної інстанції не вбачає підстав для відступу від правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної у постановах від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15, від 05.06.2020 у справі № 910/16978/19, від 10.02.2021 у справі № 916/365/17.

Вищенаведені висновки Верховного Суду підлягають врахуванню в порядку частини 4 статті 236 ГПК України.

Як встановлено матеріалами справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2024 прийнято до розгляду позову заяву Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №174 «Спорт» та відкрито провадження у справі № 904/134/24 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 06.02.2024 об 12:00 год.

Апелянтом не оспорюється правильність встановлення судом першої інстанції того факту, що Позивач належним чином повідомлений про судове засідання, що підтверджується довідкою суду про доставку ухвали до електронного кабінету позивача (а.с.67, т.1).

Відповідно до протоколу судового засідання Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024, в судовому засіданні був присутній адвокат Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» Тищенко Т.А., представники позивача у судове засідання не з`явились (а.с. 126, т.1).

Позивач свого повноважного представника для участі в судовому засіданні 06.02.2024 не забезпечив, будь-яких клопотань з цього приводу суду не направив, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що «… Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд …

… Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасник справи зобов`язаний …

… Тобто, згідно з аналізом цих норм права, якщо суд не зобов`язав учасника справи з`являтись до суду, його явка до суду є його правом, а не обов`язком.

Водночас, якщо позивач не з`явився до суду, проте надав суду всі наявні в нього докази, навів у заявах по суті справи свою вичерпну позицію, що дає змогу суду здійснити оцінку підстав позову та обґрунтованості позовних вимог, не вбачається підстав для самостійного ініціювання судом питання про залишення позову без розгляду виключно через неявку позивача та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання …

… Самостійне ініціювання судом питання залишення позову без розгляду за наявності в нього можливості розгляду справи за відсутності позивача є виходом за межі принципу диспозитивності судового процесу, обмеженням права на захист та ухиленням суду від виконання його основної функції - правосуддя.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2024 року у справі № 904/134/24 було призначено підготовче засідання, яке відбудеться 06.02.2024 о 12:00год. у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання №1-402 за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка;

явку у судове засідання визнано необов`язковою, залишивши її на розсуд учасників справи. строк для надання відповіді на відзив встановлено не було.

Згідно з Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану, опублікованими Радою суддів України 02 березня 2022 року рекомендовано, зокрема, по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

06.02.2024 року представник позивача, адвокат Смірнов А.А. приймав участь в судовому засіданні у справі 190/678/23 в Дніпровському апеляційному суді, призначеному на 10.30, та розраховував бути присутній в судовому засіданні на 12.00, але з урахуванням оголошеної повітряної тривоги, яка розпочалась о 10.43 хв. (підтверджується витягом з https://patrul.in.ua/povitryana-tryvoga-v-ukrayini-karta, є загальновідомою обставиною) судове засідання відбулось із затримкою.

Обставина повітряної тривоги вплинула на графік роботи як позивача так і його представника, у зв`язку з чим, позивач не забезпечив вчасну явку свого представника до суду.

Слід також зазначити, що судове засідання у справі не було розпочато судом 06.02.2024 року о 12 год. 00 хв., а тому посилання на те, позивач не забезпечив явку свого представника в призначений час є безпідставним, оскільки в призначений час судове засідання не було розпочато.

Пунктом 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" (заява № 8863/06) від 18.11.2010 року визначено критерії, за якими національні суди можуть обмежити право на суд для особи, а зокрема зазначено про те, що такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

При застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскаржувана ухвала була постановлена без дотримання норм процесуального права, зокрема, положень статей 197, 202, 226 ГПК України, що призвело до незабезпечення можливості стороні позивача реалізувати право на доступ до суду.

Встановлені обставини обмеження права сторони на участь у судовому розгляді справи є достатньою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі.

Крім того, матеріали справи свідчать, що судом першої інстанції не витребовувались у позивача будь-які додаткові докази або письмові пояснення. При постановленні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд не обґрунтував, яким чином неявка представника позивача у судові засідання перешкоджатиме вирішенню спору по суті за наявними у матеріалах справи доказами. Судом не обґрунтовано причин неможливості проведення судового засідання без участі представника позивача або відкладення розгляду, чим фактично позбавлено позивача права взяти участь у розгляді справи.

Отже, у даній справі, враховуючи, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, судом першої інстанції не витребовувались у позивача будь-які додаткові докази або письмові пояснення, справа могла бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Підсумовуючи вищевикладене, оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним дотриманням вимог Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності залишення позову у даній справі без розгляду. …» відхиляються колегією суддів як такі, що знаходяться в межах обов`язку апелянта нести негативні наслідки, пов`язані з його неявкою в судове засідання, ненадання заяв про розгляд справи за його відсутності чи то, відкладення розгляду справи і відповідають принципу диспозитивності господарського судочинства.

Висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду є обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі суду першої інстанції, яка є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 у справі №904/134/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 174 "Спорт" на неї, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2422,40 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив № 174 "Спорт" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 у справі №904/134/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2024 у справі №904/134/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2422,40 грн покласти на Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив № 174 "Спорт".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.05.2024.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус