ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2024 р. Справа№ 911/3894/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Іоннікової І.А.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 16.04.2024,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 28.12.2023

у справі №911/3894/23 (суддя Ярема В.А.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк"

про забезпечення позову

до ОСОБА_1

про визнання права іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ПОСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

25.12.2023 через відділ діловодства Господарського суду Київської області до подання позовної заяви від Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму тощо) обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо нерухомого майна:

- земельної ділянки площею 0,3466 га з кадастровим номером :01:004:0135, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців, вул.. Савонівська, 20;

- земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:004:0136, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців, вул. Савонівська, 20;

- господарські будівлі, загальною площею 293,7 кв.м., що розташовані за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців, вул. Савонівська, 20.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.12.2023 у справі № 911/3894/23 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що доводи заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову є неспроможними і необґрунтованими, у тому числі і в розрізі предмету та підстав майбутнього позову, що свідчить про відсутність підстав для застосування обраних позивачем заходів забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити судове рішення, яким заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, окрім доводів, викладених у заяві про забезпечення позову, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що само по собі відсутність в реєстрі запису про іпотеку та можливість подальшого відчуження нерухомого майна є доказами порушення майнових прав та охоронюваних законом інтересів прав банку як іпотекодержателя та ймовірного невиконання рішення суду відповідачем.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, наголошуючи на законності і обґрунтованості ухвали суду першої інстанції.

Явка представників у судове засідання

В судове засідання 16.04.2024 представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку 25.03.2024 електронного документа (ухвали суду від 19.03.2024) до електронного кабінету Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк".

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи в судові засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника позивача.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Звертаючись із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк" зазначає, що між ПАТ «КБ «Центр», правонаступником якого є ПАТ «МТБ БАНК», та ТОВ «ПВІТА Центр» було укладено договір про відновлювану кредитну лінію №230812/13-КЮ від 23.08.2012, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 9 000 000,00 грн строком до 22.08.2014, під 21% річних.

З метою забезпечення виконання ТОВ «ПВІТА Центр» зобов`язань за кредитним договором між банком (як іпотекодержателем) та ОСОБА_1 (як іпотекодавцем) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 23.08.2012 за реєстровим №1394, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме:

- земельну ділянку площею 0,3466 га, кадастровий номер :01:004:0135, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 );

- земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:004:0136, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 );

- господарську будівлю, загальною площею 293.7 кв.м., що розташована на земельній ділянці-2 та знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців, вул.Котовського, 20 (нова назва вулиці Савонівська, 20) (далі - спірне нерухоме майно).

За доводами ПАТ «МТБ БАНК» банк зі своєї сторони виконав умови кредитного договору та надав кошти позичальнику - ТОВ «ПВІТА Центр», втім останній не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованим по ньому відсоткам, чим порушив прийняті на себе договірні зобов`язання за кредитним договором, а тому у банку виникло право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, відтак 06.08.2014 ПАТ «КБ «Центр» набуто право власності на зазначене вище нерухоме майно, яке в подальшому банком відчужено на користь ОСОБА_2 за відплатними договорами купівлі-продажу від 12.07.2016.

Втім, згідно викладених заявником доводів рішенням Бориспільського міськрайонного суду міста Київської області від 12.12.2021 у справі №359/1379/21, залишеним без змін постанову Київського апеляційного суду від 04.07.2023 та постановою Верховного Суду від 20.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПАТ «МТБ БАНК», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ТОВ «ПВІТА «Центр» задоволено частково та витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спірне нерухоме майно.

З огляду на вказані обставини заявник підсумував, що на сьогодні відсутні чинні судові рішення, які б могли спростувати презумпцію правомірності договору іпотеки (права й обов`язки сторін), а тому такий правочин є чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Отже, посилаючись на позицію Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі №953/10909/20, згідно якої правомірним та ефективним способом захисту порушених прав є звернення банку з позовом про визнання прав іпотекодержателя щодо іпотечного майна, оскільки на підставі рішення суду про задоволення такого позову до відповідного державного реєстру може бути внесений запис про іпотекодержателя та забезпечена можливість реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, ПАТ «МТБ БАНК» зауважив, що має намір звернутися до суду з позовом про:

- визнання права іпотекодержателя за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 23.08.2012 за реєстровим №1394, щодо іпотечного майна:

1) земельної ділянки площею 0,3466 га, кадастровий номер :01:004:0135, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців, вул.Котовського, 20 (нова назва вулиці Савонівська, 20);

2) земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:004:0136, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців, вул.Котовського, 20 (нова назва вулиці Савонівська, 20);

3) господарської будівлі, загальною площею 293.7 кв.м., що розташована на земельній ділянці-2 та знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців, вул.Котовського, 20 (нова назва вулиці Савонівська, 20);

- в рахунок часткового погашення заборгованості за договором про відновлювану кредитну лінію №230812/13-КЮ від 23.08.2012 у розмірі 2 241 664, 94 грн, звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 23.08.2012 за реєстровим №1394 з усіма змінами та поліпшеннями, а саме на:

1) земельну ділянку площею 0,3466 га, кадастровий номер :01:004:0135, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 );

2) земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:004:0136, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проців, вул.Котовського, 20 (нова назва вулиці Савонівська, 20);

3) господарську будівлю, загальною площею 293.7 кв.м., що розташована на земельній 8 ділянці-2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), зі встановленням способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

З огляду на вказане заявник зазначив, що обставини перебування нерухомого майна в іпотеці банку, дійсність договору іпотеки, відсутність запису про іпотеку та зареєстрованого обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна свідчать про необхідність забезпечення позову до його подання шляхом обраних заявником заходів, оскільки невжиття цих заходів може призвести до проведення подальших незаконних дій відповідачем, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк", суд першої інстанції дійшов до висновків, що доводи заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову є неспроможними і необґрунтованими, у тому числі і в розрізі предмету та підстав майбутнього позову, що свідчить про відсутність підстав для застосування обраних позивачем заходів забезпечення позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку, зокрема, обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття "ефективний засіб", за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії"), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з частиною 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень частини 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому частина 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, як правильно зауважив суд першої інстанції, заявником не обґрунтовано та доказово не підтверджено наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраного ним заходу забезпечення позову, зокрема, як зауважив заявник, вчинення відповідачем незаконних дій щодо належного йому на праві власності майна.

В розрізі вказаного вище слід наголосити, що:

- підставою для забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення вчинення дій третіми особами по відношенню до предмету спору;

- припущення позивача про утруднення виконання рішення, як і обставини, які свідчать про такі утруднення, мають бути обґрунтованим та доказово доведеним в розрізі заявлених предмету та підстав позову, оскільки саме лише зазначення позивачем у тексті заяви про можливість ускладнення виконання рішення та ефективний захист або поновлення порушених прав не свідчить про наявність підстав для застосування обраних заявником заходів забезпечення позову.

Також не є достатньо обґрунтованими підставами для забезпечення позову у обраний заявником спосіб і його доводи про перебування нерухомого майна в іпотеці банку, дійсність договору іпотеки, відсутність запису про іпотеку та зареєстрованого обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позаяк вказані обставини належать до предмета доказування під час розгляду спору по суті.

До того ж заявником не обґрунтовано та не доведено, що обрані ним заходи забезпечення позову спрямовано на забезпечення ефективного захисту або поновлення його порушених прав з огляду на вимоги, які заявник планує заявити - немайнова вимога про визнання права іпотекодержателя та майнова вимога про звернення стягнення на майно.

Сама ж по собі наявність між сторонами спору щодо виконання позичальником та/або відповідачем, як іпотекодавцем, грошового зобов`язання за кредитним договором не є достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову у розумінні статті 136 ГПК України, оскільки питання наявності/відсутності порушеного грошового зобов`язання та, відповідно, наявності підстав для задоволення позову/відмови у задоволенні позову підлягає вирішенню судом під час розгляду справи по суті.

Слід також звернути увагу на те, що у мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 20.12.2023 у справі №359/1379/21, судом касаційної інстанції зазначено, що:

- судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПАТ «КБ «Центр» та ТОВ «ПВІТА «Центр» 23.08.2012 укладено договір про відновлювальну кредитну лінію, до якого вносилися зміни та доповнення;

- суди вказали про те, що у матеріалах справи відсутні дані первинного обліку щодо обсягу виконаних/невиконаних зобов`язань за вказаним кредитним договором на час розгляду справи судами, що спростовує доводи ПАТ «КБ «Центр» про застосування процедури дострокового повернення коштів за кредитним договором;

- суди зробили вірні висновки про те, що у спірних правовідносинах було порушено порядок державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, тому ПАТ «КБ «Центр» набуло право власності на спірне нерухоме майно з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» і, відповідно, не вправі було відчужувати таке майно;

- надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, зробив вірні висновки про те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази направлення вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та дострокове повернення коштів, й, відповідно, її отримання;

- указане стосується й зазначення апеляційним судом про те, що у справі відсутні докази порушення ТОВ «ПВІТА «Центр» умов кредитного договору, так як заявниками касаційних скарг не спростовано відсутність у спірних правовідносинах правових підстав для звернення стягнення на іпотечне майно у позасудовому порядку.

Відтак, враховуючи встановлені обставини справи, доводи, викладені банком у заяві про забезпечення позову є не доведеними, не підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами, у тому числі і в розрізі предмету та підстав майбутнього позову, що свідчить про відсутність підстав для застосування обраних позивачем заходів забезпечення позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк".

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятої ухвали наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянтів по суті їх скарг в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують викладених в ухвалі висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Київської області від 28.12.2023 у справі № 911/3894/23 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційні скарги не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284, Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 28.12.2023 у справі № 911/3894/23 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 28.12.2023 у справі № 911/3894/23 залишити без змін.

Матеріали справи №911/3894/23 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст складено: 25.04.2024.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.А. Іоннікова