ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" квітня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/5009/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С..

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття» (73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Паровозна, буд. 4, )

про визнання договору укладеним та зобов`язання вчинити дії і про стягнення інфляційних втрат у сумі 1 443 326,17 грн. та 3 % річних у сумі 269 975,46 грн.

Представники:

Від позивача Ковальова І.В. (ордер від 15.11.2023 серія ВТ № 1040682);

Від відповідача Вєдєрнікова О.С. (ордер від 14.12.2023 серія АА № 1382698).

Суть спору:

ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Акціонерного товариства «Херсонського обласного підприємства фірма «Взуття» (далі - Відповідач, АТ «ХОП фірма «Взуття») з вимогами:

- про визнання укладеним договору купівлі-продажу цінних паперів (викупу емітентом власних цінних паперів) з 29.04.2017 між акціонером Акціонерного товариства Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття» фізичною особою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АТ КБ ПриватБанк, МФО банку: 305299, IBAN: НОМЕР_2 , рахунок отримувача: 33516199) та Акціонерним товариством Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття», (73034, м. Херсон, вул. Паровозна, 4, ), за ринковою ціною 5,76 грн. за одну акцію, на підставі Висновку експертів за результатами проведення судової комплексної оціночно-будівельної та економічної експертизи № 9836 від 12.10.2021, призначеної у судовій справі № 923/415/17, щодо обов`язкового викупу належних фізичній особі ОСОБА_1 акцій Акціонерного товариства Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття» у кількості 520 786 штук, за загальною вартістю договору 2 999 727,36 грн. та зобов`язання Акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття» (73034, м. Херсон, вул. Паровозна, 4, ) виконати норми Закону України «Про акціонерні товариства» щодо обов`язкового викупу акціонерним товариством акцій на вимогу акціонерів;

- про стягнення з Акціонерного товариства Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття» (73034, м. Херсон, вул. Паровозна, 4, ) на користь фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) інфляційних втрат у сумі 1 443 326,17 грн. та 3% річних, у сумі 269 975,46 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області 21.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.12.2023.

Підготовче засідання відкладалось протокольними ухвалами від 18.12.2023 на 12.01.2024, від 12.01.2024 на 02.02.2024.

Протокольною ухвалою від 02.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.02.2024.

Протокольною ухвалою від 21.02.2024 оголошено перерву в судовому засіданні до 07.03.2024.

Судове засідання призначене на 07.03.2024 не відбулось, про що складено відповідну довідку.

Ухвалою суду від 12.03.2024 призначено судове засідання на 27.03.2024.

Судове засідання призначене на 27.03.2024 не відбулось, про що складено відповідну довідку.

Ухвалою суду від 27.03.2024 призначено судове засідання на 17.04.2024.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Позовна вимога про визнання укладеним договору купівлі-продажу цінних паперів, із посиланням на статтю 15, частину першу статті 16, пункт 2 частини першої статті 208, частину першу статті 626 Цивільного кодексу України, статті 180, 181, частину другу статті 187 Господарського кодексу України, статті 8, 68, 69 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, обґрунтовані порушенням прав ОСОБА_1 у зв`язку із нездійсненням Відповідачем обов`язкового викупу належних йому простих акцій.

Позовна вимога про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних, із посланням на частини першу, п`яту статті 11, статтю 509, частину першу статті 612, частину другу статті 625 Цивільного кодексу України, обґрунтовані порушенням Відповідачем строку сплати ринкової вартості цінних паперів. Позивач розраховує інфляційні втрати у сумі 1 443 326,17 грн. та 3% річних - 269 975,46 грн., виходячи із вартості цінних паперів у розмірі 2 999 727,36 грн. за період прострочення з 01.10.2020 по 30.09.2023.

ОСОБА_1 вказує, що на час подання позову він є акціонером АТ «ХОП фірма «Взуття» та власником 520 786 простих іменних акцій бездокументарної форми з часткою 28,4327 % у статутному капіталі даного товариства, що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах від 09.05.2023.

Позивач зазначає, що на загальних річних зборах акціонерів АТ «ХОП фірма «Взуття», що відбулись 20.03.2017, він проголосував проти прийняття рішення про попереднє схвалення значних правочинів. І у зв`язку з цим, звернувся до АТ «ХОП фірма «Взуття» з листом б/н від 29.03.2017, в якому, посилаючись на статті 68, 69 Закону України «Про акціонерні товариства», вимагав здійснити викуп належних йому акцій за ціною, яка не може бути меншою, ніж 3,50 грн за одну акцію.

АТ «ХОП фірма «Взуття» листом від 24.03.2017 № 4 повідомило ОСОБА_1 про готовність викупити належні йому акції за ціною викупу у розмірі 1,02 грн за одну акцію та направив проект Договору купівлі продажу цінних паперів, без дати.

Вказана ринкова вартість однієї простої іменної акції була затверджена рішенням Наглядової ради АТ «ХОП фірма «Взуття», оформленим протоколом від 24.03.2017 № 8 на підставі Звіту про оцінку майнових прав від 24.03.2017 № 32/1/03, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта-Консалтинг».

Позивач зазначає, що листом від 26.04.2017 повідомив АТ «ХОП фірма «Взуття» про результати рецензування Звіту суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Дельта-консалтинг» № 32/1/03 та надав копію відповідної Рецензії. А також вказав, що повідомлення акціонерного товариства від 24.03.2017 № 4 про готовність викупити акції за ціною 1,02 грн. за одну акцію не свідчить про виконання вимог статей 8, 68, 69 Закону України «Про акціонерні товариства», оскільки така вартість не є ринковою. У зв`язку із чим, просив Наглядову раду і директора АТ «ХОП фірма «Взуття» вжити передбачених Законом заходів для визначення ринкової вартості акцій та забезпечити виконання вимоги акціонера ОСОБА_1 від 29.03.2017 щодо обов`язкового викупу в нього акцій за ринковою ціною.

Однак, за твердженням Позивача, АТ «ХОП фірма «Взуття» листом від 03.05.2017 № 10 відмовилось визначати ринкову вартість викупу акцій.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до АТ «ХОП фірма «Взуття» про визнання недійсним рішення Наглядової ради, оформленого протоколом від 24.03.2017 № 8, та визнання недійсними рішень річних загальних зборів акціонерів цього товариства від 20.03.2017 про попереднє схвалення значних правочинів (справа № 923/415/17).

Відповідно до Висновку експертів за результатами проведення судової комплексної оціночно-будівельної та економічної експертизи від 12.10.2021 № 9836, складеному експертами ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» Свістуновим І.С. та ОСОБА_2 , на підставі ухвали Господарського суду Херсонської області від 07.04.2021 у справі № 923/415/17, ринкова ціна однієї простої іменної акції АТ «ХОП фірма «Взуття» станом на 15.02.2017 складає 5,76 грн. А загальна ринкова вартість простих іменних акцій кількістю 520 786 емітента АТ «ХОП фірма «Взуття», що належать фізичній особі ОСОБА_1 , станом на 15.02.2017 (день, що передував дню опублікування в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів акціонерів), складає 2 999 727,36 грн.

ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Господарського суду Херсонської області від 01.12.2021 у справі № 923/415/17, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 25.01.2023, визнано недійсним рішення Наглядової ради Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірма «Взуття», оформлене протоколом № 8 від 24.03.2017.

Позивач зазначає, що після отримання постанови Південно-західного апеляційного суду від 25.01.2023 у справі № 923/415/17, він направив на адресу АТ «ХОП фірма «Взуття» лист від 29.01.2023 про обов`язковий викуп акцій по ринкової ціні (з додатками про нарахування інфляційних втрат та 3% річних) та лист від 29.01.2023 про сплату судових витрат у справі № 923/415/17.

ОСОБА_1 вказує, що АТ «ХОП фірма «Взуття» сплатило йому кошти в сумі 123 600,00 грн. (1 600,00 грн. - сплаченого судового збору, 25 000,00 грн. - витрати на правову допомогу та 97 000,00 грн - витрати пов`язані з проведенням комплексної оціночно-будівельної та економічної експертизи).

Однак, Лист з додатками про обов`язковий викуп акцій по ринковій ціні 5,76 грн. від 29.01.2023, Відповідач залишив без відповіді, договір про обов`язковий викуп акцій не укладений та вартість акцій Позивачу не сплачена.

У Відповіді на відзив від 22.01.2024 (вхід. від 02.02.2024 № 4328/24) Позивач зазначає, що, на його думку, не заслуговує на увагу довід Відповідача про виключну компетенцію наглядової ради товариства щодо визначення ринкової ціни акції для обов`язкового викупу. При цьому, наголошує, що Наглядова рада АТ «ХОП фірма «Взуття», ігноруючи норми статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства», безпідставно самоусунувшись від виконання свого обов`язку із визначення та затвердження ринкової вартості акцій товариства у спосіб, визначений законом, не виконала покладені на неї функції, чим порушила право акціонера ОСОБА_1 на обов`язковий викуп належних йому акцій за їх ринковою ціною станом на 15.02.2017.

Також, ОСОБА_1 наполягає на правомірності визначення ринкової ціни належних йому акцій саме на підставі Висновку експертів за результатами проведення судової комплексної оціночно-будівельної та економічної експертизи від 12.10.2021 № 9836, складеному при вирішенні спору у справі № 923/415/17.

При цьому, ОСОБА_1 , із посиланням на статті 68, 69 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, частину першу статті 187 Господарського кодексу України, зазначає, що зважаючи на визначення ринкової ціни акції станом на 15.02.2017 (на день, що передував дню опублікування в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів, на яких було прийнято рішення, яке стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій) на рівні 5,76 грн. та відсутність у Відповідача права відмови від обов`язкового викупу акцій за ринковою ціною, саме вона, незалежно від згоди іншої сторони (АТ «ХОП фірма «Взуття»), має бути зазначена у договорі, про визнання укладеним якого просить Позивач.

Окрім того, Позивач вважає, що з огляду на тривалість існування спору між сторонами в частині визначення ринкової ціни акції як істотної умови спірного договору, остаточно визначеної 25.01.2023 (з набуттям законної сили судового рішення у справі № 923/415/17) позовна давність ним не пропущена.

Представник Відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні.

У Відзиві від 31.12.2023 (вхід. від 08.01.2024 № 768/24) Відповідач, із посиланням на частину першу статті 8, пункти 7, 20 частини другої статті 52, частину першу статті 69 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, наголошує на неможливості втручання у виключні дискреційні повноваження наглядової ради акціонерного товариства щодо затвердження ринкової вартості акцій. При цьому, вказує, що Наглядовою радою АТ «ХОП фірма «Взуття» не приймалося рішення про затвердження ринкової вартості акції в сумі 5,76 грн.

А висновок експерта, на думку Відповідача, не може бути підґрунтям для визначення ринкової ціни акції з метою укладення договору між акціонерним товариством і акціонером про обов`язковий викуп акцій, оскільки такий підхід суперечить приписам статей 8, 52 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI.

Також, Відповідач, із посиланням на частину третю статті 180 Господарського кодексу України, частину першу статті 638 Цивільного кодексу України, зазначає про недосягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, зокрема, щодо ринкової вартості однієї акції, тобто ціни договору. А відтак, договір купівлі-продажу цінних паперів вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

АТ «ХОП фірма «Взуття» подано Заяву про застосування позовної давності від 08.01.2024 (вхід. № 751/24). В якій, із посланням на статті 256, 257, 261 просило застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

При цьому, Відповідач зазначає, що, оскільки Позивач набув право на обов`язковий викуп його акцій та не погодився з запропонованою ринковою ціною акцій у березні 2017 року, саме з цього часу ОСОБА_1 був обізнаний про можливе порушення його права на укладення договору про обов`язковий викуп акцій.

А відтак, за твердженням Відповідача, позовна давність за вимогою про визнання укладеним договору про обов`язковий викуп акцій сплила у березні 2020 року. А з позовною заявою про визнання договору укладеним ОСОБА_1 звернувся лише у листопаді 2023 року, тобто після спливу позовної давності.

У Запереченнях від 29.01.2024 (вхід. № 3596/24) Відповідач заперечує проти твердження Позивача про те, що у договорі купівлі-продажу цінних паперів ринкова ціна однієї акції повинна бути встановлена на рівні 5,76 грн. за результатом проведеної судової експертизи в межах іншої судової справи № 923/415/17.

АТ «ХОП фірма «Взуття» зазначає, що судова експертиза в межах іншої судової справи № 923/415/17 (якою визначена ринкова вартість акції в розмірі 5,76 грн.) є лише доказом у такій справі, який призначений для встановлення судом обставини дійсності чи недійсності рішення наглядової ради. Визначена судовою експертизою ціна 5,76 грн. за одну акцію не є узгодженою між сторонами ціною за одну акцію для обов`язкового викупу. Отже визначена судовою експертизою ринкова ціна акції 5,76 грн. не є ціною акції, яка підлягає затвердженню наглядовою радою товариства, і за якою має бути проведений обов`язковий викуп акцій Позивача.

Відповідач наполягає на своїй позиції щодо необхідності визначення та затвердження ціни викупу акцій у спосіб, визначений законодавством України, зокрема Законом України «Про акціонерні товариства».

Окрім того, Відповідач окремо звертає увагу, що на момент виникнення спірних правовідносин і до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення залучення інвестицій та запровадження нових фінансових інструментів» від 19.06. 2020 № 738-IX, яким було викладено у новій редакції статтю 181 Господарського кодексу України, загальний порядок укладення господарський договорів був врегульований нормами цієї статті.

Відповідач вказує на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 підтверджує обставину направлення йому проекту договору купівлі-продажу цінних паперів разом із листом АТ «ХОП фірма «Взуття» від 24.03.2017 № 4.

А також, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 отримав 07.04.2017 від Відповідача проект договору про викуп акцій, що підтверджується витягом з журналу вхідної кореспонденції АТ «ХОП фірма «Взуття».

На думку Відповідача, в силу приписів статті 181 Господарського кодексу України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, Позивач за наявності у нього заперечень щодо окремих умов договору, в даному випадку щодо ринкової ціни за одну акцію, повинен був скласти протокол розбіжностей, підписати отриманий проект договору із відповідним застереженням та направити зазначені документи на адресу товариства у двадцятиденний строк, тобто до 27.04.2017.

АТ «ХОП фірма «Взуття» повідомляє, що з 07.04.2017 не отримувало від Позивача складеного ним протоколу розбіжностей та підписаного із застереженнями договору купівлі продажу цінних паперів. Сторонами не була погоджена така істотна умова договору як ціна (частина третя статті 180 Господарського кодексу України).

А відтак, відповідно до норм частини восьмої статті 181 Господарського кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

Як вбачається з Виписки про стан рахунку в цінних паперах від 09.05.2023 ОСОБА_1 є акціонером АТ «ХОП фірма «Взуття» () та власником 520 786 простих іменних акцій бездокументарної форми з часткою 28,4327 % у статутному капіталі даного товариства. Вказана обставина не заперечується Відповідачем. /а.с. 59/.

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 01.12.2021 і постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 у справі № 923/415/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ХОП фірма «Взуття» про визнання недійсними рішення наглядової ради та загальних зборів, встановлені наступні обставини.

17.03.2017 рішенням Наглядової ради до ПАТ «ХОП фірма «Взуття», оформленим протоколом № 6 було вирішено: з метою визначення станом на 15.02.2017 вартості 1 (однієї) простої акції товариства доручити директору товариства укласти з незалежним суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Дельта-Консалтінг» відповідний договір. Зазначений суб`єкт оцінки, як суб`єкт оціночної діяльності - ТОВ «Дельта-Консалтінг», так і його посадова особа, яка безпосередньо виконувала роботи з оцінки ринкової вартості спірних акцій, має необхідні права та повноваження на заняття даним видом діяльності, що підтверджується матеріалами справи. Згідно Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості пакету простих іменних акцій ПАТ «ХОП фірма «Взуття» від 24.03.2017, складеного оцінювачем ТОВ «Дельта-Консалтінг» Рябовим Р.Є., - вартість однієї простої іменної акції даного товариства станом на 15.02.2017 складала 1,02 грн.

20.03.2017 відбулися річні загальні збори акціонерів ПАТ «ХОП фірма «Взуття», до пункту 21 порядку денного яких включено питання про попереднє схвалення значних правочинів, які можуть вчинятися ПАТ «ХОП фірма «Взуття» протягом року у ході поточної господарської діяльності, за якими ПАТ «ХОП фірма «Взуття» виступає будь-якою із сторін.

За наслідками голосування щодо вищезазначеного питання порядку денного акціонерами було прийнято рішення, оформлене протоколом б/н від 20.03.2017, про попереднє схвалення вчинення Публічним акціонерним товариством Херсонського обласного підприємства фірма «Взуття» значних правочинів, які можуть вчинятися останнім протягом року з дати прийняття цього рішення у ході поточної господарської діяльності, за якими Публічне акціонерне товариство Херсонського обласного підприємства фірма «Взуття» виступає будь-якою із сторін та укладення яких віднесено до компетенції загальних зборів акціонерів товариства, а саме: договорів купівлі-продажу з максимальною сумою 2 000 000,00 грн; договорів оренди майна з максимальною сумою 2 000 000,00 грн; договорів послуг з максимальною сумою 2 000 000,00 грн, а також встановлено, що вартість правочинів, рішення щодо вчинення яких приймаються виконавчим органом та/або наглядовою радою товариства в межах своєї компетенції, встановленої статутом товариства, не включаються до граничної сукупної вартості правочинів, передбачених пунктами 1.1-1.3 цього рішення, і надано виконавчому органу (директору) товариства право на підписання договорів (контрактів, угод) на виконання цього рішення від імені Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття».

ОСОБА_1 на вказаних загальних зборах проголосував проти прийняття зборами акціонерів рішення про вчинення вищезазначених правочинів, у зв`язку з чим звернувся до Публічного акціонерного товариства «Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття» з листом б/н від 29.03.2017, в якому, посилаючись на статті 68, 69 Закону України «Про акціонерні товариства», вимагав здійснити викуп належних йому акцій за ціною, яка не може бути меншою, ніж 3,50 грн за одну акцію.

24.03.2017 відбулось засідання наглядової ради Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття», на якому було прийнято рішення, оформлене протоколом № 8 від 24.03.2017, про затвердження ринкової вартості однієї простої іменної акції даного товариства в сумі 1,02 грн.

Зі змісту вищенаведеного протоколу № 8 від 24.03.2017 вбачається, що ринкова вартість однієї простої іменної акції Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірма «Взуття» була визначена відповідно до звіту про оцінку майнових прав № 32/1/03 від 24.03.2017, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта-Консалтинг» на замовлення товариства відповідача.

В адресованому позивачу листі (повідомленні) від 24.03.2017 № 4 ПАТ «ХОП фірма «Взуття» повідомило про готовність викупити належні ОСОБА_1 акції з ціною викупу у розмірі 1,02 грн за одну акцію.

Відповідно до виконаної Приватним підприємством «Консультаційно-правовий центр «Унікон» на замовлення ОСОБА_1 рецензії на звіт про оцінку майнових прав № 24/04-1 від 24.04.2017 оформлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта-Консалтинг» звіт № 32/1/03 від 24.03.2017 класифікується за ознакою абзацу третього пункту 67 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна та майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки, є неякісним і не може бути використаний.

Зокрема, у вищенаведеній рецензії зазначені наступні недоліки звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-Консалтинг» про оцінку майнових прав № 32/1/03 від 24.03.2017: опис об`єкта оцінки як цілісного майнового комплексу недостатній і не дає змогу в повній мірі ідентифікувати підприємство, його діяльність та положення на ринку; обґрунтування вибору бази оцінки відсутнє; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводилась оцінка, неупорядкований, містить зайві та застарілі джерела; вихідні дані недостатні для подальшої роботи, інформація не описана та не проаналізована в достатній мірі, відсутній аналіз ринку нерухомості та ринку оренди (тобто ринку, на якому діє підприємство); аналіз існуючого використання та найбільш ефективного використання підприємства не проведений, висновки відсутні; зміст застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур викладений формально і не в повній мірі, відсутнє достатнє та переконливе обґрунтування вибору підходів та методів (серед можливих підходів до оцінки цілісного майнового комплексу оцінювач обрав лише дохідний, проігнорувавши майновий підхід); методи та оціночні процедури застосовані з численними порушеннями норм Національного стандарту №3 "Оцінка цілісних майнових комплексів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1655; додатки наведені не в повному обсязі.

26.04.2017 ОСОБА_1 звернувся до наглядової ради та директора Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття» з листом б/н від 26.04.2017, в якому просив останніх вжити передбачених Законом України «Про акціонерні товариства» заходів для визначення ринкової вартості акцій товариства станом на 15.02.2017 та забезпечити виконання його вимоги б/н від 29.03.2017 щодо обов`язкового викупу належних йому акцій за ринковою ціною. Додатком до даного листа значиться, зокрема, копія рецензії № 24/04-1 від 24.04.2017.

За результатами розгляду вищенаведеного листа відповідачем було надано відповідь № 10 від 03.05.2017, в якій останній повторно повідомив про те, що станом на 15.02.2017 ціна викупу становить 1,02 грн за одну акцію, при цьому зазначена ринкова вартість ціни викупу однієї акції визначена відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства», у той час як надана ОСОБА_1 рецензія не може бути підставою для призначення нової незалежної оцінки.

З Висновку експертів від 12.10.2021 № 9836, складеному експертами ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» за результатами проведення судової комплексної оціночно-будівельної та економічної експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду Херсонської області від 07.04.2021 у справі № 923/415/17, вбачається наступне:

1) дійсна (ринкова) вартість об`єктів нерухомого майна, які належать на праві власності Публічному акціонерному товариству Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття» та знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Паровозна, 4, в цінах на 15.02.2017, виходячи із представлених на дослідження матеріалів, становить 10 497 600 грн без урахування ПДВ;

2) дійсна (ринкова) вартість приміщення магазину загальною площею 77,9 кв.м, яке належить на праві власності Публічному акціонерному товариству Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття» та знаходяться за адресою: м. Херсон, просп. Будівельників, 7, в цінах на 15.02.2017, виходячи із представлених на дослідження матеріалів, становить 739 100 грн без урахування ПДВ;

3) використовуючи економічні показники Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття» на останню звітну дату та з урахуванням висновків будівельно-оціночної експертизи, загальна ринкова вартість акцій (активів) емітента Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття» станом на 15.02.2017 (день, що передував дню опублікування в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття») складає 10 542 000 грн;

4) використовуючи економічні показники Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття» на останню звітну дату та з урахуванням висновків будівельно-оціночної експертизи ринкова ціна однієї простої іменної акції Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття» станом на 15.02.2017 складає 5,76 грн;

5) використовуючи економічні показники Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття» на останню звітну дату та з урахуванням висновків будівельно-оціночної експертизи загальна ринкова вартість простих іменних акцій кількістю 520 786 емітента Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття», що належать фізичній особі ОСОБА_1 станом на 15.02.2017 (день, що передував дню опублікування в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття»), складає 2 999 727,36 грн.

У рішенні від 01.12.2021 у справі № 923/415/17 Господарський суд Херсонської області враховуючи висновки Незалежного Інституту судових експертиз, а саме - Висновок експертів за результатами проведення судової комплексної оціночно-будівельної та економічної експертизи № 9836 від 12.10.2021, (ринкова вартість однієї простої іменної акції станом на 15.02.2017 - 5,76 грн.), співставивши їх зі Звітом та висновком суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Дельта-Консалтинг» (ринкова вартість станом на 15.02.2017 однієї простої іменної акції станом на 15.02.2017 - 1,02 грн. без ПДВ), на підставі якого Наглядовою радою затверджено ринкову вартість однієї простої іменної акції, - дійшов висновку про наявність порушень прав позивача як акціонера в частині визначення ціни однієї простої іменної акції товариства, яка є необґрунтованою та заниженою.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 01.12.2021 у справі № 923/415/17, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2023, визнано недійсним рішення Наглядової ради Публічного акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірма «Взуття», оформлене протоколом № 8 від 24.03.2017.

У позовній заяві, що розглядається у цій справі, № 916/5009/23, ОСОБА_1 зазначає, що Відповідач направив йому проект Договору купівлі продажу цінних паперів, без дати разом із листом від 24.03.2017 № 4.

Судом також встановлено, що представник акціонера ОСОБА_1 Миловський С.В. отримав 07.04.2017 проект договору про викуп акцій, що підтверджується витягом з журналу вхідної кореспонденції АТ «ХОП фірма «Взуття» та не заперечується Позивачем. /а.с. 161/.

Норми права які підлягають застосуванню та оцінка аргументів учасників процесу.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами першою, другою статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства. Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи (частини перша, друга статті 96-1 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 96-1 Цивільного кодексу України, учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом, здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, паїв та інших об`єктів цивільних прав, що засвідчують участь у юридичній особі, у порядку, встановленому законом.

Частиною шостою статті 96-1 Цивільного кодексу України визначено, що корпоративними відносинами є відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав.

Згідно із частинами першою, другою статті 152 Цивільного кодексу України, акціонерне товариство є господарським товариством, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. Особливості діяльності акціонерних товариств встановлюються Законом України «Про акціонерні товариства».

Частиною першою статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Статтею 25 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, встановлено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: 1) участь в управлінні акціонерним товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства. Одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування. Акціонери-власники простих акцій товариства можуть мати й інші права, передбачені актами законодавства та статутом акціонерного товариства.

Наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу (частина перша статті 51 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI).

Згідно із пунктом 7 частини другої статті 52 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, до виключної компетенції наглядової ради належить затвердження ринкової вартості майна у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 68 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, кожний акціонер - власник простих акцій товариства має право вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому голосуючих акцій, якщо він зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення про надання згоди на вчинення товариством значних правочинів, у тому числі про попереднє надання згоди на вчинення значного правочину.

Перелік акціонерів, які мають право вимагати здійснення обов`язкового викупу належних їм акцій відповідно до частини першої та другої цієї статті, складається на підставі переліку акціонерів, які зареєструвалися для участі в загальних зборах, на яких було прийнято рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій (частина четверта статті 68 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI).

Відповідно до норм абзацу другого частини першої статті 36 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, у разі якщо порядок денний загальних зборів передбачає голосування з питань, визначених статтею 68 цього Закону, акціонерне товариство повинно надати акціонерам можливість ознайомитися з проектом договору про викуп товариством акцій відповідно до порядку, передбаченого статтею 69 цього Закону. Умови такого договору (крім кількості і загальної вартості акцій) повинні бути єдиними для всіх акціонерів.

Згідно із частиною першою статті 69 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, ціна викупу акцій не може бути меншою за ринкову вартість, визначену відповідно до статті 8 цього Закону. Ринкова вартість акцій визначається станом на день, що передує дню опублікування в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів, на яких було прийнято рішення, яке стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій. Ринкова вартість акцій визначається в порядку, встановленому статтею 8 цього Закону. Договір між акціонерним товариством та акціонером про обов`язковий викуп товариством належних йому акцій укладається в письмовій формі.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI передбачено, що ринкова вартість майна у разі його оцінки відповідно до цього Закону, інших актів законодавства або статуту акціонерного товариства визначається на засадах незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Рішення про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання приймається наглядовою радою товариства (у процесі створення товариства - зборами засновників або засновником особисто у разі створення акціонерного товариства однією особою).

Наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), затверджує ринкову вартість майна (включно з цінними паперами), визначену відповідно до частин першої і другої цієї статті. Затверджена вартість майна не може відрізнятися більше ніж на 10 відсотків від вартості, визначеної оцінювачем. Якщо затверджена ринкова вартість майна відрізняється від вартості майна, визначеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), повинна мотивувати своє рішення (частина третя статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI).

Частиною другою статті 69 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI встановлено, що акціонерне товариство протягом не більш як п`яти робочих днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, у порядку, встановленому статутом цього акціонерного товариства, повідомляє акціонерів, які мають право вимагати обов`язкового викупу акцій, про право вимоги обов`язкового викупу акцій із зазначенням: 1) ціни викупу акцій; 2) кількості акцій, викуп яких має право вимагати акціонер; 3) загальної вартості у разі викупу акцій товариством; 4) строку здійснення акціонерним товариством укладення договору та оплати вартості акцій (у разі отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій).

Протягом 30 днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, акціонер, який має намір реалізувати зазначене право, подає товариству письмову вимогу. У вимозі акціонера про обов`язковий викуп акцій мають бути зазначені його прізвище (найменування), місце проживання (місцезнаходження), кількість, тип та/або клас акцій, обов`язкового викупу яких він вимагає. До письмової вимоги акціонером мають бути додані копії документів, що підтверджують його право власності на акції товариства станом на дату подання вимоги (частина третя статті 69 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI).

Згідно із частиною четвертою статті 69 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій товариство здійснює оплату вартості акцій за ціною викупу, зазначеною в повідомленні про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру, а відповідний акціонер повинен вчинити усі дії, необхідні для набуття товариством права власності на акції, обов`язкового викупу яких він вимагає. Оплата акцій здійснюється у грошовій формі, якщо сторони в межах строків, установлених у цій статті, не дійшли згоди щодо іншої форми оплати.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина друга статті 207 Цивільного кодексу України).

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частини перша, третя статті 626 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частинами першою, другою статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частини третя, п`ята статті 180 Господарського кодексу України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина друга статті 638 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 640 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до абзаців першого, другого частини першої статті 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 Цивільного кодексу України).

Відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію (частина перша статті 646 Цивільного кодексу України).

Суд на підставі частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховує висновки щодо застосування норм права викладені у пунктах 5.9, 5.11, 5.12, 5.14, 5.15 постанови Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 921/262/19, згідно із якими, право акціонера вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому акцій виникає з моменту прийняття загальними зборами рішення, яке відповідно до частин першої або другої статті 68 Закону України «Про акціонерні товариства» є підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, за умови, що такий акціонер зареєструвався для участі у загальних зборах, на яких прийнято рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, та голосував проти прийняття загальними зборами такого рішення. Тобто, початком перебігу строку, протягом якого акціонер може подати відповідну письмову вимогу, є прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій. Подання акціонером, у якого виникло право вимагати здійснення обов`язкового викупу належних йому акцій, письмової вимоги до товариства не залежить від надання товариством повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру.

Відповідно до статей 36, 68, 69 Закону України «Про акціонерні товариства» обов`язковий викуп акцій у позивача мав би відбуватися у наступному порядку:

- повідомлення акціонерів про скликання загальних зборів, порядок денний яких включає питання про вчинення товариством значного правочину;

- визначення оцінювача, проведення незалежної оцінки ринкової вартості акцій;

- затвердження ціни обов`язкового викупу акцій наглядовою радою товариства;

- надання акціонерам можливості ознайомитися з проєктом договору купівлі-продажу з зазначенням всіх умов, включаючи ціну викупу;

- голосування акціонером проти рішення про вчинення значного правочину на загальних зборах товариства;

- складення товариством переліку акціонерів, які мають право на викуп;

- направлення товариством акціонеру повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру;

- направлення акціонером вимоги про викуп акцій (не пізніше 30 днів з дати ухвалення рішення);

- оплата товариством викуплених акцій (протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій);

- укладення договору купівлі-продажу акцій (протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій).

При цьому, норми ЦК України щодо порядку укладення договору (статті 638, 649) застосовуються з урахуванням особливостей, передбачених статтями 68, 69 Закону України «Про акціонерні товариства», адже йдеться про обов`язковий викуп акцій і товариство у випадку настання умов, передбачених у статті 68 згаданого Закону, вже позбавлено права на вільне волевиявлення щодо правочину з купівлі-продажу акцій (воно не може відмовитися від укладання цього правочину), воно обмежене у праві погоджувати з акціонером умови правочину на загальних засадах (такі умови вже визначені статтями 68, 69 Закону України «Про акціонерні товариства» - предмет, порядок визначення ціни, строк розрахунків).

У даному випадку, офертою товариства потрібно вважати направлення акціонеру повідомлення про право викупу акцій відповідно з проєктом, який був наданий для ознайомлення перед проведенням зборів, а акцептом - вимогу про викуп акціонера, направлену товариству.

Відповідна позиція викладена в пунктах 9, 11 роз`яснення Державної комісії з цінних паперів та Фондового ринку від 10.08.2010 № 7 «Про порядок застосування розділу XII Закону України «Про акціонерні товариства» щодо здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством розміщених ним акцій у десятиденний строк після зборів, ухваленого відповідно до пункту 23 статті 7 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів».

АТ «ХОП фірма «Взуття» у Повідомленні про право вимоги обов`язкового викупу акцій від 24.03.2017 № 4 адресованому ОСОБА_1 , із посиланням на статтю 8, частину першу статті 68 Закону України «Про акціонерні товариства», зазначило про право цього акціонера вимагати здійснення обов`язкового викупу належних йому голосуючих акцій в кількості 520 786 штук за ціною 1,02 грн. за одну акцію, загальною вартістю 531 201,72 грн.

При цьому, у Повідомленні від 24.03.2017 № 4 вказувалось, що ПАТ «ХОП фірма «Взуття» протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій забезпечує укладення договору купівлі-продажу акцій та здійснює оплату вартості акцій за ціною викупу, при умові, що акціонер вчиняє усі дії, необхідні для набуття товариством права власності на акції після укладення відповідного договору.

Також, пропонувалось направляти (надавати) Вимоги про обов`язковий викуп акцій за адресою товариства. Крім того, повідомлялось про можливість ознайомитись з проектом договору викупу акцій за особистим зверненням або письмовим запитом за адресою АТ «ХОП фірма «Взуття». /а.с. 65/.

Як вже зазначалось, ОСОБА_1 надіслав на адресу Відповідача Вимогу акціонера-фізичної особи про обов`язковий викуп акцій від 29.03.2017, в якій зазначив, що вартість викупу акцій не може бути меншою за 3,50 грн. за одну акцію. /а.с. 66/.

Отже, Повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій від 24.03.2017 № 4 є офертою АТ «ХОП фірма «Взуття» укласти договору купівлі-продажу акцій.

А Вимога про обов`язковий викуп акцій від 29.03.2017 є згодою ОСОБА_1 укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах, тобто є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію відповідно до норм частини першої статті 646 Цивільного кодексу України.

АТ «ХОП фірма «Взуття» у свою чергу не погодилось із цією пропозицією Позивача, і в листі від 03.04.2017 № 7 повідомило про неможливість викупу акцій за ціною 1,02 грн. за одну акцію. /а.с. 67/.

Крім того, Відповідач листом від 03.05.2017 № 10 повторно повідомив про те, що станом на 15.02.2017 ціна викупу становить 1,02 грн за одну акцію.

У матеріалах справи відсутній лист ОСОБА_1 від 29.01.2023 про обов`язковий викуп акцій по ринковій ціні 5,76 грн, на якій він посилається у позовній заяві. А тому суд позбавлений можливості надати йому оцінку. При цьому, відсутні й будь-які докази про акцепт цієї оферти Відповідачем.

Отже, сторони не дійшли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу акцій, зокрема ціни, а відтак, він є неукладеним відповідно до норм частини першої статті 638 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд не приймає довід Позивача про можливість визначення ціни акцій у договорі купівлі-продажу на підставі Висновку експертів за результатами проведення судової комплексної оціночно-будівельної та економічної експертизи № 9836 від 12.10.2021, призначеної у судовій справі № 923/415/17.

Адже, як вже зазначалось, акціонерне товариство позбавлено права на вільне волевиявлення щодо правочину з купівлі-продажу акцій, зокрема, воно обмежене у праві погоджувати з акціонером умови правочину на загальних засадах, оскільки такі умови вже визначені статтями 68, 69 Закону України «Про акціонерні товариства» - предмет, порядок визначення ціни, строк розрахунків (пункт 5.12 постанови Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 921/262/19).

Частиною першою статті 69 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI передбачено, що ринкова вартість акцій визначається в порядку, встановленому статтею 8 цього Закону.

А відповідно до частин першої, третьої статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, ринкова вартість майна (включно з цінними паперами) у разі його оцінки відповідно до цього Закону, інших актів законодавства або статуту акціонерного товариства визначається на засадах незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, і затверджується наглядовою радою або загальними зборами акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства.

Отже, за змістом вказаних норм, визначення (затвердження) ринкової вартості акцій відноситься до виключної компетенції наглядової ради або, за її відсутності, загальних зборів акціонерів, а тому суд не вправі втручатися у господарську діяльність товариства та брати на себе функції органів управління товариством.

А, як вже зазначалось, рішенням Господарського суду Херсонської області від 01.12.2021 у справі № 923/415/17, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2023, визнано недійсним рішення Наглядової ради АТ «ХОП фірма «Взуття», оформлене протоколом від 23.04.2017 № 8, яким було затверджено ринкову вартість однієї простої іменної акції цього товариства в сумі 1,02 грн.

Тобто, на момент розгляду справи відсутнє жодне чинне рішення наглядової ради або загальних зборів акціонерів АТ «ХОП фірма «Взуття» про затвердження ринкової вартості акцій у розмірі 5,76 грн. за одну акцію, яке б було прийняте в порядку визначеному нормами частини третьої статті 8 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI або ж статті 9 Закону України «Про акціонерні товариства» від 27.07.2022 № 2465-IX, який набув чинності з 01.01.2023.

Визначення ринкової ціни однієї простої іменної акції в розмірі 5,76 грн. у Висновку експертів від 12.10.2021 № 9836, складеному за результатами судової експертизи проведеної у справі № 923/415/17, доводить необґрунтованість та заниженість такої ціни раніше вказаної у Звіті про незалежну оцінку ринкової вартості пакету простих іменних акцій ПАТ «ХОП фірма «Взуття» від 24.03.2017, складеному оцінювачем ТОВ «Дельта-Консалтінг» та затвердженої рішенням Наглядової ради товариства, оформленим протоколом від 24.03.2017 № 8, що й було підставою для відповідних висновків у рішенні Господарського суду Херсонської області від 01.12.2021.

Однак, за відсутності затвердження ціни у розмірі 5,76 грн. за одну акцію наглядовою радою або загальними зборами акціонерів, така ціна не може вважатися такою, що встановлена в порядку визначеному законом, та не може бути підставою для реалізації акціонером права вимоги обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому акцій.

Окремо слід також зазначити й про відсутність згоди сторін щодо такої умови договору як строк, зокрема, момент (дату) його укладення. А тому, безпідставною є вимога Позивача про визнання договору купівлі-продажу цінних паперів укладеним саме з 29.04.2017.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання укладеним договору купівлі-продажу цінних паперів (викупу емітентом власних цінних паперів) з 29.04.2017 між акціонером Акціонерного товариства Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття» фізичною особою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АТ КБ ПриватБанк, МФО банку: 305299, IBAN: UA3516199, рахунок отримувача: 33516199) та Акціонерним товариством Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття», (73034, м. Херсон, вул. Паровозна, 4, ), за ринковою ціною 5,76 грн. за одну акцію, на підставі Висновку експертів за результатами проведення судової комплексної оціночно-будівельної та економічної експертизи № 9836 від 12.10.2021, призначеної у судовій справі № 923/415/17, щодо обов`язкового викупу належних фізичній особі ОСОБА_1 акцій Акціонерного товариства Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття» у кількості 520 786 штук, за загальною вартістю договору 2 999 727,36 грн. та зобов`язання Акціонерного товариства Херсонського обласного підприємства фірми «Взуття» (73034, м. Херсон, вул. Паровозна, 4, ) виконати норми Закону України «Про акціонерні товариства» щодо обов`язкового викупу акціонерним товариством акцій на вимогу акціонерів.

Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних слід зазначити наступне.

Відповідно до частини третьої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Частиною четвертою статті 69 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій товариство здійснює оплату вартості акцій за ціною викупу, зазначеною в повідомленні про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру, а відповідний акціонер повинен вчинити усі дії, необхідні для набуття товариством права власності на акції, обов`язкового викупу яких він вимагає.

Тобто, обов`язок з оплати вартості акцій протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про їх обов`язковий викуп саме за ціною, зазначеною в повідомленні про право вимоги обов`язкового викупу акцій, виникає безпосередньо з норм частини четвертої статті 69 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI.

При цьому, суд на підставі частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховує висновок щодо застосування норм права викладений у пункті 5.13 постанови Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 921/262/19, згідно із яким, строк проведення товариством розрахунку за акції визначено законом і він починає перебіг з дати отримання вимоги про викуп від акціонера, а не з дати укладення договору.

Згідно із частиною першою статті 610, частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, АТ «ХОП фірма «Взуття» надіслало на адресу ОСОБА_1 . Повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій від 24.03.2017 № 4, в якому, із посиланням на статтю 8, частину першу статті 68 Закону України «Про акціонерні товариства», зазначило про право цього акціонера вимагати здійснення обов`язкового викупу належних йому голосуючих акцій в кількості 520 786 штук за ціною 1,02 грн. за одну акцію, загальною вартістю 531 201,72 грн.

А ОСОБА_1 надав Відповідачу Вимогу акціонера-фізичної особи про обов`язковий викуп акцій від 29.03.2017. У цій вимозі Позивач фактично не погодився із запропонованою Відповідачем ціною, однак виявив волю щодо реалізації свого встановленого законом права вимоги обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому акцій. Отримання вказаної вимоги саме 29.03.2017 не заперечується Відповідачем.

Отже, з огляду на вказані обставини, у АТ «ХОП фірма «Взуття» виник обов`язок зі сплати Позивачу вартості належних йому акцій за ціною 1,02 грн. за одну акцію, вказаною у Повідомленні про право вимоги обов`язкового викупу акцій від 24.03.2017 № 4, на загальну суму 531 201,72 грн. (520 786 Х 1,02 = 531 201,72) в строк до 28.04.2017, а з 29.04.2017 це зобов`язання є простроченим.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 3 % річних за прострочення оплати вартості акцій за період з 01.10.2020 по 30.09.2023, визначений Позивачем, складає суму в розмірі 47 797,18 грн., яка розраховується наступним чином:

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 01/10/2020 до 31/12/2020 531 201,72 x 3 % x 92 : 366 : 100924 005,78 грн.
з 01/01/2021 до 30/09/2023 531 201,72 x 3 % x 1003 : 365 : 11,40 грн.

Отже підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 47 797,18 грн. Решта заявлених позовних вимог про стягнення 3 % річних у розмірі 222 178,28 грн. (269 975,46 47 797,18 = 222 178,28) не підлягають задоволенню з вищевказаних підстав.

Судом встановлено, що інфляційні втрати за прострочення оплати вартості акцій за період з 01.10.2020 по 30.09.2023, визначений Позивачем, складає суму в розмірі 255 589,01 грн., яка розраховується наступним чином:

Розрахунок здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x = 1.48115245

Інфляційне збільшення:

531 201,72 x 1.48115245 - 531 201,72 = 255 589,01 грн.

Отже підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 255 589,01 грн. Решта заявлених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 1 187 737,16 грн. (1 443 326,17 255 589,01 = 1 187 737,16) не підлягають задоволенню з вищевказаних підстав.

Не підлягає задоволенню Заява АТ «ХОП фірма «Взуття» про застосування позовної давності від 08.01.2024 (вхід. № 751/24), з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 256, частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на відмову в позові в частині вимоги про визнання укладеним договору купівлі-продажу цінних паперів з підстав її необґрунтованості, позовна давність у даному випадку не підлягає застосуванню.

Щодо застосування позовної давності до вимоги про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних, слід зазначити наступне.

Статтею 266 Цивільного кодексу України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Суд на підставі частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України враховує висновок щодо застосування норм права викладені у пункті 9.34 постанови Верховного Суду від 23.02.2023 у справі № 911/3025/21, згідно із яким, вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою у будь-якому випадку не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат. Стягнення 3 % річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 № 211, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211» від 11.11.2020 № 1100, установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на усій території України карантин.

В подальшому дія карантину, згідно постанов Кабінету Міністрів України, була продовжена із запровадженням нових обмежень з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19. Слід зазначити, що запровадження на території України карантину та його дія на теперішній час є загальновідомою обставиною та не потребує доказування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Крім того, відповідно до пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей строк продовжувався згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 № 49/2024.

Отже, відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та в подальшому на підставі пункту 19 цього розділу Кодексу, позовна давність щодо вимог про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних вважається продовженою та не сплила на момент звернення Позивачем із позовною заявою до суду.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позову в частині вимог про стягнення з Відповідача 3 % річних у розмірі 47 797,18 грн. та інфляційних втрат в сумі 255 589,01 грн. А також про відмову у задоволенні в решти позовних вимог з вищенаведених підстав.

Відповідно до частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір у цій справі виник саме внаслідок неправильних дій (бездіяльності) Відповідача, а саме, не виконання ним протягом тривалого часу встановленого законом обов`язку із визначення та затвердження ринкової вартості акцій товариства, що належать ОСОБА_1 , зокрема, й після набрання законної сили постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 у справі № 923/415/17, що створює перешкоди Позивачу у реалізації ним свого права вимоги обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому акцій, судовий збір покладається на Відповідача в повному розмірі.

Керуючись, частиною першою, пунктами 1, 4 частини другої, частиною третьою статті 11, частинами першою, другою статті 14, частиною першою статті 15, частиною першою статті 16, статтею 96-1, частинами першою, другою статті 152 частиною першою статті 202, частинами першою, другою статті 207, пунктом 2 частини першої статті 208, частиною першою статті 256, статтею 257, частиною першою статті 261, статтею 266, частиною першою статті 610, частиною першою статті 612, частиною другою статті 625, частинами першою, третьою статті 626, частиною першою статті 628, частинами першою, другою статті 638, частиною першою статті 640, частиною першою статті 641, частиною першою статті 642, частиною першою статті 646, частиною першою статті 655, пунктами 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, статтею 180 Господарського кодексу України, частиною першою статті 3, частинами першою, третьою статті 8, статтею 25, частиною першою статті 36, частиною першою статті 51, пунктом 2 частини першої, частиною четвертою статті 68, статтею 69 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 № 514-VI, статтями 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 126, 129, 221, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття» (73034, м. Херсон, вул. Паровозна, 4, ) на користь Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 255 589,01 грн. (двісті п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 01 коп.) - інфляційних втрат, 47 797,18 грн. (сорок сім тисяч сімсот дев`яносто сім гривень 18 коп.) - 3% річних та витрати на сплату судового збору в розмірі 28 383,54 грн. (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят три гривні 54 коп.).

3. Відмовити в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Кураяна Ігоря Амбарцумовича до Акціонерного товариства «Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття» в частині визнання укладеним договору купівлі-продажу цінних паперів (викупу емітентом власних цінних паперів) з 29.04.2017 року між акціонером Акціонерного товариства Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття» фізичною особою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АТ КБ ПриватБанк, МФО банку: 305299, IBAN: UA3516199, рахунок отримувача: 33516199) та Акціонерним товариством Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття», (73034, м. Херсон, вул. Паровозна, 4, ), за ринковою ціною 5,76 грн. за одну акцію, на підставі Висновку експертів за результатами проведення судової комплексної оціночно-будівельної та економічної експертизи №9836 від 12.10.2021 року, призначеної у судовій справі № 923/415/17, щодо обов`язкового викупу належних фізичній особі ОСОБА_1 акцій Акціонерного товариства Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття» у кількості 520786 штук, за загальною вартістю договору 2999727,36 грн. та зобов`язання Акціонерного товариства Херсонське обласне підприємство фірми «Взуття», (73034, м. Херсон, вул. Паровозна, 4, ) виконати норми Закону України «Про акціонерні товариства» щодо обов`язкового викупу акціонерним товариством акцій на вимогу акціонерів.

4. Відмовити в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Кураяна Ігоря Амбарцумовича до Акціонерного товариства «Херсонське обласне підприємство фірма «Взуття» в частині стягнення 222 178,28 грн. 3 % річних, 1 187 737,16 грн. інфляційних втрат.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 02 травня 2024 р.

Суддя Ю.А. Шаратов