ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

25 квітня 2024 року Справа № 915/1926/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ткаченка О. В.,

розглянувши матеріали заяви у справі № 915/1926/23, в якій

Заявник (кредитор): Державна судова адміністрація України (, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5)

Боржник: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )

Керуючий реструктуризацією: Капінус Андрій Анатолійович (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1533 від 16.07.2013) адреса: 54017, м. Миколаїв, а/с 55).

суть спору: про визнання кредиторських вимог в сумі 950,20 грн.

в с т а н о в и в:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою суду від 26.01.2024 відкрито провадження у справі № 915/1926/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Капінуса Андрія Анатолійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1533 від 16.07.2013). З урахуванням режиму воєнного стану на всій території України призначено попереднє судове засідання поза строком, визначеним Кодексу України з процедур банкрутства, на 25.04.2024 о 10:00.

З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, Господарським судом Миколаївської області здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на офіційному вебпорталі судової влади України. Відповідне повідомлення опубліковане 19.02.2024 на офіційному сайті Верховного Суду за № 72561.

03.04.2024 на адресу суду надійшла заява Державна судова адміністрація України (вх. № 3961/24) про визнання кредиторських вимог до боржника у сумі 950,20 грн. Також заявник просив звільнити його від сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог.

Ухвалою від 08.04.2024 вказану заяву прийнято до розгляду та призначено її розгляд у судовому засіданні на 25.04.2024.

Керуючий реструктуризацією 23.03.2024 надав суду відзив на заяву про грошові вимоги до боржника (вх. № 3487/24 від 25.03.2024) та відомості про результати розгляду вимог кредиторів (вх. № 3485/24 від 25.03.2024). З поданих документів вбачається, що керуючий реструктуризацією визнає заявлені вимоги в повному обсязі.

Учасники справи, належно повідомлені про дату та час розгляду заяви про грошові вимоги, у судове засідання не з`явилися, від керуючого реструктуризацією, кредитора та боржника надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду заяви, тому неявка сторін не перешкоджає розгляду даної заяви.

Відповідно до ст. 122 Кодексу України з питань банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 45, ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу докази відповідно до ст. 76-79 ГПК України повинні бути належними на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Жодних заперечень щодо вказаних вимог до суду не надходило.

Дослідивши матеріали заяви та надані суду докази, оцінивши їх відповідно до вимог ст.86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, суд встановив наступне.

Абзацом другим частини четвертої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» ДСА України визначено стягувачем за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу).

Частиною третьою статті 9 Закону України «Про судовий збір» визначено, що кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 у справі №521/10106/21 стягнуто з ОСОБА_1 , зокрема, судовий збір у розмірі 454,00 грн. на користь держави.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.09.2022 у справі №521/18759/21 стягнуто з ОСОБА_1 , зокрема, судовий збір у розмірі 496,20 грн. на користь держави.

Однак, станом на день подачі заяви про визнання кредиторських вимог вказані рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справах № 521/18759/21, № 521/10106/21 в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору не виконані, грошові зобов`язання відповідно до вищезазначених рішень божником не сплачені.

Таким чином, загальна сума коштів судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ДСА України складає 950,20 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, вимоги ДСА України до ОСОБА_1 зі сплати судового збору у справах № 521/18759/21, № 521/10106/21 у загальному розмірі 950,20 грн. є конкурсними та підлягають визнанню у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність, зокрема, витрати на оплату судового збору, відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Водночас, ухвалою суду від 08.04.2024 кредитора за його заявою було звільнено від сплати судового збору за подання до суду заяви про визнання кредиторських вимог. Відтак, витрати по сплаті судового збору у кредитора відсутні.

Стосовно черговості задоволення вимог кредиторів суд зазначає, що порядок задоволення вимог кредиторів у справі про неплатоспроможність визначено статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства. Згідно ч. 4 цієї статті, вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

З урахуванням положень ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства суд вважає, що визнані судом вимоги ДСА України мають задовольнятися у такій черговості:

- 950,20 грн. (заборгованість зі сплати судового збору за рішеннями суду) - ІІ черга.

Керуючись ст. 45-47, 122, 133, Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги Державної судової адміністрації України до боржника ОСОБА_1 у загальному розмірі 950,20 грн.

2. Зобов`язати керуючого реструктуризацією включити вимоги Державної судової адміністрації України до реєстру вимог кредиторів у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

3. Ухвалу надіслати кредитору, боржнику, керуючому реструктуризацією.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями), та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя О. В. Ткаченко