ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" травня 2024 р. Справа № 909/575/20

Суддя Західного апеляційного господарського суду Галушко Н.А.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" б/н від 29.04.2024 (вх.ЗАГС 01-05/1237/24 від 29.04.2024)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2024 (суддя Горпинюк І.Є.)

у справі № 909/575/20

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз"

про стягнення заборгованості в розмірі 51 177 495,83 грн.

ВСТАНОВИВ

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2024 справі №909/575/20 позов задоволено частково. Стягнено з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 44 678 598 грн 58 коп. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 1 957 860 грн 67 коп. пені, 1 840 984 грн 30 коп. трьох процентів річних, 2 332 843 грн 80 коп. інфляційних втрат та 3 288 783 грн 83 коп. витрат зі сплати судового збору. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 291 914,47 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 24 027,91 грн пені, 15 619,79 грн трьох процентів річних та 35 646,31 грн інфляційних втрат відмовлено. Витрати зі сплати судового збору в сумі 23850,97 грн покладено на позивача

АТ "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" подано апеляційну скаргу б/н від 29.04.2024 (вх.ЗАГС 01-05/1237/24 від 29.04.2024), в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.04.2024 у справі №909/575/20 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні з АТ "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" на користь АТ «Укртрансгаз» 643 303 грн 77коп вартості послуг балансування. Судові витрати покласти на АТ «Укртрансгаз».

Також, скаржником подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на важке фінансове становище підприємства.

Відповідно до норм ст. 8 Закону України „Про судовий збір" в чинній редакції, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Насамперед варто зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у ст. 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

ст. 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в ст. 5, або у справах із предметом спору, не охопленим ст. 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених ст. 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у п. 3 ч. 1 ст. 8, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Окремо слід зазначити, що встановлений ст. 8 Закону України «Про судовий збір» перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.

При цьому, як уже зазначалось, із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату. Крім того, із наведеного вбачається, що прийняти рішення про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд може і з власної ініціативи у тому разі, коли юридична особа звертається із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Зазначеної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2021 у справі № 940/2276/18.

Питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття нею всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі ст. 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (п. 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (п. 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (заява № 28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції (п. 60).

Таким чином, відстрочення сплати судового збору (розстрочення його сплати, звільнення від сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Звертаючись з клопотанням про звільнення або відстрочення сплати судового збору АТ "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" посилається на важке фінансове становище підприємства.

Водночас, як було вказано вище, положення п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Однак предметом цієї справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, оцінивши доводи, наведені скаржником в обґрунтування вимог поданого ним клопотання, враховуючи вищезазначені законодавчі приписи, суд не вбачає правових підстав для відстрочення апелянту сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно ст. 4 Закону України Про судовий збір розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарг.

Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум). При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на наведене, скаржнику слід подати суду докази сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 11 579,47 грн за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК Львiв/Личаківський р-н/22030101 код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38008294 банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) код банку отримувача (МФО) 899998 рахунок отримувача UA2013954 код класифікації доходів бюджету 22030101.

Згідно з ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Також, судова колегія зазначає, що п.2 ч.2 ст. 258 ГПК України встановлено, що в апеляційній скарзі має бути зазначено зокрема відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 56, 234, 258, 260 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" б/н від 29.04.2024 про відстрочення сплати судового збору.

2.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Тисменицягаз" б/н від 29.04.2024 (вх.ЗАГС 01-05/1237/24 від 29.04.2024)залишити без руху.

3.Апелянту усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі 11 579,47 грн протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

4.При неусуненні недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику в порядку ч. 4 ст. 174 ГПК України.

5.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Галушко Н.А.