ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/2548/15-г (910/1497/23)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024

у справі №910/2548/15-г (910/1497/23)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Трест "Кривбасшахтопроходка" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича

до ОСОБА_1

про відшкодування майнової шкоди в розмірі 3 662 563,00 грн

в межах справи № 910/2548/15-г

за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

до Приватного акціонерного товариства "Трест "Кривбасшахтопроходка"

про банкрутство.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа №915/2548/15-г про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Трест "Кривбасшахтопроходка" (далі - ПраТ "Трест "Кривбасшахтопроходка", боржник) на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою від 21.09.2015.

30.01.2023 ПрАТ "Трест "Кривбасшахтопроходка" в особі ліквідатора звернулось з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 3 662 563,00 грн з посиланням на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.10.2017 у справі № 214/6280/16-к, яким відповідача засуджено за статтею 388 КК України, оскільки останній не забезпечив зберігання майна банкрута, яке було описано та надано на зберігання останньому.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Трест "Кривбасшахтопроходка" матеріальну шкоду в розмірі 3 662 563,00 грн, стягнуто в дохід Державного бюджету України 54 938,45 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі №910/2548/15-г(910/1497/23) скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розгляд справи в господарському суді апеляційної інстанції та прийняте ним рішення

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 17.01.2024 відхилив клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі №910/2548/15-г(910/1497/23) залишив без руху; зобов`язав скаржника протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, усунути недоліки апеляційної скарги, шляхом подання доказів сплати судового збору в сумі 82 407, 67 грн.

Від ОСОБА_1 до суду надійшла заява на виконання ухвали від 17.01.2024, до якої додано платіжне доручення про сплату частини судового збору у розмірі 7 100,00 грн та клопотання про зменшення судового збору за подання апеляційної скарги до 7 100,00 грн.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 29.01.2024 відмовив ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зменшення судового збору, продовжив ОСОБА_1 строк на усунення недоліків апеляційної скарги; апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 910/2548/15-г (910/1497/23) залишив без руху; зобов`язав скаржника усунути недоліки, а саме, подати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у встановленому розмірі і порядку (75 307,67 грн); роз`яснив скаржнику наслідки невиконання зазначеної ухвали.

Скаржник у строк, визначений судом, недоліки апеляційної скарги не усунув, звернувся до суду з клопотанням про розстрочення сплати судового збору. В обґрунтування зазначив, що є учасником бойових дій у зв`язку з наданням відсічі збройній агресії російської федерації проти України; вказував, що сума судового збору за подання апеляційної скарги складає 26% доходу скаржника за весь 2023 рік, що ставить відповідача у нерівне порівняно з позивачем становище, який при зверненні до Господарського суду м. Києва був звільнений від сплати судового збору, що в свою чергу, порушує основні засади господарського судочинства та рівність всіх учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 910/2548/15-г(910/1497/23) повернуто скаржника. Ухвала постановлена з посиланням на частину 4 статті 174 ГПК України.

Апеляційний господарський суд виходив з того, що скаржник у визначений судом строк не усунув недоліки поданої ним апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 у справі № 910/2548/15-г(910/1497/23), хоча колегія суддів в ухвалі від 29.01.2024 чітко наголошувала на тому, що у разу повторного невиконання вимог суду в силу положень частини 4 статті 174 ГПК України визнає апеляційну скаргу неподаною.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 (скаржник) подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження скаржник зазначає, що апеляційним судом, всупереч вимогам процесуального законодавства, не було досліджено клопотання його представника про розстрочення сплати судового збору, а одразу повернуто апеляційну скаргу скаржнику. Повернення без розгляду апеляційної скарги є фактично відмовою у правосудді та позбавлення ОСОБА_1 права на апеляційний перегляд судового рішення у справі.

Звертає увагу, що стороною відповідача було обґрунтовано факт можливості розстрочити сплату судового збору, який підлягає перерахуванню при зверненні до апеляційного суду з апеляційною скаргою, з посиланням на матеріальне становище з наданням відповідних доказів на його підтвердження, враховуючи часткову сплату судового збору.

Вказує, що суд апеляційної інстанції не врахував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 29.11.2023 у справі №906/308/20, про те, що відмова у звільненні від сплати судового збору без дослідження судом доказів, яким обґрунтовано наявність підстав, завдає шкоди самій суті права відповідача на доступ до правосуддя.

Доводи інших учасників справи

Відзиву на касаційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Позиція Верховного Суду

Керуючись вимогами статей 14, 300 ГПК України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.

Предметом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України.

Перевіряючи правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд зазначає таке.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Відповідно до статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3 пункту 3.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Водночас порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у справі регламентовано відповідним процесуальним законом - ГПК України, відповідно до частини першої статті 254 якого учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Статтею 258 ГПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги, зокрема, в частині третій передбачено надання до апеляційної скарги доказів сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 260 ГПК України (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції) до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За змістом частин 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 2 статті 123 ГПК України).

Законодавством України однією з умов розгляду справи судом визначено сплату судового збору у розмірі та у випадках, визначених законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

За змістом частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, у тому числі, за подання до суду позовної заяви, апеляційної і касаційної скарг на судові рішення. Розміри ставок судового збору визначені у статті 4 цього Закону.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, визначених у цій статті.

Аналіз наведених положень статті 8 Закону дає підстави для висновку про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення (за умов, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір») або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру чи звільнення сторони від сплати такого.

Необхідно зазначити, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд (за наявності передбачених законом умов) звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

В той же час необхідно враховувати те, що судові процедури повинні бути справедливими, особа не може бути безпідставно позбавлена права, зокрема на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у судових справах. (такий висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 08.03.2024 у справі №910/14313/23).

Для уникнення створення особі перешкод для доступу до правосуддя у вигляді неможливості сплати судового збору, законодавством передбачено описаний вище процесуальний механізм забезпечення судового розгляду поданих особами документів, у випадку складності для таких осіб оплатити визначену законом суму судового збору повністю: відстрочення сплати судових витрат, розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру необхідних до сплати судових витрат, звільнення від його сплати, за наявності підстав та умов, визначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ухвалами Північного апеляційного господарського суду: від 17.01.2024 клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відхилено, апеляційну скаргу залишено без руху, скаржнику надано строк 10 днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання доказів сплати судового збору у сумі 82407,67 грн; від 29.01.2024 - відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зменшення судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

08.02.2024 до апеляційного суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків з доданими платіжним дорученням про перерахування 7 100,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги та клопотанням про розстрочення сплати решти судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», на два місяці, до 08.04.2024.

В обґрунтування скаржник посилався на те, що є учасником бойових дій у зв`язку з наданням відсічі збройній агресії російської федерації проти України, що підтверджується відповідним посвідченням та військовим квитком відповідача з відміткою про мобілізацію, що знаходяться в матеріалах справи.

Вказував, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми нарахованого доходу від 08.02.2024 загальний розмір доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік, після сплати всіх податків та зборів, склав 333 450,19 гривень.

В свою чергу, 82 407,67 гривень судового збору, які ОСОБА_1 має сплатити за подання апеляційної скарги складає 26% його річного доходу та ставить відповідача у нерівне порівняно з позивачем становище, який при зверненні до Господарського суду м. Києва був звільнений від сплати судового збору, що в свою чергу, порушує основні засади господарського судочинства та рівність всіх учасників справи.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 21.02.204 повернув скаржнику апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. з підстав не усунення недоліки апеляційної скарги.

Верховний Суд вважає висновки суду апеляційної інстанції передчасними з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №906/308/20 зазначено, що: «сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин цієї справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні, та чи мала «розгляд судом». Враховуючи ці чинники, далі Суд має визначити, чи становила вимога сплати збору, зокрема за обставин цієї конкретної справи, обмеження, яке завдало шкоди самій суті права заявника на доступ до суду. Отже, судовий збір сам по собі не обмежує право особи на справедливий суд, однак при цьому такий збір повинен встановлюватись з урахуванням спроможності заявника його сплатити та стадії, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження було накладено».

На неврахування правового висновку Верховного Суду у справі № 906/308/20 вказував скаржник у касаційній скарзі, зазначаючи про неналежне дослідження апеляційним судом обставин, викладених скаржником у клопотанні про розстрочення сплати судового збору.

Суд також зазначає, що реалізація права на подання клопотання про розстрочення сплати судового збору, у контексті обставин цієї справи, ураховуючи суб`єктний склад сторін, не може у даному випадку оцінюватись судом як невиконання вимог ухвали суду про сплату судового збору та бути наслідком повернення апеляційної скарги, без дослідження та встановлення судом майнового стану сторони, та наявності/відсутності умов для застосування статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Тоді як суд апеляційної інстанції взагалі не розглянув клопотання про розстрочення сплати судового збору та не досліджував обставин, на які посилався скаржник у вказаному клопотанні, з урахуванням положень статті 8 Закону України «Про судовий збір», формально зазначивши про невиконання скаржником вимоги суду, викладеної в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

Тобто, не розглянувши клопотання про розстрочення сплати судового збору, суд апеляційної інстанції зробив передчасний висновок про наявність підстав для повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 через не усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом.

Зі свого боку, подаючи клопотання про розстрочення сплати судового збору з посиланням на часткову сплату судового збору та докази неможливості сплатити повну суму решти судового збору, ОСОБА_1 мав сподівання очікувати щонайменше на розгляд судом його клопотання з ухваленням відповідного рішення, що, очевидно, надавало б йому підстави або не сплачувати судовий збір, саме при подачі апеляційної скарги або винайти механізми та способи для його сплати в межах строків, встановлених судом в ухвалі про усунення недоліків, а тому повернення апеляційної скарги без розгляду клопотання про розстрочення сплати судового збору є невиправданими.

Так, Велика Палата Верховного Суду у вказаній вище постанові від 29.11.2023 у справі № 906/308/20 виснувала, що «апеляційний суд, прийнявши рішення про відмову у звільненні позивачки від сплати судового збору, мав постановити відповідну ухвалу, направити її позивачці та переконатись, що вона отримала цю ухвалу і має розумний строк для сплати судового збору та подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору. Відповідно до частини шостої статті 260 ГПК України такий строк не повинен перевищувати п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків».

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає зазначеним вимогам до судового рішення з огляду на повернення апеляційної скарги без надання належної оцінки заявленому клопотанню про розстрочення сплати судового збору та наданим доказам на його обґрунтування.

Повернення апеляційної скарги з підстав неусунення недоліків апеляційної скарги без розгляду клопотання про розстрочення сплати судового збору на підставі положень статті 8 Закону України «Про судовий збір», не відповідає ряду конституційних засад та основних засад господарського процесу: принципам рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункти 2, 8, 9 частини третьої статті 2 ГПК України); забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункти 1, 8 частини другої статті 129 Конституції України), наслідком чого стало фактичне обмеження права скаржника на апеляційне оскарження судового рішення.

Відтак, доводи касаційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Враховуючи викладене, касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, ухвала Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 у справі № 910/2548/15-г(910/1497/23) - скасуванню з направленням справи до апеляційного суду для продовження розгляду (на етап вирішення питання про відкриття апеляційного провадження).

Розподіл судових витрат

Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 у справі №910/2548/15-г (910/1497/23) скасувати.

3. Справу №910/2548/15-г(910/1497/23) направити до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.М. Огороднік

Судді С.В. Жуков

В.І. Картере