ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
15 квітня 2024 року Справа № 915/1118/23
Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,
при секретарі судового засідання Шараєвої М.В.,
за участю представників учасників справи
від позивача: не з`явився
від відповідача: Мельников І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.04.2024 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати дивідендів за 2021 рік у сумі 29671,52 грн, 3% річних у сумі 602,37 грн, інфляційних втрат у сумі 1545,28 грн, а також 2684,00 грн судового збору.

Позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області з заявою про ухвалення додаткового рішення, сформованою в системі "Електронний суд" 08.04.2024 (вх. № 4181/24 від 08.04.2024), в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на надання правничої допомоги у розмірі 30000,00 грн.

Ухвалою суду від 10.04.2024 розгляд вказаної заяви було призначено на 15.04.2024 о 14:30.

12.04.2024 від відповідача на адресу суду надійшли заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення № б/н від 12.04.2024 (вх. № 4458/24), в яких відповідач, посилаючись на практику Верховного Суду, зважаючи на недоведеність та не співмірність (вартість послуги нерозумно завищена, повторення одних дій у різних варіантах синонімів з різними цінами) витрат вимогам ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема щодо складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та ціни позову, просить зменшити розмір відшкодування витрат на правову допомогу до 10% від заявленої позивачем суми в 30000,00 грн.

Сторони повідомлені про час та місце проведення судового засідання через "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

В судове засідання 15.04.2024 з`явився повноважний представник відповідача, який підтримав подані заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення.

15.04.2024 за результатами проведеного засідання, суд на підставі статей 233, 240 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) оголосив вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Розглянувши заяву позивача, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 ГПК України).

Згідно ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. 2 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено висновок, що практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №920/13/19 наголосив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може з власної ініціативи не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи господарським судом встановлено, що між адвокатом Уртаєвим Олегом Ігоровичем і ОСОБА_1 (Клієнт) укладений договір про надання правової допомоги № 14-06/22 від 14.06.2022 (далі - Договір), за умовами якого адвокат зобов`язався надати усіма законними методами та способами правової допомоги та правових послуг (консультації, роз`яснення, складання документів, подача документів до відповідних державних, у тому числі, але не виключно в АТ "Миколаївобленерго" та судових установ, безпосередня участь адвоката у судових засіданнях всіх рівнів інстанцій тощо - перелік правових послуг детально закріплений у розділі "Права та обов`язки Адвоката") Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів та представництва інтересів в органах державної влади, місцевого самоврядування, в АТ "Миколаївобленерго", перед третіми особами, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та іншого судочинства, а також зокрема, але не виключно в Господарському суді Миколаївської області, Господарському суді Одеської області, Південно-західному апеляційному господарському суді, Одеському апеляційному суді, Верховному суді тощо з будь-яких питань.

Сторонами в п. 4.1. Договору погоджено, що вартість послуг адвоката визначена у додатковій угоді № 1.

Відповідно до п. 3.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом 2 років, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх обов`язків за Договором.

Сторонами Договору укладено додаткові угоди до Договору, а саме: № 1 від 25.08.2022, № 2 від 05.07.2023 та № 3 від 05.04.2024.

Так, пунктом 1 додаткової угоди № 1 від 25.08.2022 до Договору, сторони дійшли згоди доповнити розділ 4 Договору пунктом 4.2. наступного змісту:

4.2. Оплата за Договором здійснюється протягом 3 (трьох) днів після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг на розрахунковий рахунок адвоката р/рUA4900302, АТ КБ "Приватбанк".

Пунктом 1 додаткової угоди № 2 від 05.07.2023 до Договору, сторонами передбачено, що на виконання п. 1.1. Договору, сторони дійшли згоди, що адвокат подає до Господарського суду Миколаївської області в інтересах клієнта позовну заяву до АТ "Миколаївобленерго" про стягнення заборгованості з виплати дивідендів за 2021 рік, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виплати дивідендів за 2021 рік.

Пунктом 2 додаткової угоди № 2 від 05.07.2023 до Договору, сторонами передбачено, що відповідно до п. 4.1. Договору, сторони дійшли згоди визначити вартість послуг адвоката за подання до Господарського суду Миколаївської області в інтересах клієнта позовну заяву до АТ "Миколаївобленерго" про стягнення заборгованості з виплати дивідендів за 2021 рік, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виплати дивідендів за 2021 рік у розмірі 40000,00 грн.

Пунктом 1 додаткової угоди № 3 від 05.04.2024 до Договору, сторонами передбачено, що відповідно до п. 4.1. Договору, у зв`язку з частковим визнанням позовних вимог у справі № 915/1118/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ "Миколаївобленерго" про стягнення заборгованості з виплати дивідендів за 2021 рік, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виплати дивідендів за 2021 рік, сторони дійшли згоди, що розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 30000,00 грн.

До заяви про стягнення витрат на правничу допомогу позивачем додані копії наступних документів:

- договору № 14-06/22 про надання правової допомоги від 14.06.2022;

- додаткової угоди № 1 від 25.08.2022 до договору № 14-06/22 про надання правової допомоги від 14.06.2022;

- додаткової угоди № 2 від 05.07.2023 до договору № 14-06/22 про надання правової допомоги від 14.06.2022;

- додаткової угоди № 3 від 05.04.2024 до договору № 14-06/22 про надання правової допомоги від 14.06.2022;

- акту № 1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05.04.2024;

- рахунку № 1 від 05.04.2024 за договором № 14-06/22 від 14.06.2022;

- платіжної інструкції № @2PL033396 від 05.04.2024 на суму 30000,00 грн.

Згідно з наведеним у акті № 1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05.04.2024 та наданими позивачем доказами, адвокатом позивачу були надані послуги правової допомоги на загальну суму 30000,00 грн, а саме:

- попередня консультація щодо спірних питань (1 година), вартістю 3000 грн за 1 годину, на суму 3000 грн;

- вивчення та правовий аналіз документації (3 години), вартістю 1000 грн за 1 годину, на суму 3000 грн;

- підготовка та подання позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 до АТ "Миколаївобленерго" про стягнення заборгованості з виплати дивідендів за 2021 рік, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виплати дивідендів за 2021 рік (5 годин), вартістю 2000 грн за 1 годину, на суму 10000 грн;

- представництво інтересів в Господарському суді Миколаївської області; підготовка та подання процесуальних документів у справі № 915/1118/23 (3 години), вартістю 2000 грн за 1 годину, на суму 6000 грн;

- збір та аналіз доказів по справі № 915/1118/23 (3 години), вартістю 1000 грн за 1 годину, на суму 3000 грн;

- вивчення та аналіз проміжних звітів АТ "Миколаївобленерго" (2 години), вартістю 1500 грн за 1 годину, на суму 3000 грн;

- адвокатський запит на адресу АТ "Миколаївобленерго" (1 година), вартістю 1000 грн за 1 годину, на суму 1000 грн;

- адвокатський запит на адресу Фонду державного майна України (1 година), вартістю 1000 грн за 1 годину, на суму 1000 грн.

Клієнт здійснив оплату адвокату у розмірі 30000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № @2PL033396 від 05.04.2024 з призначенням платежу: "Сплата за договором про надання правової допомоги № 14-06/22 від 14.06.2022 (без ПДВ), ОСОБА_1 ".

У матеріалах справи міститься ордер серії ВН № 1264092 від 07.07.2023, виданий адвокатом Уртаєвим Олегом Ігоровичем на представництво інтересів ОСОБА_1 в Господарському суді Миколаївської області на підставі договору про надання правової допомоги № 14-06/22 від 14.06.2022.

Повноваження Уртаєва Олега Ігоровича як адвоката підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 2567 від 22.02.2013.

Судом встановлено, що адвокатом Уртаєвим Олегом Ігоровичем у даній справі подавались до суду такі документи як: позовна заява б/н від 07.07.2023; відповідь на відзив б/н від 14.08.2023; пояснення на заперечення б/н від 21.08.2023; клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції б/н від 11.09.2023, б/н від 20.10.2023; заява про ухвалення додаткового рішення б/н від 08.04.2024.

Адвокат Уртаєв О.І приймав участь в одному судовому засіданні (04.04.2024) в режимі відеоконференції у даній справі.

Таким чином, подані позивачем документи щодо вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу адвоката в рамках розгляду спору у даній справі №915/1118/23 є належними і допустимими доказами на підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених статтею 126 ГПК України.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, відповідачем подані заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в яких просить зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 10% від заявленої позивачем суми в 30000,00 грн та вказує, що позивачем, зазначивши до стягнення витрати на правничу допомогу, не доведено їх розумність та співмірність (вартість послуги нерозумно завищена, повторення одних дій у різних варіантах синонімів з різними цінами), тобто позивачем не дотримано вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України.

Так, відповідач зазначає, що

- відповідач у відзиві частково визнав вимоги позивача, зокрема щодо стягнення з відповідача дивідендів у розмірі 29671,52 грн та відповідачем також була визнана сума боргу в листі від 12.05.2023 №01.01/01-22-2583 у відповідь на адвокатський запит від 05.05.2023, що свідчить про нескладність цієї справи;

- адвокат фразу "вивчення та правовий аналіз документації" трактує три рази у різних синонімах, а саме: "попередня консультація щодо спірних питань", "вивчення та правовий аналіз документації", "збір та аналіз доказів по справі", та фактично за 1 дію зазначає три суми по 3000 грн за кожну.

- адвокат фразу "підготовка та подання позовної заяви" у сумі 10000 грн трактує по іншому "підготовка та подання процесуальних документів" - 6000 грн, тобто знову двічі у різних синонімах та за одну дію зазначає дві суми 10000 грн та 6000 грн;

- відповідач вважає необґрунтованим включення до стягнення з відповідача витрат у розмірі 1000 грн за подання адвокатського запиту на адресу Фонду державного майна України, так як отримання відповіді на вказаний запит жодним чином не впливало на стягнення з відповідача дивідендів, 3% річних та інфляційних втрат.

Суд, розподіляючи витрати за послуги адвоката, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи договір про надання правової допомоги з додатковими угодами до нього, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) з зазначенням в ньому конкретного переліку послуг, які надано із зазначенням вартості кожної з них, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у заявленому розмірі, адже розмір таких витрат має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, а й відповідати критеріям реальності та розумної необхідності таких витрат, а також співмірності зі складністю справи.

Предметом спору у даній справі було стягнення з відповідача заборгованості з виплати дивідендів за 2021 рік у розмірі 29671,52 грн, 3% річних за прострочення виплати дивідендів за 2021 рік у розмірі 602,37 грн, інфляційні втрати за прострочення виплати дивідендів за 2021 рік у розмірі 1545,28 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.04.2024 позовні вимоги Клієнта задоволено повністю; стягнуто з Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати дивідендів за 2021 рік у сумі 29671,52 грн, 3% річних у сумі 602,37 грн, інфляційних втрат у сумі 1545,28 грн, а також 2684,00 грн судового збору.

За результатами аналізу наданих позивачем акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та матеріалів справи, судом взято до уваги, що рівень складності справи та, відповідно, розрахунків з виплати дивідендів, 3% річних та інфляційних втрат, - є незначним. До того ж, ще до подання позову до суду у відповіді відповідача на адвокатський запит та надалі у відзиві на позовну заяву відповідачем визнано нараховану останнім позивачу суму дивідендів за 2021 рік у розмірі 29671,52 грн, що також вказує на незначний рівень складності справи.

Крім того, судом приймається до уваги, що Господарським судом Одеської області розглядалась аналогічна справа №916/1585/22, на яку посилається позивач у поданих до суду поясненнях на заперечення від 21.08.2023, між тими ж учасниками справи та за участю того ж представника позивача адвоката Уртаєва Олега Ігоровича за подібним предметом позову про стягнення з АТ "Миколаївобленерго" на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати дивідендів за 2019 та 2020 роки і 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виплати вказаних дивідендів, рішенням Господарського суду Одеської області від 25.08.2022 у справі № 916/1585/22 задоволено позовні вимоги у повному обсязі, а тому суд вважає, що вказане також додатково підтверджує, що представником позивача по-перше, вже була сформована правова позиція стосовно спірних правовідносин та по-друге, витрачалось значно менше часу на підготовку позову, ніж вказано ним в акті приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг).

Також зі змісту наданого Акту № 1 приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05.04.2024 вбачається, що деякі зазначені в ньому послуги є тотожними та дублюють одна одну, що призводить до необґрунтованого завищення обсягів фактично наданих послуг та їх вартості, зокрема, "збір та аналіз доказів по справі 915/1118/23" та "вивчення та аналіз проміжних звітів АТ «Миколаївобленерго»" - фактично є одною послугою щодо збору та аналізу доказів у справі.

В контексті понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з позиції обґрунтованості, співмірності витрат із складністю справи, відповідності критерію реальності таких витрат та обсягом наданих послуг, а також розумності їхнього розміру.

Додатково судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17, згідно якого стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Таким чином, господарський суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу адвоката дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом фактичні обставини справи не є безумовною підставою для стягнення судом витрат позивача на професійну правничу допомогу з відповідача саме в розмірі 30000,00 грн, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної дійсності та необхідності таких витрат, співмірності з ціною позову та ринковими цінами на правничу допомогу і адвокатські послуги.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані позивачем докази, заперечення відповідача проти заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характеру спору та його типовість для позивача, враховуючи юридичну кваліфікацію правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду представником позивача документів, а також їх значення для вирішення спору, суд доходить до висновку, що зменшення розміру витрат відповідача до 10000,00 грн, від попередньо заявленої суми 30000,00 грн, яка є завищеною, відповідатиме критерію пропорційності і розумності.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 233, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 б/н від 08.04.2024 про ухвалення додаткового рішення у справі №915/1118/23.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40; ідентифікаційний код 23399393) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Відмовити в решті заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Додаткове рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтями 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне додаткове рішення складено та підписано 25.04.2024.

Суддя В.С. Адаховська