РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/220/24

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В.В., розглянувши матеріали справи

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон",

, вул. Богдана Хмельницького, 35, с. Чопилки, Переяслав-Хмельницький район, Київська область, 08467

Відповідач-1: Фермерське господарство "Флеш",

, вул. Гавриша, 57, с. Вікторівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16670

Відповідач-2: ОСОБА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення 4 322 725,35 грн

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Нерода В.Ю. (поза межами приміщення суду);

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" звернулось до суду з позовом до Фермерського господарства "Флеш" та ОСОБА_1 , у якому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів 5 016 054,09 грн заборгованості за поставлений товар, 55 317,04 грн інфляційних втрат, 665 088,45 грн - 48% річних, 665 088,45 грн процентів за користування товарним кредитом та 421 177,32 грн пені.

Процесуальні дії у справі.

Згідно з ч.3 ст. 11 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" суддя при здійсненні судочинства має доступ до інформації Реєстру в обсязі, необхідному для ідентифікації учасників судового процесу.

Відповідно до відповіді №486605 від 11.03.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, на запит суду, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 11.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті; підготовче засідання призначено на 09.04.2024 о 10:00.

Ухвала суду від 11.03.2024 була доставлена позивачу, його представнику та відповідачу-1 до їх електронних кабінетів в ЄСІТС 11.03.2024 о 18:50, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем-1 відзиву є 26.03.2024.

Ухвала суду від 11.03.2024 про відкриття провадження у справі, направлена рекомендованою поштовою кореспонденцією на адресу реєстрації відповідача-2 ( АДРЕСА_1 ) повернулась неврученою на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". Датою проставлення у поштовій довідці такої відмітки є 25.03.2024.

Пунктом 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено, зокрема, у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Суд відзначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду близька за змістом правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 27.06.2023 у справі № 910/4473/21 (910/19757/21).

Виходячи з приписів ч. 1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Судом встановлено, що відповідач-2 - ОСОБА_1 є директором ФГ "Флеш", яке фактично отримало ухвалу суду від 11.03.2024, що свідчить і про фактичне повідомлення саме особисто ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання безпосередньо відповідача-2.

Водночас суд зазначає, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Таким чином, у розумінні п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України відповідач-2 - ОСОБА_1 вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву на позов, а днем вручення ухвали від 11.03.2024 є 25.03.2024.

Отже, останнім днем для подання відзиву на позов відповідачем-2 ОСОБА_1 є 09.04.2024.

Ухвалою суду від 12.03.2024 заяву представника позивача - адвоката Нероди В.Ю. про проведення судових засідань у справі № 927/220/24 у режимі відеоконференції, надіслану суду 07.03.2024, повернуто без розгляду.

Ухвалою суду від 25.03.2024 заяву представника позивача - адвоката Нероди В.Ю. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, постановлено підготовче судове засідання 09.04.2024 та всіх наступних засідань провести в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 09.04.2024 прийняв участь представник позивача.

Відповідачі у судове засідання 09.04.2024 не прибули, про поважні причини неявки в судове засідання не повідомили, тому відповідно до ст. 202 ГПК України підготовче засідання проводиться за відсутності представників цих учасників.

Представник позивача повідомив суд про початок переговорного процесу з приводу можливого мирного врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди, тому просив суд продовжити строк підготовчого провадження та надати сторонам строк для врегулювання спору мирним шляхом.

Судом зазначено, що з часу виникнення спору минуло майже два роки, а з моменту відкриття провадження у справі пройшов місяць, отже в учасників справи було достатньо часу для досягнення домовленостей та укладення мирової угоди. Оскільки на даний час сторонами не надано доказів щодо досягнення реальних результатів перемов з цього питання, і мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії судового процесу до прийняття рішення судом, суд відмовив позивачу в задоволенні клопотання щодо відкладення підготовчого засідання.

У судовому засіданні 09.04.2024 суд постанов ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 23.04.2024 о 12:00 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 09.04.2024 повідомлено відповідачів про те, що судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 23.04.2024 о 12:00.

Ухвала суду від 09.04.2024 була доставлена позивачу, його представнику та відповідачу-1 до їх електронних кабінетів в ЄСІТС 09.04.2024 о 16:07, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Ухвала суду від 09.04.2024, направлена рекомендованою поштовою кореспонденцією на адресу реєстрації відповідача-2 ( АДРЕСА_1 ) повернулась неврученою на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". Датою проставлення у поштовій довідці такої відмітки є 19.04.2024.

Оскільки відповідач-2 - ОСОБА_1 є директором ФГ "Флеш", яке фактично отримало ухвалу суду, що свідчить і про фактичне повідомлення про дату, час і місце судового засідання безпосередньо відповідача-2.

22.04.2024 ОСОБА_2 , який одночасно є представником обох відповідачів, на електронну пошту суду надійшло клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції (що додатково підтверджує обізнанність відповідача-2 про дату, час і місце проведення цього судового засідання).

23.04.2024 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява з назвою: «Про зменшення розміру позовних вимог», у якій позивач повідомляє, що після відкриття провадження у справі та призначення слухання по суті, відповідач-1 здійснив часткове погашення суми основного боргу у розмірі 2 500 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №320 від 22.04.2024, копія якої додається. У зв?язку із зазначеним позивач просить суд прийняти вказану інформацію до відома та вирішити питання про повернення йому судового збору на підставі п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

У судовому засіданні 23.04.2024 прийняв участь представник позивача в режимі відеоконференції.

Відповідачі у судове засідання 23.04.2024 не прибули, про поважні причини неявки в судове засідання не повідомили, тому відповідно до ст. 202 ГПК України з огляду на повторну неявку судове засідання з розгляду спору по суті проводиться за їх відсутності.

Щодо клопотання представника відповідача-1 ОСОБА_2 про проведення засідання в режимі відеоконференції суд зазначає наступне.

Зазначене клопотання було подано пізніше ніж за п?ять днів до початку судового засідання, а також подано на електронну пошту, а не через "Електронний суд", що порушує вимоги ст.6 ГПК України, відповідно до якої особа, яка має зареєстрований Електронний кабінет і подає документи в електронному вигляді повинна це робити виключно за допомогою ЄСІТС або засобами поштового зв?язку. Норма імперативна, не підлягає довільному тлумаченню, тому направлення електронною поштою є порушенням вимог цієї статті. Крім того відповідно до ст. 197 ГПК України, копія такого клопотання повинна направлятись всім учасникам справи. В якості доказів направлення додано скріншот з електронної пошти направлення невідомих документів на адресу та відповідно до ст. 42, 172 ГПК України направлення іншим учасникам відбувається або засобами поштового зв?язку, або через "Електронний суд". Тому суд не вважає ці докази належними. Крім того, щодо застосування ст. 6 ГПК України суд зазначає, що відповідно витягу з Електронного кабінету ЄСІТС представник відповідача Воронюк С.О. має зареєстрований кабінет в підсистемі "Електронний суд".

У сукупності наведених обставин, відповідно до ст. 170 ГПК України у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати суд постановив ухвалу про повернення цього клопотання заявнику без розгляду.

З огляду на те, що подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог у прохальній частині не містить клопотання про зменшення позовних вимог, суд розцінив її лише як надання доказів часткової сплати відповідачем-1 суми основного боргу у розмірі 2 500 000,00 грн.

Ухвалою суду від 23.04.2024 закрито провадження у справі в частині солідарного стягнення з Фермерського господарства «Флеш» та ОСОБА_1 2 500 000,00 грн основного боргу; повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» з Державного бюджету України 37 500,00 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією №114295 від 05.03.2024.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

У судовому засіданні 26.03.2024 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачами зобов`язань за договором поставки №2636/22/1 від 24.06.2021 та договором поруки №2636/22/1-4П від 14.12.2022.

Відзивів на позов у встановлений строк від відповідачів до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідачі не подали відзиви у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

24.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (постачальник) та Фермерським господарством "Флеш" (покупець) укладено Договір поставки №2636/22/1 (далі - Договір поставки).

Відповідно до п. 1.1., 1.2. Договору поставки в порядку та на умовах цього Договору постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

Найменування товару, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, зазначаються в додатках, які є невід`ємною його частиною.

Згідно з п. 2.1., 2.3. Договору поставки ціна товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США або Євро), зазначається у додатках до цього договору.

Загальна вартість товару, що постачається за цим договором (ціна договору) визначається додатками та видатковими накладними, з урахуванням п. 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни товару, перевагу має видаткова накладна.

У відповідності до п. 3.1. Договору поставки оплата товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором та додатками до нього.

Пунктами 3.2., 3.3. Договору поставки сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості товару, що підлягає оплаті покупцем, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати товару (надалі «курс Міжбанку»). Для визначення «курсу Міжбанку» сторони використовують дані, розміщені на веб-сайті, якщо інші джерела визначення курсу іноземних валют не зазначені в Додатках до цього Договору.

Оплата Товару, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється покупцем на підставі рахунку на оплату, сформованого постачальником, з врахуванням умов пунктів 3.1. та 3.2. Договору. Термін дії рахунку на оплату складає 3 банківських дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде погоджено сторонами. В разі порушення строків оплати, визначених рахунком на оплату, зарахування платежів здійснюється постачальником, виходячи з курсу Міжбанку, встановленого на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Оплата Товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється покупцем, з дотриманням умов пунктів 3.2 та 3.5. цього Договору.

Умови та строки поставки товару визначаються у додатках до цього договору або у рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки (п. 5.1. Договору поставки).

Пунктом 6.1. Договору поставки передбачено, що покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

За приписами п. 6.7. Договору поставки в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього Договору, покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48% (сорок вісім відсотків) річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст.625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Договір вступає в силу з моменту його підписання вповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків за поставлений Товар - до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 9.2. Договору).

На виконання Договору поставки та додатку № 2636/22/1/12-ЗЗР від 30.11.2022 до Договору, згідно видаткової накладної №89651 від 30.11.2022, підписаної та скріпленою печатками сторін, відповідачу-1 - Фермерському господарству «Флеш» було поставлено товари на суму 11 318 080,31 грн (а.с.10-11).

Відповідно до п.3-5 додатку № 2636/22/1/12-ЗЗР від 30.11.2022 до Договору оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. Договору поставки в наступному порядку: 100,00% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 20.12.2022.

У разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 15 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48 відсотків річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару.

Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього Додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

За доводами позивача, покупець не здійснював оплати товару, у зв`язку з чим сума заборгованості за вказаним додатком становить 11 318 080,31 грн.

15.01.2024 між Фермерським господарством "Флеш" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" укладено Угоду №3 про залік зустрічних вимог, за умовами якої сторони відповідно до договору поставки №2636/22/1 від 24.06.2021, додатку № 2636/22/1/12-ЗЗР від 30.11.2022 дійшли згоди провести залік зустрічних вимог на суму 6 096 601,93 грн (а.с.41-42).

31.01.2024 між Фермерським господарством "Флеш" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" укладено Угоду №4 про залік зустрічних вимог, за умовами якої сторони відповідно до договору поставки №2636/22/1 від 24.06.2021, додатку № 2636/22/1/12-ЗЗР від 30.11.2022 дійшли згоди провести залік зустрічних вимог на суму 205 424,29 грн (а.с.43-44).

14.12.2022 між ОСОБА_1 (поручитель) та ТОВ «Фірма Ерідон» (кредитор) укладено Договір поруки №2636/22/1-4П (далі - Договір поруки).

Відповідно до пункту 1.1.-1.4. Договору поруки у відповідності і на умовах, визначених цим Договором, поручитель поручається перед кредитором за виконання Фермерського господарства «Флеш» ідентифікаційний код юридичної особи 37915768 (боржник) своїх зобов`язань за Основним договором.

Під «Основним договором» в цьому Договорі розуміється Договір поставки №2636/22/1 від 24.06.2021 та додаток №2636/22/1/12-ЗЗР від 30.11.2022 до договору поставки №2636/22/1 від 24.06.2021 (основний договір), які були укладені між кредитором (постачальник) та боржником (покупець), а також додатки/угоди/додаткові договори тощо до основного договору, що будуть укладенні між ними в майбутньому.

Предметом основного боргу є передача кредитором у власність боржника продукції виробничо-технічного призначення (товар) та зобов`язання боржника прийняти товар і сплатити за нього грошову суму, що складає його вартість, визначену на умовах основного договору.

Цим Договором забезпечуються зобов`язання боржника перед кредитором з оплати, у строки встановлені основним договором та додатками до нього, вартості товару на загальну суму 11 318 080,31 грн, у тому числі ПДВ, що відповідно до умов основного договору та додатків до нього є еквівалентом 306 438,20 доларів США, але в будь- якому випадку остаточний строк оплати не пізніше 24.11.2023, та будь-яке збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного договору, а також інші зобов`язання боржника перед кредитором за основним договором, що існують (укладені) та/або виникатимуть в майбутньому.

Відповідно до п. 1.4.1.-1.4.2., 1.5. Договору поруки цим Договором також забезпечуються виконання, як дійсного зобов`язання, так і задоволення вимог, які можуть виникнути в майбутньому на підставі основного договору та/або змін основного договору, у тому числі, але не виключно, з оплати суми втрат, в зв`язку зі зміною курсу іноземних валют (долара США/Євро) до гривні, відповідно до умов основного договору, плати за користування товарним кредитом, процентів (відсотків) річних, неустойки, пені, штрафу, інфляційних втрат, витрат пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним договором, збитків, завданих порушенням основного договору, та інших санкцій передбачених умовами основного договору.

Сторони цим прямо передбачають в цьому Договорі поруки можливість збільшення сторонами основного договору суми (розміру) зобов`язань за основним договором і поручитель цим надає свою згоду на таку зміну зобов`язань та, відповідно, збільшення розміру своєї відповідальності.

У разі порушення боржником обов`язку за основним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель свідчить, що він ознайомлений з умовами основного договору, а також щодо сплати санкцій у випадку порушення зобов`язань боржника.

Пунктами 2.1., 2.2. Договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник.

Відповідальність поручителя перед кредитором, зокрема, проте не виключно, включає зобов`язання сплатити кредитору вартість товару, з врахуванням зміни курсу продажу долару США/Євро до гривні на день проведення оплати, як це передбачено основним договором (втрат, що пов`язані зі зміною курсу долару США та/чи Євро до гривні), а також зобов`язання сплатити кредитору відсотки за користування товарним кредитом, збитки, пені, інші неустойки, проценти (відсотки) річних, що передбачені основним договором, нараховані кредитором, у разі порушення боржником умов основного договору.

Відповідальність поручителя настає з моменту порушення умов основного договору боржником. Кредитор має право звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку, незалежно від того, направлена вимога про виконання зобов?язання (сплатити непогашену заборгованість) до поручителя та/або боржника чи ні (п. 3.1., 3.2. Договору поруки).

Відповідно до пункту 4.1.1. Договору поруки поручитель підтвердив, що він ознайомлений із основним договором, не має заперечень щодо його змісту та виражає свою згоду на забезпечення порукою виконання зобов`язань боржника за основним договором, а також забезпечення порукою виконання зобов`язань та задоволення вимог, які можуть виникнути в майбутньому на підставі основного договору та/або змін основного договору, у тому числі, але не виключно, з оплати суми втрат, в зв`язку зі зміною курсу іноземних валют (долара США/Євро) до гривні, відповідно до умов основного договору, плати за користування товарним кредитом, процентів (відсотків) річних, неустойки, пені, штрафу, інфляційних втрат, витрат пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним договором, збитків, завданих порушенням основного договору, та інших санкцій передбачених умовами основного договору.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми основного боргу, станом на дату подання позовної заяви, заборгованість відповідача-1 перед позивачем за поставлений товар складає 5 016 054,09 грн.

Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 55 317,04 грн інфляційних втрат, 665 088,45 грн - 48% річних, 665 088,45 грн процентів за користування товарним кредитом та 421 177,32 грн пені.

За доводами позивача, оскільки відповідач-1 зобов`язання, забезпеченого порукою, не виконав, відповідач-2 повинен відповідати разом з відповідачем-1 перед позивачем як солідарні боржники.

Після відкриття провадження у справі відповідач-1 здійснив часткове погашення суми основного боргу у розмірі 2 500 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №320 від 22.04.2024, у зв?язку з чим судом закрито провадження у справі в частині солідарного стягнення з Фермерського господарства «Флеш» та ОСОБА_1 2 500 000,00 грн основного боргу, а також повернуто позивачу з Державного бюджету України 37 500,00 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією №114295 від 05.03.2024.

За таких обставин спір розглядається з урахуванням закриття провадження у справі в частині солідарного стягнення з Фермерського господарства «Флеш» та ОСОБА_1 2 500 000,00 грн основного боргу.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Як встановив суд, позивачем на виконання Договору поставки та додатку № 2636/22/1/12-ЗЗР від 30.11.2022 до Договору, згідно видаткової накладної №89651 від 30.11.2022 було поставлено відповідачу-1 товар на суму 11 318 080,31 грн.

Відповідно до п.3-5 додатку № 2636/22/1/12-ЗЗР від 30.11.2022 до Договору оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. Договору поставки в наступному порядку: 100,00% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 20.12.2022.

Угодою №3 про залік зустрічних вимог 15.01.2024, укладеною між позивачем та відповідачем-1, відповідно до договору поставки №2636/22/1 від 24.06.2021, додатку № 2636/22/1/12-ЗЗР від 30.11.2022 проведено залік зустрічних вимог на суму 6 096 601,93 грн.

Угодою №4 про залік зустрічних вимог від 31.01.2024, укладеною між позивачем та відповідачем-1, відповідно до договору поставки №2636/22/1 від 24.06.2021, додатку № 2636/22/1/12-ЗЗР від 30.11.2022 проведено залік зустрічних вимог на суму 205 424,29 грн.

Після відкриття провадження у справі відповідач-1 здійснив часткове погашення суми основного боргу у розмірі 2 500 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №320 від 22.04.2024, у зв?язку з чим судом закрито провадження у справі в частині солідарного стягнення з Фермерського господарства «Флеш» та ОСОБА_1 2 500 000,00 грн основного боргу, а також повернуто позивачу з Державного бюджету України 37 500,00 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією №114295 від 05.03.2024.

Заборгованість відповідача-1 перед позивачем за поставлений товар на момент звернення з позовом до суду складає 2 516 054,09 грн.

Доказів оплати поставленого товару в повному обсязі відповідач-1 суду не надав.

Оскільки відповідач-1 у порушення ст. 525, 526, 530, 692 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив повну вартість отриманого товару у визначений додатком до Договору строк, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за переданий товар у розмірі 2 516 054,09 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення пені.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати вартості поставленого товару, позивач нарахував та заявив до стягнення 421 177,32 грн пені за період з 25.11.2023 по 04.03.2024.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", відповідно до ст. 1, 3 якого, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.1. Договору поставки передбачено, що покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Суд, здійснивши перевірку заявленої до стягнення пені, дійшов висновку, що позивачем правомірно нараховано 421 177,32 грн пені за період з 25.11.2023 по 04.03.2024.

Щодо заявлених до стягнення 48 % річних та інфляційних нарахувань.

Позивач також просить стягнути з відповідача 665 088,44 грн 48% річних за період з 25.11.2023 по 04.03.2024 та 55 317,04 грн інфляційних нарахувань за період з 26.11.2023 по 01.03.2024.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов?язання.

У п. 6.7. Договору поставки сторони передбачили, що в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього Договору, покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48% (сорок вісім відсотків) річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст.625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

За період з 25.11.2023 по 04.03.2024 позивачем правомірно нараховано 48 % річних у розмірі 665 088,44 грн, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

За перерахунком суду розмір інфляційних нарахувань за вказаний період складає 70 531,16 грн., тобто є більшим ніж заявлено до стягнення.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.

Оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення 55 317,04 грн інфляційних нарахувань за період з 26.11.2023 по 01.03.2024, позов підлягає задоволенню саме на заявлену до стягнення суму.

Щодо заявлених до стягнення процентів за користування товарним кредитом.

Позивачем заявлено до стягнення 665 088,45 грн процентів за користування товарним кредитом за період з 25.11.2023 по 04.03.2024.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Пунктами 4,5 Додатку № 2636/22/1/12-ЗЗР від 30.11.2022 до Договору поставки сторони погодили, що у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 15 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48 відсотків річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару.

Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього Додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано 665 088,45 грн процентів за користування товарним кредитом за період з 25.11.2023 по 04.03.2024.

Щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідача-1 та відповідача-2.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою, як одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (частина перша статті 546 ЦК України).

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Суд встановив, що між позивачем та відповідачем-2 було укладено Договір поруки №2636/22/1-4П від 14.12.2022, відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання Фермерського господарства «Флеш» своїх зобов`язань за Договором поставки №2636/22/1 від 24.06.2021 та додатком №2636/22/1/12-ЗЗР від 30.11.2022 до нього

Відповідно до п. 1.4., 1.4.1., 1.5. Договору поруки цим Договором забезпечуються зобов`язання боржника перед кредитором з оплати, у строки встановлені основним договором та додатками до нього, вартості товару на загальну суму 11 318 080,31 грн, у тому числі ПДВ, що відповідно до умов основного договору та додатків до нього є еквівалентом 306 438,20 доларів США, але в будь- якому випадку остаточний строк оплати не пізніше 24.11.2023, та будь-яке збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного договору, а також інші зобов`язання боржника перед кредитором за основним договором, що існують (укладені) та/або виникатимуть в майбутньому.

Цим Договором також забезпечуються виконання, як дійсного зобов`язання, так і задоволення вимог, які можуть виникнути в майбутньому на підставі основного договору та/або змін основного договору, у тому числі, але не виключно, з оплати суми втрат, в зв`язку зі зміною курсу іноземних валют (долара США/Євро) до гривні, відповідно до умов основного договору, плати за користування товарним кредитом, процентів (відсотків) річних, неустойки, пені, штрафу, інфляційних втрат, витрат пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним договором, збитків, завданих порушенням основного договору, та інших санкцій передбачених умовами основного договору.

У разі порушення боржником обов`язку за основним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель свідчить, що він ознайомлений з умовами основного договору, а також щодо сплати санкцій у випадку порушення зобов`язань боржника.

Пунктами 2.1., 2.2., 3.1., 3.2. Договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник.

Відповідальність поручителя перед кредитором, зокрема, проте не виключно, включає зобов`язання сплатити кредитору вартість товару, з врахуванням зміни курсу продажу долару США/Євро до гривні на день проведення оплати, як це передбачено основним договором (втрат, що пов`язані зі зміною курсу долару США та/чи Євро до гривні), а також зобов`язання сплатити кредитору відсотки за користування товарним кредитом, збитки, пені, інші неустойки, проценти (відсотки) річних, що передбачені основним договором, нараховані кредитором, у разі порушення боржником умов основного договору.

Відповідальність поручителя настає з моменту порушення умов основного договору боржником. Кредитор має право звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку, незалежно від того, направлена вимога про виконання зобов?язання (сплатити непогашену заборгованість) до поручителя та/або боржника чи ні.

Відповідно до пункту 4.1.1. Договору поруки поручитель підтвердив, що він ознайомлений із основним договором, не має заперечень щодо його змісту та виражає свою згоду на забезпечення порукою виконання зобов`язань боржника за основним договором, а також забезпечення порукою виконання зобов`язань та задоволення вимог, які можуть виникнути в майбутньому на підставі основного договору та/або змін основного договору, у тому числі, але не виключно, з оплати суми втрат, в зв`язку зі зміною курсу іноземних валют (долара США/Євро) до гривні, відповідно до умов основного договору, плати за користування товарним кредитом, процентів (відсотків) річних, неустойки, пені, штрафу, інфляційних втрат, витрат пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним договором, збитків, завданих порушенням основного договору, та інших санкцій передбачених умовами основного договору.

За умовами п. 5.1., 5.2. Договору поруки порука припиняється у разі виконання боржником зобов?язання перед кредитором, забезпеченого цим договором.

Порука припиняється у разі не пред?явлення кредитором позову до поручителя щодо виконання умов цього договору протягом 3-х років з дня настання строку (терміну), що визначений у п. 1.4. цього договору.

Системний аналіз наведених правових норм і умов договору дає підстави для висновку, що солідарна відповідальність поручителів зі сплати усіх зобов`язань покупця на підставі договору поставки настає незалежно від пред`явлення до нього відповідної вимоги.

Оскільки порука за Договором припиняється у разі не пред?явлення кредитором позову до поручителя щодо виконання умов цього договору протягом 3-х років з дня настання строку (терміну), що визначений у п. 1.4. цього договору (24.11.2023), то договір поруки не закінчився, порука не є припиненою.

З огляду на встановлене судом порушення відповідачем-1 зобов`язань по сплаті основного боргу, пені, інфляційних нарахувань, 48 % річних та процентів за користування товарним кредитом суд дійшов висновку, що відповідачі мають відповідати перед позивачем як солідарні боржники по сплаті заборгованості за поставку товару в сумі 2 516 054,09 грн заборгованості за поставлений товар, 55 317,04 грн інфляційних втрат, 665 088,45 грн 48% річних, 665 088,45 грн процентів за користування товарним кредитом та 421 177,32 грн пені.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат.

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 64 840,80 грн покладаються на відповідачів в рівних частинах у сумі 32 420,40 грн на кожного.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 123, 124, 129, 165, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Фермерського господарства "Флеш" (, вул. Гавриша, 57, с. Вікторівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16670) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (, вул. Богдана Хмельницького, 35, с. Чопилки, Переяслав-Хмельницький район, Київська область, 08467) 2 516 054,09 грн заборгованості за поставлений товар, 55 317,04 грн інфляційних втрат, 665 088,45 грн 48% річних, 665 088,45 грн процентів за користування товарним кредитом та 421 177,32 грн пені.

3. Стягнути з Фермерського господарства "Флеш" (, вул. Гавриша, 57, с. Вікторівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16670) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (, вул. Богдана Хмельницького, 35, с. Чопилки, Переяслав-Хмельницький район, Київська область, 08467) 32 420,40 грн судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" (, вул. Богдана Хмельницького, 35, с. Чопилки, Переяслав-Хмельницький район, Київська область, 08467) 32 420,40 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 03.05.2024.

Суддя В. В. Шморгун