ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2024 р. Справа№ 920/1061/23(920/1342/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Копитової О.С.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін:

від позивача: Спиридонов А.А. за довіреністю (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Паруль Ю.О. згідно ордера (у приміщенні суду)

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пустовойта Анатолія Кириловича на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 року

у справі №920/1061/23(920/1342/23) (суддя Яковенко В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"

до Фізичної особи-підприємця Пустовойта Анатолія Кириловича

про стягнення 34 372 грн. 90 коп.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" звернулось до Господарського суду Сумської області із позовною заявою до Пустовойта А.К. про стягнення 34372,90 грн. заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу у період з листопада 2021 року по жовтень 2023 року включно, що підтверджується розрахунками заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актами приймання теплоносія від 23.10.2021, 01.11.2022 та актом перевірки роботи системи опалення від 24.10.2021, 03.11.2022, показанням теплового лічильника на загальну суму 34372,90 грн.

Відповідачем, в свою чергу, не було сплачено вартість наданої послуги з постачання теплової енергії за вказаний вище період, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.11.2023 року справу №920/1342/23 за позовом ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" передано на розгляд Господарського суду Сумської області в межах справи №920/1061/23 про банкрутство ТОВ "ШП "Харківенергоремонт".

За наслідками розгляду заявлених позовних вимог рішенням Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 року у справі №920/1061/23(920/1342/23) позов задоволено повністю, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 34 372,90 грн. заборгованості за послугу з теплопостачання за період з 01.11.2021 до 31.10.2023 та 2147,20 грн. судового збору.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції погодився з доводами позивача щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 до 31.10.2023, а тому дійшов висновку про задоволення позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ФОП Пустовойт А.К. звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 року у даній справі та прийняти нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального права.

За твердженням скаржника, відповідач не є споживачем теплової енергії, оскільки не приєднався до публічного договору та договір купівлі-продажу теплової енергії не укладав, а заборгованість нарахована неправомірно.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024 року вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді: Демидова А.М., Алданова С.О.

Ухвалою суду від 26.02.2024 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ФОП Пустовойта А.К. на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 у справі №920/1061/23 (920/1342/23), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1061/23(920/1342/23).

04.03.2024 супровідним листом Господарського суду Сумської області №920/1061/23(920/1342/23)/72 від 29.02.2024 витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

У зв`язку з перебуванням судді Демидової А.М. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2024 для розгляду справи №920/1061/23(920/1342/23) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Євсіков О.О., судді: Корсак В.А., Алданова С.О.

Ухвалою суду від 12.03.2024 вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ФОП Пустовойта А.К. на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 року у справі №920/1061/23(920/1342/23) залишено без руху у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги, зокрема, надати докази сплати судового збору у розмірі 4 026,00 грн.

13.03.2024, тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання вимог ухвали від 12.03.2024 надано докази сплати судового збору у розмірі 4026,00 грн.

Головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Алданова С.О. заявили самовідвід у справі №920/1061/23(920/1342/23), за наслідками розгляду якого ухвалою суду від 19.03.2024 року вказану заяву про самовідвід суддів у справі №920/1061/23(920/1342/23) задоволено, а матеріали справи передано для здійснення визначення складу судової колегії згідно до положень ГПК України.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2024 апеляційну скаргу ФОП Пустовойта А.К. на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 року у справі №920/1061/23(920/1342/23) передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Сотнікова С.В., Копитової О.С.

Ухвалою суду від 25.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Пустовойта А.К. на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 року у справі №920/1061/23(920/1342/23), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 18.04.2024 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому через систему "Електронний суд" відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

09.04.2024 року через систему "Електронний суд" від ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" надійшло клопотання про участь його представника в судовому засіданні, призначеному на 18.04.2024 року, в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, за наслідками розгляду якого ухвалою суду від 16.04.2024 заявлене клопотання задоволено.

Представник скаржника в судовому засіданні 18.04.2024 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 року у даній справі та прийняти нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" в судовому засіданні в режимі відеоконференції проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

18.04.2024 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, з 15.10.2006 ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостки і визнано надавачем послуг з теплопостачання (постачання теплової енергії) згідно з рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради №226 від 28.07.2006.

Предметом господарської діяльності позивача є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення, підприємств, установ та організації міста Шостка.

Тобто позивач є виконавцем комунальної послуги в значенні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VII (далі Закон).

Позивач забезпечує тепловою енергією на опалення зокрема і багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 .

У зазначеному багатоквартирному будинку здійснює підприємницьку діяльність ФОП Пустовойт А.К., який є власником нежитлового приміщення №58, загальною площею 116,7 кв.м, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 179134299 та не заперечується відповідачем.

Відповідно до п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна, на відповідній правовій підставі, і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Таким чином, відповідач є індивідуальним споживачем в розумінні Закону.

Надання житлово-комунальних послуг (до якої належить послуга з постачання теплової енергії) здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною 1 ст. 14 Закону передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, зокрема 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно; 2) колективний договір; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, за кожним видом комунальних послуг.

Положеннями ч. 5 ст. 13 Закону встановлено відповідні виключення з моделі правовідносин між споживачем та виконавцем комунальних послуг, а саме, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Статтями 633, 634 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться, а договором приєднання, в свою чергу, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При цьому відповідно до ч. 5, 6 ст. 633 ЦК України актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Так п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону в системному зв`язку з наведеними вище положеннями ЦК України, встановлено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Згідно з п. 3 розділу VI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

На підставі ч.7 ст. 21 Закону послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", якою затверджено Типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії за відповідними моделями договірних відносин.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 13 Закону публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Текст публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії було розміщено на офіційному вебсайті ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" http://shkhaer.coni.ua/spogyvacham/publісітпii-dogovir-priednannya.ht.inl 01.10.2021 та на офіційному вебсайті Шосткинської міської ради - shostka-rada.gov.ua.

Тобто договір є укладеним за умови відсутності рішень співвласників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин будинку одразу після спливу 30 днів з моменту його опублікування та факту приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) - вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги ( п. 4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджено постановою КМУ № 1022 від 08.09.2021).

Таким чином, типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів з 01.11.2021.

З наявних у справі доказів встановлено, що позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з листопада 2021 року по жовтень 2023 року включно, що підтверджується розрахунками заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актами приймання теплоносія від 23.10.2021 та від 01.11.2022 та актами перевірки роботи системи опалення від 24.10.2021 та від 03.11.2022, засвідчені підписами представників позивача та управителя багатоквартирного будинку, показаннями теплового лічильника на загальну суму 34 372,90 грн.

Відповідно до п. 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Обсяги спожитої споживачем послуги за відповідний період обліковувались встановленим в будинку № 5 по вулиці Робоча в місті Шостка лічильником. Зауваження щодо правильності роботи зазначеного лічильника обліку теплової енергії від відповідача не надходили.

Відповідачем, у свою чергу, не було сплачено вартість наданої послуги з постачання теплової енергії за вказаний вище період, що є простроченням грошового зобов`язання.

Відповідно до абз. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 30 Договору передбачено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, визначеної Правилами та плати за абонентське обслуговування.

Згідно з п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 33 Договору визначено, що виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається у паперовій формі.

За п. 34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

У зв`язку з несплатою відповідачем вартості наданої послуги з постачання теплової енергії виникла заборгованість в сумі 34372,90 грн. перед позивачем за Договором, що є порушенням майнових прав та інтересів останнього.

Оскільки відповідачем заборгованість погашено не було, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На підставі ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 222 ГК України визначено, що учасники господарських відносин, які порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно з Актом ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" приймання теплоносія на опалювальний об`єкт по вул. Робоча, буд. 5 встановлено, що 23.10.2021 теплопостачальною організацією було подано, а споживачем прийнято теплоносій на тепловому вузлі будівлі по вул. Робоча, 5.

За Актом перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальний сезон 2021-2022 років було перевірено, зокрема, систему опалення за адресою: м. Шостка, вул. Робоча, 5.

На підставі Акта ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" приймання теплоносія на опалювальний об`єкт по вул. Робоча, 5 встановлено, що 01.11.2022 теплопостачальною організацією було подано, а споживачем прийнято теплоносій на тепловому вузлі будівлі по вул. Робоча, 5.

За Актом перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальний сезон 2022-2023 років було перевірено, зокрема, систему опалення за адресою: м. Шостка, вул. Робоча, 5.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять копії показань теплового лічильника житлового будинку по вул. Робоча, 5 у м. Шостка.

Відповідач не розрахувався за послуги, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Факт отримання теплової енергії в спірному періоді скаржником в апеляційній скарзі заперечується у зв`язку з відсутністю договірних відносин з постачальником теплової енергії.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що текст публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії було розміщено на офіційному вебсайті ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" 01.10.2021.

При цьому, протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення співвласників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що з 01.11.2021 між позивачем та відповідачем укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що спростовує доводи апелянта.

Посилання відповідача на положення ч. 4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" не має відношення до обставин даної справи, оскільки позивач не є теплогенеруючою організацією, яка здійснює відпуск теплової енергії на підставі договорів купівлі-продажу теплової енергії.

Стаття 1 наведеного закону виокремлює декілька різновидів господарюючих суб`єктів у сфері теплоенергетики, а саме: теплогенеруючі, теплотранспортуючі, теплопостачальні та теплосервісні організації.

Позивач в даному випадку є теплопостачальною організацією, тобто суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії, та така господарська діяльність за своєю суттю є поставкою, а не купівлею-продажем (що підтверджується ліцензією НКРЕКП серії АД № 041894 від 19.10.2012 продовженою безстроково згідно з п.6 ст. 21 Закону Украни "Про ліцензування видів господарської діяльності").

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що скаржник не є споживачем послуги теплової енергії, скільки він взагалі не користується під`їздом, а його приміщення має окремий вхід, судова колегія зазначає, що згідно ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 6 згаданого Закону співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

При цьому, відповідно до п. 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії (затв. пост. КМУ № 830 від 21.08.2019) (надалі - Правила), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Згідно п.38 Правил, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (надалі - Методика 315).

Тотожні положення щодо обов`язку індивідуального споживача в частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення визначені також і в Договорі.

Так, предметом Договору є надання виконавцем споживачу послуги з постачання теплової енергії, обсяг якої визначається зокрема як частина обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Підпунктом 11 п. 40 Договору передбачено право споживача відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до встановленої процедури, при цьому це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, що в свою чергу корелюється з обов`язком споживача за п.п.11 п. 41 Договору.

Таким чином, відключення приміщення відповідача від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання), що розташоване в житловому багатоквартирному будинку, а також волевиявлення відповідача щодо користування/не користування спільним майном багатоквартирного будинку не звільняє його від обов`язку відшкодувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, разом з іншими власниками, пропорційно до займаної ним площі.

Твердження апелянта на неправильне нарахування плати за теплову енергію за Методикою 315, яка, на думку відповідача, не може застосовуватись до спірних правовідносин, судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні, оскільки у даній справі спірна заборгованість виникла за період з 01.11.2021 по 31.10.2023, тобто після набрання законної сили Законом України "Про житлово-комунальні послуги" в новій редакції, чинній з 01.05.2019 року, а тому, розраховуючи плату за послуги з теплопостачання, позивач правомірно керувався Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, яка може застосовуватись лише після укладення споживачами нових договорів з виконавцями комунальних послуг, тобто в даному випадку Договору між позивачем та відповідачем з 01.11.2021 року.

Посилання скаржника на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.06.2021 у справі №908/3611/19 судом відхиляється, оскільки за змістом ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме у постановах Верховного Суду, тоді як судові рішення суду апеляційної інстанції не є джерелом правозастосовчої практики, а тому наведена норма не визначає обов`язку суду щодо врахування висновків судових рішень судів апеляційної інстанції у подібних правовідносинах. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.09.2023 року у справі №904/3491/22, від 05.03.2024 року у справі №44/235-б та від 02.04.2024 року у справі №876/72/23).

Більш того, фактичні обставини, які формують зміст правовідносин, а також матеріально-правове регулювання у наведеній апелянтом справі та у справі, що наразі є предметом розгляду, є різними, що в свою чергу, виключає подібність спірних правовідносин, а тому висновки суду у справі №908/3611/19 не є релевантними у даній справі.

Жодних доказів необґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку суми заборгованості відповідачем суду не надано і матеріали справи не містять.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з вірним висновком суду першої інстанції про встановлення факту неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 до 31.10.2023, а відтак доводи апелянта з приводу невірного нарахування відповідачеві вартості за постачання теплової енергії колегією суддів відхиляються як такі, що є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Відповідач, в свою чергу, нараховану йому вартість теплової енергії не сплатив, оскільки доказів зворотнього матеріали справи не містять та судом не встановлено.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а посилання апелянта на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пустовойта Анатолія Кириловича на рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 року у справі №920/1061/23(920/1342/23) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 06.02.2024 року у справі №920/1061/23(920/1342/23) залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Матеріали справи повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 30.04.2024 року після виходу судді Копитової О.С. з відпустки.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

О.С. Копитова