СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Харків Справа № 922/4236/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Слободін М.М.,

за участю секретаря судового засідання Пляс Л.Ф.,

учасники справи в судове засідання не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача, Фізичної особи-підприємця Стоянової Віталіни Анатоліївни (вх. № 486 Х/1),

на рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2024 (повний текст судового рішення складений та підписаний 15.01.2024, суддя Ольшанченко В.І.)

у справі № 922/4236/23

за позовом Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" , м. Дніпро,

до фізичної особи-підприємця Стоянової Віталіни Анатоліївни, Харківська область, смт Куп`янськ-Вузловий,

про стягнення 729 419,93 грн,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2023 року позивач, Акціонерне товариство "АКЦЕНТ-БАНК" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Стоянової Віталіни Анатоліївни, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №20.31. від 23.12.2020 у сумі 729419,93 грн станом на 08.09.2023, яка складається з наступного: 491396,04 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 92873,89 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 106650,00 грн - загальний залишок заборгованості за винагородою; 1000,00 грн - штраф (фіксована складова); 37500,00 грн - штраф (змінна складова). Також, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у сумі 10941,30 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.01.2024 в позові відмовлено частково, стягнуто з фізичної особи-підприємця Стоянової Віталіни Анатоліївни на користь Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" за кредитним договором №20.31. від 23.12.2020 491396,04 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 92873,89 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 106650,00 грн - загальний залишок заборгованості за винагородою та судовий збір у сумі 2542,33 грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване доведеністю матеріалами справи факту порушення відповідачем умов кредитного договору №20.31. від 23.12.2020 у зв`язку з виникненням заборгованості з оплати платежів та наявністю правових підстав для задоволення позовних вимог банку в частині стягнення з відповідача залишку заборгованості за тілом кредитом, процентами та винагородою. Відмовляючи в задоволенні інших позовних вимог, суд першої інстанції, з посиланням на положення Закону України "Про внесення змін до Господарського Кодексу та інших законодавчих актів щодо дії норм на період дії воєнного стану", у відповідності до яких Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України були доповнені пунктом 18, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 1000,00 грн штрафу (фіксована складова) та 37500,00 грн штрафу (змінна складова).

Фізична особа-підприємець Стоянова Віталіна Анатоліївна, відповідач, з рішенням місцевого господарського суду не погодилась, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне дослідження обставин справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області у справі № 922/4236/23 від 15.01.2024 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до фізичної особи-підприємця Стоянової Віталіни Анатоліївни про стягнення за кредитним договором №20.31. від 23.12.2020 у сумі 491396,04 грн - загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 92873,89 грн - загального залишку заборгованості за процентами; 106650,00 грн - загального залишку заборгованості за винагородою; та судового збору у сумі 2542,33 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Фізична особа-підприємець Стоянова Віталіна Анатоліївна посилається на наступне:

- з моменту окупації м. Куп`янськ-Вузловий відповідач не здійснювала та не здійснює підприємницьку діяльність з незалежних від неї обставинам, у тому числі у зв`язку із знищенням майна, яке використовувалось у господарській діяльності, а відтак неналежне виконання зобов`язання зумовлене виникненням дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, що підтверджуються: банківськими виписками по рахунках ФОП Стоянової, копією заяви ФОП Стоянової В.А. про вчинення кримінального правопорушення, відповіддю Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області № 55 від 08.01.2024, світлинами знищеного майна, доданими до матеріалів апеляційної скарги;

- одностороння зміна з боку позивача термінів повернення кредиту необґрунтована та незаконна, оскільки порушення зобов`язань відповідача без поважних причин відсутнє та виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили;

- Акціонерним товариством "Акцент-Банк" не доведено порушень умов договору кредиту з боку відповідача з його вини, а відтак стягнення ФОП Стоянової В.А. 106650,00 грн - загальний залишок заборгованості за винагородою відповідно до умов кредитного договору є таким, що не ґрунтується на законі;

- умовами кредитного договору фактично визначено додаткову плату, що створило ситуацію подвійної оплати за користування кредитом, водночас місцевим господарським судом було задоволено позовні вимоги про стягнення 106650,00 грн загального залишку заборгованості за винагородою (інші платежі), не проаналізувавши, що сума заборгованості за винагородою, стягнута на користь банку, є більшою, чим загальний залишок заборгованості за процентами - 92873,89 грн; пункт 10 кредитного договору є нікчемним, оскільки не відповідає положенням чинного законодавства.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.02.2024 для розгляду справи № 922/4236/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Гетьман Р.А., Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2024 у справі №922/4236/23 витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/4236/23; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Стоянової Віталіни Анатоліївни (вх. №486Х) на рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2024 у справі № 922/4236/23 до надходження матеріалів справи.

29.02.2024 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/4236/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 у справі №922/4236/23 поновлено Фізичній особі-підприємцю Стояновій Віталіні Анатоліївні пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2024 у справі № 922/4236/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Стоянової Віталіни Анатоліївни (вх. № 486 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2024 у справі № 922/4236/23; призначено справу до розгляду на "30" квітня 2024 р. о 10:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132; визнано необов`язковою явку представників учасників справи та доведено до відома, що нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції їх представників не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті; доведено до відома учасників справи про можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; запропоновано учасникам справи реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, з використанням телекомунікаційної мережі Електронний суд; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв чи клопотань протягом 10 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення даної ухвали, але не пізніше надходження до суду 03.04.2024.

27.03.2024 до Східного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги відповідача, оскаржуване судове рішення залишити без змін. Одночасно позивач просить проводити розгляд справи за відсутністю його представника.

Власну правову позицію Акціонерне товариство "АКЦЕНТ-БАНК" обґрунтовує наступним:

- неможливість виконання взятих на себе зобов`язань, у тому числі через виникнення обставин непереборної сили (форс-мажору) не звільняє від виконання зобов`язань, а може бути підставою для звільнення від сплати штрафних санкцій за умови належного повідомлення контрагента про виникнення відповідних обставин, чого апелянтом зроблено не було; відповідачем не надано до матеріалів справи належних доказів виникнення обставин непереборної сили, зокрема, сертифікату Торгово-промислової палати України;

- в умовах кредитного договору є поняття порушення умов кредитного договору, однак немає поняття щодо порушення умов кредитного договору з вини відповідача чи без вини відповідача, тому у будь-якому випадку банк мав право застосувати умови дострокового стягнення заборгованості;

- відповідач ознайомився з умовами кредитного договору перед підписанням та погодив їх, а сплата винагороди не таким, що порушує умови розумності та справедливості; посилання апелянта на судову практику стосується справ щодо відносин споживчого характеру та не застосовується до правочинів щодо підприємницької діяльності.

У судове засідання представники сторін не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчить інформація про доставку процесуальних документів до особистих кабінетів модуля «Електронний суд».

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції явка сторін обов`язковою не визнавалась, судова колегія дійшла висновку про можливість закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України у межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 23.12.2020 між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" (банк, позивач) та фізичною особою-підприємцем Стояновою Віталіною Анатоліївною (позичальник, відповідач) був укладений кредитний договір №20.31. (надалі - кредитний договір, договір), за умовами якого:

- банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Строковий кредит (далі - "кредит") надається банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням (п.1.1 договору);

- термін повернення кредиту зазначений у пункті А.3 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п. А.12, 2.3.2, 2.4.1 договору (п.1.2 договору);

- істотні умови кредитування наведені у розділі А цього договору - "Істотні умови кредитування" (п.1.3 договору);

- вид кредиту - строковий кредит (пункт А1 договору);

- ліміт договору: у розмірі 750000,00 грн на поповнення обігових коштів (пункт А2 договору);

- термін повернення кредиту 22 грудня 2023. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (додаток №1 до цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою:

сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором*((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)*Процентна ставка за місяць)/((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)-1);

сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за кредитом*річна процентна ставка/кількість днів поточного року)* кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтеїного платежу;

сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення кредиту-сума щомісячного платежу за %. Згідно зі статтями 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернений кредиту є 23.12.2023 (пункт A3 договору);

- банк зобов`язується: відкрити для обслуговування кредиту рахунки, зазначені у пункті А.4 цього договору; надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів позичальнику на цілі, відмінні від платежів на сплату судових витрат, у межах суми, обумовленої пунктом 1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.12 цього договору (п.п. 2.1.1, 2.1.2 п. 2.1 договору);

- позичальник зобов`язується: використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п. 1.1 цього договору (п. 2.2.1 договору); сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 договору (п. 2.2.2 договору); повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього договору (п. 2.2.3 договору); сплатити банку винагороду відповідно до п.п. 2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього договору (п. 2.2.5 кредитного договору);

- за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього договору. У випадку встановлення банком у порядку, передбаченому п. 2.3.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки (п.4.1 договору);

- за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 16,90% річних (п. А6 договору).

- відповідно до статті 212 ЦКУ у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А.7 цього договору (за винятком випадку реалізації банком права зміни умов цього договору, встановленого п. А.3 цього договору) (п.4.2 договору);

- у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку, передбаченого п. A.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням (п.А7);

- сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 4.1, 4.2 цього договору, здійснюється згідно з п. А.8 цього договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту (п.4.3 договору);

- нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів "факт/360"). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день (п.А8 договору);

- позичальник сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з п. А.10 цього договору (п.4.5 договору);

- позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у п. А2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати (п.А10 договору);

- позичальник сплачує банку винагороду за управління фінансовим інструментом згідно з п. А.11 цього договору (п.4.6 договору);

- позичальник сплачує банку винагороду за управління фінансовим інструментом у розмірі 0,000001% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати. Датою сплати є дата встановлення, а також дата збільшення ліміту по цьому договору. Рахунок для сплати винагороди - UA1963486 (п.А11 договору);

- у випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені у банківський день, що передує вихідному або святковому дню. Банківський день - день, у який банківські установи України відкриті для проведення операцій з переказу грошових коштів з використанням каналів взаємодії з НБУ. У випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день та позичальник має відкриті в банку поточні рахунки, позичальник має право в порядку та на умовах, передбачених п.п. 2.4.3, 2.4.4 цього договору, здійснити погашення кредиту та/або процентів за його користування у відповідний вихідний або святковий день (пункт 4.7 договору);

- погашення кредиту, сплата процентів за цим договором здійснюються у валюті кредиту. Погашення винагороди, неустойки за цим договором здійснюється у гривні відповідно до умов цього договору (пункт 4.8 договору);

- зобов`язання за цим договором у тому числі, строк виконання яких згідно з умовами цього договору не наступив, за умови реалізації банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків банку згідно з п.п. 2.2.13, 2.3.13 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору. Остаточне погашення заборгованості за цим договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п. 1.2 цього договору. Під реалізацією права банку щодо стягнення неустойки згідно розділу 5 цього договору, сторони узгодили дії банку з розподілу грошей, отриманих від позичальника для погашення заборгованості, згідно черговості погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті договору. При цьому сторони узгодили, що додаткових вимог до позичальника, щодо реалізації банком свого права по стягненню неустойки, не потрібні. У разі, якщо банк не реалізує свого права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, банк на свій вибір телекомунікаційного способу доставки інформації, узгодженими сторонами способами телекомунікацій, повідомляє позичальника про таке, протягом 5 днів з дати отримання грошей від позичальника. Узгодженими сторонами способами телекомунікацій є: відповідне повідомлення, ПЗ "А24", СМС-повідомлення (п.4.9 договору);

- розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту (пункт 4.10 договору);

- нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується (п.4.11 договору);

- у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 гривень +5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (п.5.8 договору);

- цей договір у частині 4.4 цього договору набуває чинності з моменту підписання цього договору, в решті частин - з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором (п.6.2 договору).

23.12.2020 сторони підписали додаток №1 до договору №20.31. від 23.12.2020, а саме "Графік погашення", відповідно до якого кредит підлягає сплаті щомісячно до 23 числа відповідного місяця включно, починаючи з 23.01.2021 та з терміном остаточного повернення кредиту - 22.12.2023.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором та відповідно до умов підпункту 2.1.2 пункту 2.1 договору надав відповідачу кредит шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника (відповідача), відкритий в АТ "А-Банк", що підтверджується меморіальним ордером №TR.16179285.40896.70198 від 23.12.2020 на суму 750000,00 грн.

Відповідачем вказаний факт не заперечується.

Як зазначає позивач, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 08.09.2023 складала 729419,93 грн, про що свідчить виписка по особовому рахунку відповідача з 23.12.2020 по 23.12.2023 та розрахунком заборгованості станом на 22.08.2023, з яких: 491396,04 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 92873,89 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 106650,00 грн - загальний залишок заборгованості за винагородою; 1000,00 грн - штраф (фіксована складова); 37500,00 грн - штраф (змінна складова).

23.08.2023 позивач надіслав на адресу відповідача засобами поштового зв`язку вимогу від 22.08.2023 за вих.№983 з розрахунком заборгованості, про що свідчать копії опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку від 23.08.2023 та списком відправлень форми 103А за номером відправлення (ШКІ) 739, в якій просив відповідача погасити банку всю поточну заборгованість за наявним кредитним договором у розмірі 682952,47 грн до 29.08.2023.

Відповідачем вимоги претензії задоволені в добровільному порядку не були, що стало підставою для звернення позивача з позовом у цій справі.

Надаючи власну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.

Предметом апеляційного перегляду є спір з правовідносин кредиту (позики), що виник у зв`язку з невиконанням позичальником умов договору.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, 23.12.2020 між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" та фізичною особою-підприємцем Стояновою Віталіною Анатоліївною був укладений кредитний договір №20.31..

Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачу згідно меморіальним ордером №TR.16179285.40896.70198 від 23.12.2020 надано кредитні кошти у розмірі 750 000,00грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до Графіку погашення, що є додатком №1 до договору, позичальник повинен був щомісяця в строк до 23 числа місяця вносити платежі у розмірі, погодженому сторонами.

За змістом виписки/особового рахунку відповідач свій обов`язок зі сплати щомісячних платежів виконував неналежним чином, зокрема, внаслідок чого у позичальника утворилася заборгованість з повернення кредиту, розмір якої станом на дату звернення з позовом становить 729419,93 грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, банк скористався правом вимоги на дострокове повернення суми кредиту, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. А3, пп а) п. 2.3.2, п. 5.8 кредитного договору, та направив 23.08.2023 на адресу відповідача засобами поштового зв`язку вимогу від 22.08.2023 за вих.№983 з розрахунком заборгованості, про що свідчать копії опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку від 23.08.2023 та списком відправлень форми 103А за номером відправлення (ШКІ) 739, в якій просив відповідача погасити банку всю поточну заборгованість за наявним кредитним договором у розмірі 682952,47 грн до 29.08.2023.

Отже, банком належним чином виконано вимогу щодо направлення позичальнику вимоги про дострокове погашення кредиту та обґрунтовано реалізовано право вимоги щодо дострокового виконання зобов`язання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що кредитні правовідносини не пов`язують виникнення у позикодавця права вимоги до позичальника з суб`єктивною складовою цивільного правопорушення, тобто наявністю або відсутністю вини, а мають право бути реалізовані позикодавцем у порядку, встановленому умовами укладеного між сторонами договору.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі №916/4693/15 зазначила, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту.

Відповідно до вимоги про дострокове повернення кредиту від 22.08.2023 банком встановлено строк для сплати заборгованості до 29.08.2023.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості та копію виписки/особового рахунку відповідача за період з 23.12.2020 по 31.08.2023, судом апеляційної інстанції встановлено, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 491396,04 грн, загальний залишок заборгованості за процентами складає 92873,89 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, загальний залишок заборгованості за винагородою складає 106650,00 грн.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає обґрунтованим стягнення з відповідача 491396,04 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 92873,89 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 106650,00 грн - загальний залишок заборгованості за винагородою.

Як вбачається з апеляційної скарги, відповідач посилається на дію форс-мажорних обставин як на неможливість виконання ним умови укладеного між сторонами правочину.

В обґрунтування своїх доводів відповідач наголошує на запровадженні в Україні воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, перебування у м. Куп`янську-Вузловий, що тривалий час перебував під окупацією ворога, та посилається на банківські виписки по рахунках ФОП Стоянової, копією заяви ФОП Стоянової В.А. про вчинення кримінального правопорушення, відповіддю Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області № 55 від 08.01.2024, світлинами знищеного майна, доданими до матеріалів апеляційної скарги, що, на його переконання, свідчить про доведеність факту обставин форс-мажору.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Частина друга статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Верховний Суд у постановах від 07.06.2023 у справі №906/540/22, від 23.08.2023 у справі №910/6234/22, від 13.12.2023 у справі № 922/193/23, зазначив, що кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Разом з тим, відповідачем до матеріалів справи не надано сертифіката Торгово-промислової палати України, яким би засвідчувалася дія обставин непереборної сили щодо невиконання фізичною особою-підприємцем Стояновою Віталіною Анатоліївною своїх зобов`язань за кредитним договором від 23.12.2020 №20.31..

У постановах Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 912/750/22, від 07.06.2023 у справі № 906/540/22, від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22, від 29.06.2023 у справі № 922/999/22 та від 13.12.2023 у справі № 922/193/23, також зазначено, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 04.10.2022 у справі №927/25/21, згідно з якими сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Тобто, існування обставин непереборної сили повинно підтверджуватися також у сукупності з іншими доказами, наданими учасником провадження на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач в обґрунтування наявності обставин непереборної сили надав банківські виписки по рахунках ФОП Стоянової, копію заяви ФОП Стоянової В.А. про вчинення кримінального правопорушення, відповідь Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області № 55 від 08.01.2024 та світлини.

Водночас, відповідні докази не можуть свідчити про виникнення обставин непереборної сили саме в розрізі правовідносин за кредитним договором, укладеним між сторонами спору, що свідчить про те, що відповідачем до матеріалів справи не надано належних доказів на підтвердження існування обставин форс-мажору, які завадили позичальнику належним чином виконати умови кредитного договору.

Крім того, за загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ЦК України).

Тобто, можна звільнити від відповідальності за невиконання, а не від виконання зобов`язання в цілому.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо доводів апелянта в частині незаконності стягнення з відповідача залишку заборгованості за винагородою, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В силу ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Водночас сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6, 627, 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до умов пункту А10 договору позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у пункті А2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.

Апеляційний суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.03.2021 у справі №904/2073/19, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На кожну із сторін, яка підписує договір, покладається обов`язок узгодження всіх спірних питань, які виникають під час укладення договору, до моменту його підписання, та самостійного аналізу можливих негативних наслідків при підписанні такого договору, а також кожна сторона не позбавлена права відмовитись від підписання договору, якщо його умови чи частина суперечить інтересам сторони або нормам чинного законодавства.

Відповідач заперечень щодо викладених у договорі умов не висловлював, питання про зміну умов договору не порушував. Сторони погодили умови договору та встановили відповідні зобов`язання з урахуванням загальних принципів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Цивільний кодекс України імперативно не визнає оспорюваний правочин недійсним, а лише допускає можливість визнання його таким у судовому порядку. Оспорюваний правочин може бути визнаний судом недійсним за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи (за доведеності порушеного права такої особи), якщо під час вирішення відповідного спору буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину.

Колегія суддів враховує, що кредитний договір №20.31. від 23.12.2020 або окремі його умови є чинними і недійсними в установленому законом порядку не визнавалися, а тому підлягають виконанню сторонами.

Відповідачем умови кредитного договору, в тому числі, в частині сплати винагороди за кредитне обслуговування були порушені.

Беручи до уваги погоджені сторонами умови договору, де сторони чітко визначили всі його істотні умови, а також перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем заборгованості за винагородою, враховуючи умови спірного договору, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору, у зв`язку з чим є обґрунтованими, доведеним матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене у сукупності та зважаючи на те, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем умов кредитного договору №20.31. від 23.12.2020, виникненням заборгованості з оплати платежів, судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог банку в частині стягнення з відповідача на користь позивача 491396,04 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 92873,89 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 106650,00 грн - загальний залишок заборгованості.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваного судового рішення та не є підставою для його скасування.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішень суду, ухвалених з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2024 у справі №922/4236/23 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Стоянової Віталіни Анатоліївни (вх. № 486 Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2024 у справі № 922/4236/23 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 15.01.2024 у справі №922/4236/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.05.2024

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя М.М. Слободін