СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

01 травня 2024 року м. Харків Справа № 917/1190/23

Східний апеляційний господарський суд у складі судді: Шутенко І.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту молоді та спору Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вх. № 997 П/1) на рішення, ухвалене Господарським судом Полтавської області у складі судді Киричук О.А. 19.03.2024 (повний текст складено та підписано 29.03.2024) у справі №917/1190/23

за позовом Департаменту молоді та спору Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

про визнання дій незаконними,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області звернувся Департамент молоді та спору Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з позовом, в якому просив визнати дії Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" щодо нарахування вартості спожитого тепла Департаменту молоді та спорту Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області стосовно приміщення за адресою: 39600, м.Кременчук, вул. Київська, буд. 85, за період з початку опалювального періоду 2022-2023, а саме з 01.11.2022 і до дня ухвалення відповідного рішення суду, згідно двоставкового тарифу - незаконними.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.03.2024 в позові відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, виходив з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 ГК України, суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання (ч. 2 ст. 190 ГК України).

Державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку (ч. 1 ст. 191 ГК України).

З огляду на зазначені норми законодавства місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що відповідач не має права самостійно встановлювати тарифи на постачання теплової енергії споживачам, в тому числі - позивачу, а отже і не може самостійно їх змінити.

16.04.2024 до Східного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" надійшла апеляційна скарга Департаменту молоді та спору Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, в якій просить суд:

1. відстрочити сплату судового збору за звернення з апеляційною скаргою;

2. скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2024 у справі №917/1190/23 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Департаменту молоді та спору Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області;

3. стягнути з відповідача судові витрати.

На думку апелянта під час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було повно та всебічно з`ясовані обставини справи, не в повній мірі досліджено докази, які містяться в матеріалах справи, неправильно застосовані норми матеріального права, а саме ст. 1 Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 апеляційну скаргу/справу №917/1190/23 передано для розгляду суду у складі колегії: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.04.2024 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1190/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Департаменту молоді та спору Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вх.№997П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2024 у справі №917/1190/23 до надходження матеріалів справи.

30.04.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшла справа №917/1190/23.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суд дійшов висновку про залишення її без руху виходячи з такого. Статтею 258 ГПК України встановлені вимоги до форми та змісту апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 3 статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Як убачається з апеляційної скарги, до неї не додано доказів сплати судового збору. При цьому, апелянт звернувся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

Клопотання обґрунтовано тим, що апелянт є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок місцевого бюджету. Апелянт зазначає, що через військову агресію РФ фінансування Департаменту молоді та спору Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було обмежено.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;

або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, з аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відтак, заявник апеляційної скарги не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір" та зазначені ним у заяві підстави не передбачені вказаною нормою.

Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади. Отже, самі лише обставини, пов`язані з обмеженням фінансування закладу, відсутністю вільних коштів і фінансової можливості для оплати судового збору не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору.

З огляду на відсутність обставин, передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" закріплено, що за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду сплачується судовий збір 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої зави і скарги.

Спір у даній справі є спором немайнового характеру.

Законом У країни "Про судовий збір" передбачено, що за звернення до суду з позовною заявою немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про державний бюджет 2023" встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2684грн.

З викладеного вбачається, що за звернення з позовом у даній справі у 2023 році підлягав сплаті судовий збір: 2684грн.

Отже, за звернення з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у даній справі апелянт має надати докази сплати судового збору у розмірі 2684х150%=4026грн. При цьому, ч. 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Апеляційна скарга подана в електронній формі через підсистему "Електронний суд". Отже, апелянт має надати докази сплати судового збору за звернення зі скаргою у розмірі 4026х0,8=3220,80грн.

Реквізити для сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду є:

Отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Шевченк/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947

Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.)

Рахунок отримувача UA2020653

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Відповідно до ч. 2 статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку заявнику для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 260 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту молоді та спору Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.03.2024 року у справі №917/1190/23 залишити без руху.

2. Департаменту молоді та спору Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки: надати докази сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 3220,80грн протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз`яснити скаржнику, якщо останній не усуне недоліки апеляційної скарги у строк встановлений судом, вона вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати за веб-адресою https://eag.court.gov.ua/sud4875/.

Суддя І.А. Шутенко