ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"30" квітня 2024 р. Cправа № 902/85/24
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,
за участю секретаря судового засідання Данелюк Х.О.,
представника відповідача - Ременюка К.В.,
у відсутності представника позивача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи
про внесення змін до договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди у запропонованій позивачем редакції,
04.04.2024 Господарським судом Вінницької області прийнято рішення у справі №902/85/24 за позовом Приватного підприємства Агрофірма "Росток" до Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про внесення змін до договору оренди землі шляхом визнання укладеною додаткової угоди у запропонованій позивачем редакції.
У судовому засіданні 04.04.2024 представником позивача до закінчення судових дебатів заявлено про надання доказів понесення Приватним підприємством Агрофірма "Росток" витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
09.04.2024 в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №902/85/24 з додатком ряду документів на підтвердження витрат Приватного підприємства Агрофірма "Росток" на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Ухвалою суду від 10.04.2024 для вирішення питання про судові витрати позивача на професійну правничу допомогу призначено судове засідання на 30.04.2024 о 10:00 год.
На визначений час у судове засідання 30.04.2024 з`явився представник відповідача, який підтримав клопотання про відмову у стягненні витрат позивача на професійну правничу допомогу. Повідомлений належним чином представник позивача (шляхом доставки ухвали від 10.04.2024 до Електронного кабінету ЄСІТС) правом участі у судовому засіданні не скористався. Поряд з цим 30.04.2024 в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява представника позивача про проведення судового засідання 30.04.2024 без його участі, відповідно до якої останній повністю підтримує подану заяву щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку про розгляд питання розподілу понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу за відсутності представника позивача.
Визначаючись щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).
Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).
Як слідує з матеріалів справи, 21.12.2023 між Адвокатом Тимощуком Євгенієм Сергійовичем (Адвокат) та Ободівською сільською радою Гайсинського району Вінницької області (Клієнт) укладено Договір №1-АР про надання правової допомоги (Договір), відповідно до п. 1.2.1. якого Клієнт доручає, а Адвокат, відповідно до чинного законодавства, приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснити усі необхідні дії щодо захисту прав і представництва інтересів Клієнта з питань збору та підготовки документів для подання позовних заяв до суду з подальшим представництвом інтересів в суді, де предметом спору є земельні ділянки вказані у додатках до цього договору.
Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до його повного виконання (п. 7.1. Договору).
Оплата авансового платежу по гонорару проводиться Клієнтом безготівковим платежем на рахунок Адвоката в сумі 10 000,00 грн. при укладенні Договору, а решта суми гонорару сплачується протягом 3-х місяців після прийняття рішення по суті судової справи в суді І інстанції.
Згідно підписаного між сторонами Акту виконаних робіт до Договору від 05.04.2024 сторони підтвердили повне виконання робіт і наданих послуг згідно Додатку №2 від 21.12.2023 до Договору та оплату Клієнтом авансового платежу в сумі 10 000,00 грн.
Підтвердженням оплати Приватним підприємством Агрофірма "Росток" Адвокату 10 000 грн згідно Додатку № 2 до Договору є наявна в матеріалах справи копія платіжної інструкції №2565 від 22.01.2024.
Також матеріали справи містять копії ордеру серії АВ №1107938 від 21.12.2023 на представництво інтересів позивача адвокатом Тимощуком Євгенієм Сергійовичем.
Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Частинами першою та другою статті 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру,
- погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Наведений порядок обчислення гонорару адвоката викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21. Також Велика Палата Верховного суду зазначила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Згідно із п. 1 Додатку №2 від 21.12.2023 до Договору сторони погодили фіксований розмір гонорару Адвоката, що становить 15 000 грн.
Поряд з цим у п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 висловлено правову позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару теж можливо доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/2702/21 від 12.01.2023 викладено висновок, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.
Так, за приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Враховуючи зміст норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.
Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, враховуючи характер спору у даній справі, ступінь її складності, незначний обсяг матеріалів у справі, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд вважає завищеним розмір таких витрат в сумі 15 000 грн.
Так, слушними є доводи відповідача, що підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, тому заявлений розмір витрат не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Водночас результат вирішення спору не міг вплинути на репутацію сторін та не викликав публічного інтересу.
Слід зазначити, що характер спору є типовим, обсяг поданих позивачем матеріалів у справі є незначним (фактично обмежується поданням позовної заяви). Подання заяви про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню, що відповідає позиції, викладеній у постанові ОП КГС ВС від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.
Окрім того, розгляд справи не був тривалим, спір було вирішено за результатами другого засідання, тобто Адвокат позивача брав участь у двох судових засіданнях. Призначене підготовче засідання 15.02.2024 у справі № 902/85/24 не відбулося у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у Вінницькій області, а також загрозою ракетних ударів по території України, що підтверджується службовою запискою секретаря судового засідання №б/н від 15.02.2024. Поряд з цим представник позивача клопотав про відкладення підготовчого судового засідання 15.02.2024, враховуючи неможливість забезпечити явку у таке засідання (а.с. 103).
Враховуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суд вважає, що співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі загалом складають 7500 грн.
У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки позов у справі №902/85/24 задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500 грн, тобто у розмірі, який визнано судом обґрунтованим.
Керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Ухвалити додаткове рішення про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу у справі №902/85/24.
3. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
4. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
5. Примірник повного додаткового рішення надіслати учасникам справи до Електронних кабінетів ЄСІТС.
Повне додаткове рішення складено 02 травня 2024 р.
Суддя А.А. Тварковський
1 - до справи.