ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" квітня 2024 р. м. Київ

Справа № 911/1058/24

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ІМПУЛЬС ПЛЮС» заборгованості у розмірі 92581,67грн,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2024 до Господарського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі заявник, ТОВ «Київська обласна ЕК») про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ІМПУЛЬС ПЛЮС» (далі боржник, ТОВ ВП «Імпульс Плюс») заборгованості за спожиту електричну енергію станом на 23.04.2024 у розмірі 92 581,67грн.

Подана заява від імені заявника ТОВ «Київська обласна ЕК» підписана адвокатом Кричевським В.В.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд встановив, що її розгляд не належить до компетенції Господарського суду Київської області з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність якого заявнику невідомо.

Згідно ч.1 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, визначених ст.148 ГПК України, особі, якій належить право вимоги.

Як встановлено ч.1 ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, ч.2 такої статті визначає, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

В силу ч.1 ст.149 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Так, згідно ч.1 ст.27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому, як визначено ч.2 вказаної статті, для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Боржник у даній справі ТОВ ВП «Імпульс Плюс» згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилання заявника у заяві на те, що відповідна заява подана ним до Господарського суду Київської області на підставі ч.3 ст.30 ГПК України не може бути прийнято судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.30 ГПК України: спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини; якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Разом з тим, переданий на розгляд суду спір у даній справі не є спором з приводу нерухомого майна.

Так, спір щодо оплати послуг за спожиту електричну енергію, у т.ч. якщо вона постачається до об`єкту, що є нерухомим майном, не є спором з приводу такого нерухомого майна, оскільки об`єктом спору не виступає відповідне нерухоме майно; спірні відносини між заявником та боржником не стосуються прав на таке майно; між сторонами відсутній спір щодо користування, розпорядження або володіння відповідним майном; між сторонами відсутні договірні відносин щодо користування, розпорядження чи володіння таким майном; переданий спір не стосується реалізації права або обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Як визначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18, словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч.3 ст.30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. У цій справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч.3 ст.30 ГПК України.

У постанові від 09.09.2020 у справі №910/6644/18 (п.28) Верховний Суд вказав, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Даний спір не стосується правового режиму нерухомого майна, до якого здійснюється постачання електричної енергії, не стосується прав та обов`язків, які пов`язані із цим нерухомим майном. Відповідний спір виник з договірних відносин постачання майна електричної енергії відповідачу за плату.

В силу ч.ч.4,5 ст.152 ГПК України: суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

За таких обставин, заява про видачу судового наказу підлягає направленню за підсудністю до Господарського суду Черкаської області за місцезнаходженням боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 149, ч.5 ст. 152, 234-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

передати заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ІМПУЛЬС ПЛЮС» 92581,67грн до Господарського суду Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 256,257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова