ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року м.Дніпро Справа № 904/4854/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Іллінецького аграрного фахового коледжу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 (повний текст рішення складено 27.12.2023, суддя Васильєв О.Ю.) у справі №904/4854/23

за позовом Іллінецького аграрного фахового коледжу, м. Іллінці Вінницької області

до Фізичної особи - підприємця Рукаса Ігоря Анатолійовича, м. Дніпро

про стягнення 187 353,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Іллінецький аграрний фаховий коледж (позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ФОП Рукаса І.А. (відповідач) про стягнення 187 353,00 грн. безпідставно утримуваних коштів. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на норми ст.ст. 1212, 1213 ЦК України та помилкове (без оформлення будь-яких первинних бухгалтерських документів) перерахування позивачем на користь відповідача згідно з платіжним дорученням №496 від 29.12.2022 грошових коштів у розмірі 187 353,00 грн.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує на те, що на виконання умов укладеного між сторонами договору ним було здійснено на користь позивача поставку товару деревини, в тому числі за видатковою накладною №27/3 від 27.12.22р. на суму 187 353,00 грн. Окрім того, вказує , що здійснення позивачем оплати за поставлену деревину здійснювалося згідно з п/д №496 від 29.12.2022, яке має відповідну позначку системи дистанційного обслуговування Клієнт Казначейство (отже, первинні документи, що є підставою для здійснення платежу, перевірялися посадовими особами казначейства). Також в цьому п/д вказано призначення платежу: за паливну деревину за накладною №27/3 від 29.12.22р. та договором №30/07/2022 від 30.07.2022.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 у даній справі в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судові витрати покладено на позивача.

3. Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги Іллінецького аграрного фахового коледжу.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, Іллінецький аграрний фаховий коледж, звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить повністю скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 у справі №904/4854/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані кошти в сумі 187 353,00 грн.; судові витрати понесені у зв`язку з розглядом даної справи.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- позивач вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушеннями норм матеріального права, в результаті помилкового та неповного з`ясування фактичних обставин справи, відтак, таким, що підлягає скасуванню;

- апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції «позивачем перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 187 353,00 грн. за поставку товару (паливну деревину) за видатковою накладною №27/3 від 27.12.22р. на підставі договору №30/07/2022 купівлі-продажу від 30.07.22р., тобто, за наявності відповідної правової підстави, а отже, положення ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин», виходячи з того, що документ «накладна №27/3 від 29.12.2022», між ІАФК та ФОП Рукасом І.А. не укладався, не підписувався уповноваженою особою та не засвідчувався печаткою ІАФК. Також ФОП Рукасом І.А. не здійснювалося жодних робіт (не надавалися жодні послуги) відповідно до «накладної №27/3 від 29.12.2022». Будь-яких господарських операцій між ІАФК та ФОП Рукасом І.А., які могли б свідчити про правильність здійсненого платежу, не існувало. Зазначене свідчить про помилковість перерахованих позивачем коштів на рахунок відповідача. Додана до відзиву видаткова накладна не підписувалась уповноваженою особою ІАФК та не засвідчувалася печаткою установи, примірник цього первинного документа у ІАФК відсутній;

- грошові кошти у сумі 187 353,00 грн. згідно з платіжним дорученням №496 від 29.12.2022 були набуті Відповідачем без належної правової підстави в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України та своєчасно не були повернуті позивачу на його обґрунтовані вимоги. У зв`язку з чим, вважаємо, що даний факт свідчить про наявність у відповідача перед позивачем грошового зобов`язання у сумі 187 353,00 грн. та надає правові підстави для стягнення відповідної суми коштів;

- відповідно до матеріалів справи вважаємо недоведеним матеріалами справи факт виникнення та існування між сторонами у справі договірних відносин щодо перерахованих грошових коштів у сумі 187 353,00 грн., а відтак і укладання договору поставки. Вважаємо, що видаткова накладна № 27/3, додана відповідачем до відзиву, не є належним та достовірним доказом, з якого можна було б встановити реальність участі ІАФК у відображеній у ній господарській операції;

- відсутні підстави стверджувати про те, що кошти згідно з платіжним дорученням № 496 від 29.12.2022 були перераховані на користь відповідача за наявності правових підстав, тобто, не безпідставно. Зворотне виключало б необхідність звернення ІАФК з позовом, предметом якого є позовна вимога про стягнення з особи безпідставно отриманих коштів. При цьому, звертаємо увагу суду, що відповідачем не надано будь-яких інших доказів (рахунків-фактур, товарно-транспортних накладних, зареєстрованих податкових накладних в ЄРПН, акти звірки взаєморозрахунків тощо), на підставі яких можна було б встановити реальність господарської операції, на здійснення якої посилається відповідач.

4. Узагальнений виклад позиції відповідача.

12.02.2024 від представника відповідача до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким просить залишити апеляційну скаргу Іллінецького аграрного фахового коледжу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 у справі №904/4854/23 без задоволення, а рішення без змін; судові витрати покласти на апелянта.

Відзив обґрунтований наступним:

- всупереч положенням п. 5 ч. 2 ст. 258 ГПК України апелянтом не зазначено, які ж саме норми матеріального права порушені судом при винесенні оскаржуваного рішення. Основним доводом апеляційної скарги є те, що позивач вважає недоведеним факт виникнення та існування між сторонами договірних відносин, на виконання зобов`язань за якими апелянтом і сплачено грошові кошти у розмірі 187 353,00 грн.;

- як правильно встановлено оскаржуваним рішенням, з чим погоджується відповідач, між сторонами існували договірні правовідносини (договір купівлі-продажу) на підставі якого апелянтом на виконання своїх обов`язків в частині оплати вартості товару було перераховано грошові кошти, тобто, за наявності відповідної правової підстави. Договір купівлі-продажу № 30/07/2022 укладений 30 липня 2022 року між Іллінецьким аграрним фаховим коледжом та фізичною особою-підприємцем Рукасом Ігорем Анатолійовичем за результатами проведення тендерної процедури закупівлі. Копія такого договору, з підписами та печатками сторін надавалася відповідачем до суду першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву. Наявність Договору купівлі-продажу, підписаного Сторонами, повністю спростовує твердження апелянта про відсутність між сторонами у справі договірних відносин та непідтвердження таких правовідносин матеріалами справи;

- на виконання умов Договору, на адресу Скаржника здійснено поставки деревини (Товару), в тому числі поставку за видатковою накладною № 27/3 від 27.12.2022 p., кількість Товару 96,873320 м. куб, на суму 187 353,00 грн. 29 грудня 2022 року Іллінецьким аграрним фаховим коледжом на користь фізичної особи- підприємця Рукаса Ігора Анатолійовича згідно платіжного доручення № 496 перераховано грошові кошти у розмірі 187 353,00 грн. У призначені платежу такого платіжного доручення зазначено, що грошові кошти перераховані згідно з «накладною № 27/3 від 29.12.2022». Таке платіжне доручення, що надане самим же апелянтом в додатках до позовної заяви містить позначку Системи дистанційного обслуговування казначейської служби: «Державна казначейська служба України Система дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейства - Казначейство» ОПЛАЧЕНО « 30» грудня 2022 року». Також, складена та підписана відповідачем накладна 27.12.2022 р. направлена електронною поштою на адресу позивача на запит останнього. Так, в листі (відправник листа Наталія Кучер) зазначено «...Випишіть накладну на купівлю товару (дров) на суму 187 353,00 грн.». Інформація щодо такого листа, надісланого позивачем на електронну адресу відповідача, а також інформація з електронної скриньки щодо направлення відповідачем на підпис складеної видаткової накладної - надавалися до суду при розгляді справи та містяться в матеріалах справи. Зазначені факти в своїй сукупності спростовують твердження апелянта про те, що видаткова накладна як підстава перерахування грошових коштів, не підписувалась, а грошові кошти набуті відповідачем без належних підстав;

- як правильно встановлено судом першої інстанції, проводити оплату за Договором Позивач міг лише за наявності підписаних обома сторонами первинних документів, в тому числі, видаткових накладних. Оскільки платіж по накладній № 27/3 від 29.12.2022 p., проведений Державною казначейською службою України (про що є відповідна відмітка на платіжному дорученні), були підстави вважати, що Казначейській службі такі документи Позивачем надавалися і після здійснення необхідних перевірок - поверталися Позивачу. Для підтвердження зазначеного факту представником Відповідача на адресу казначейського органу направлявся адвокатський запит, а судом витребовувалися відповідні відомості. Отримані під час розгляду справи докази в своїй сукупності повністю спростовували твердження позивача про відсутність господарських правовідносин між Сторонами та відсутність факту підписання видаткової накладної, яка була підставою для проведення платежу на суму 187 353,00 грн.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М.. Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.01.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/4854/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/4854/23.

29.01.2024 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Іллінецького аграрного фахового коледжу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 у справі №904/4854/23; визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

6. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Іллінецький аграрний фаховий коледж (позивач) стверджує у позовній заяві, що ним перераховано на користь ФОП Рукаса І.А. (відповідач) грошові кошти у розмірі 187 353,00грн. відповідно до п/д №496 від 29.12.22р. з призначенням платежу: за паливну деревину, зг. Накл. №27/3 від 29.12.2022 зг. дог. №30/07/2022 від 30.07.2022 без ПДВ. помилково - без будь-яких правових підстав. Між Іллінецьким аграрним фаховим коледжем та ФОП Рукас І.А. ані договору, ані видаткової накладної не укладалось, уповноваженою особою позивача не підписувалось та не засвідчувалось печаткою. ФОП Рукас І.А. не виконувалось жодних робіт чи послуг відповідно до видаткової накладної №27/3 від 29.12.22р. Отже, будь-яких господарських операцій між Іллінецьким аграрним фаховим коледжем та ФОП Рукас І.А., які могли б свідчити про правильність здійснення платежу, не існувало. Вищевказане свідчить на переконання позивача про помилковість перерахування ним грошових коштів на рахунок відповідача, отже, вони підлягають поверненню позивачу в порядку вимог ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує на те, що в результаті проведення тендерної процедури закупівлі 30.07.22р. між Іллінецьким аграрним фаховим коледжем (покупець) та ФОП Рукас І.А. (продавець) укладено договір №30/07/2022 купівлі-продажу. Відповідно до умов цього договору продавець зобов`язується передати у встановлений строк у власність/поставити покупцю згідно процедури відкритих торгів паливну деревину непромислового використання твердих листяних порід, код за ДК 021:2015 - 03410000-7 деревина, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість.(п.1.1) Ціна договору з урахуванням додаткової угоди №1 від 28.12.22р. становить 942 386,60 грн. без ПДВ.(п.3.1) Розрахунки проводяться протягом 10 банківських днів з дати отримання покупцем бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок. (п. 4.1) Форма оплати - безготівкова, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Покупець зобов`язується повністю оплатити вартість переданої у його власність партію товару не пізніше 30-ти банківських днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної.(п.4.3) Місце поставки товару: складовий майданчик Іллінсцького АФК за адресою: Вінницька обл., м. Іллінці, вул. Студентська, 2.(п.5.2)

На виконання умов договору відповідачем здійснено поставку товару на адресу позивача, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №27/3 від 27.12.22 на суму 187 353,00грн. Позивачем здійснено оплату поставленого товару на суму 187 353,00грн. на підставі п/д №496 від 29.12.2022. На підтвердження цих обставин відповідачем надано копії відповідного договору, додаткової угоди до нього, видаткової накладної.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2023 було витребувано від Управління державної казначейської служби України в Іллінецькому районі Вінницької області пояснення щодо підстав перерахування коштів відповідно до платіжного доручення №496 від 29.12.22р.

На виконання вимог вказаної ухвали суду Управління державної казначейської служби України в Іллінецькому районі Вінницької області листом «Про надання інформації» №02-14-06/966 від 29.11.2023 повідомило, зокрема, про таке:

- відповідно до вимог пунктів 2.2 та 2.4 глави 2 Порядку реєстрації бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах ДКС України, затвердженого наказом Мінфіну від 02.03.2012 №309, розпорядники бюджетних коштів протягом 7 робочих днів з дати взяття бюджетного та бюджетного фінансового зобов`язання подають до відповідного органу Казначейства Реєстр бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів за формою на паперових та електронних носіях і оригінали документів або їх копії, засвідчені в установленому порядку, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов`язання. Документи, що підтверджують факт узяття бюджетного зобов`язання та/або бюджетного фінансового зобов`язання, повертаються розпоряднику з відміткою «зареєстровано та взято на облік»;

- при здійсненні реєстрації бюджетних зобов`язань 11.08.2022 року за договором купівлі-продажу №30/07/2022 від 30.07.2022 на підтвердження факту узяття бюджетного зобов`язання було отримано від Іллінецького аграрного фахового коледжу скановану копію договору купівлі-продажу №30/07/2022 від 30.07.2022 на суму 1934000,00 грн. та на підтвердження факту узяття бюджетного фінансового зобов`язання 27.12.2022 скановану копію накладної № 27/3 від 27.12.2022 на суму 187353,00 грн., сформовані в електронній формі розпорядником бюджетних коштів при поданні документів через систему дистанційного обслуговування Клієнт Казначейства - Казначейство. Вищезазначені бюджетне зобов`язання та бюджетне фінансове зобов`язання були зареєстровані Управлінням Казначейства в обліку ПТК АС Є-Казна з накладанням кваліфікованого електронного підпису, про що Іллінецький аграрний фаховий коледж проінформований засобами системи дистанційного обслуговування Клієнт Казначейства-Казначейство. Інформація про реєстрацію бюджетного зобов`язання та бюджетного фінансового зобов`язання за договором купівлі-продажу №30/07/2022 від 30.07.2022 відображена на відповідних рахунках бухгалтерського обліку ПТК АС Є-Казна. Відповідно до зареєстрованого бюджетного зобов`язання та бюджетного фінансового зобов`язання, а також поданого в електронній формі платіжного доручення, у межах залишків бюджетних коштів на рахунку Іллінецького аграрного фахового коледжу, Управлінням Казначейства 30.12.2022 було проведено оплату платіжного доручення №496 від 29.12.2022 на суму 187353,00 за паливну деревину на користь ФОП Рукас І.А., після чого Іллінецькому аграрному фаховому коледжу було направлено проведене платіжне доручення із відбитком штампа Оплачено та виписку по рахунку засобами системи дистанційного обслуговування Клієнт Казначейства-Казначейство з накладанням кваліфікованого електронного підпису особами, посадовими обов`язками яких передбачено накладання такого підпису. Транзакція про переказ коштів відповідно до платіжного доручення №496 від 29.12.2022 на суму 187 353,00 грн. відображена на відповідних рахунках бухгалтерського обліку ПТК АС Є-Казна.

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є вимога Іллінецького аграрного фахового коледжу про стягнення з ФОП Рукас І.А. 187353,00 грн. як безпідставно отриманих коштів в розумінні ст. 1212 ЦК України.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Передбачений інститутом кондикції вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (подібні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 20.11.2018 у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13.02.2019 у справі №320/5877/17 (провадження №14-32цс19)).

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Основна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або звертає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто, збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок меж збільшенням майна в однієї особи i відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №916/2478/20, від 04.05.2022 у справі №903/359/21, від 05.10.2022 у справі №904/4046/20).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, від 16.09.2022 у справі №913/703/20).

З урахуванням того, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача коштів відповідно до статті 1212 ЦК України, у цій справі підлягають встановленню підстави набуття відповідачем таких коштів, тобто, в порядку виконання договірного зобов`язання або за відсутності правової підстави, оскільки договірний характер правовідносин, за відсутності їх припинення (розірвання тощо) виключає можливість застосування до них положень статті 1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2024 у справі № 907/439/22.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 187 353,00 грн. за поставку товару (паливну деревину) за видатковою накладною №27/3 від 27.12.2022 на підставі договору №30/07/2022 купівлі-продажу від 30.07.2022, тобто, за наявності відповідної правової підстави, тому, положення ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Колегія суддів зауважує, що важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Законом України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" (набув чинності 17.10.2019), зокрема, внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Таким чином, з урахуванням стандарту доказування "вірогідності доказів", більш вірогідними є підтверджені листом Управління державної казначейської служби України в Іллінецькому районі Вінницької області «Про надання інформації» №02-14-06/966 від 29.11.2023 доводи відповідача (про наявність договірних відносин між сторонами спору відповідно до договору купівлі-продажу №30/07/2022 від 30.07.2022, поставка товару відповідно до видаткової накладної № 27/3 від 27.12.2022 на суму 187353,00 грн. в межах вказаного договору), ніж доводи позивача про заперечення цих обставин.

Більше того, стверджувані відповідачем обставини узгоджуються із доказами, наданими самим позивачем органу Казначейства для проведення оплати спірної суми коштів договір купівлі-продажу №30/07/2022 від 30.07.2022 та видаткова накладна № 27/3 від 27.12.2022 на суму 187353,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що видаткова накладна №27/3 від 27.12.2022 між ІАФК та ФОП Рукасом І.А. не укладася, не підписувалася уповноваженою особою та не засвідчувалася печаткою ІАФК, колегія суддів оцінює критично, адже вказані аргументи спростовуються встановленими обставинами про те, що саме від позивача засобами системи Клієнт Казначейства-Казначейство надійшли сформовані в електронній формі документи на підтвердження факту узяття бюджетного зобов`язання (сканована копія договору №30/07/2022 від 30.07.2022) та бюджетного фінансового зобов`язання на суму 187353,00 грн. (сканована копія накладної № 27/3 від 27.12.2022).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. У той час як викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального права судом першої інстанцій під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга Іллінецького аграрного фахового коледжу задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

8. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Іллінецького аграрного фахового коледжу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 у справі №904/4854/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2023 у справі №904/4854/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін