ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"01" травня 2024 р. Справа№ 910/11334/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Сітайло Л.Г.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Невмержицькій О.В.

представники учасників справи у судове засідання, призначене на 01.05.2024 не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні заявою представника Приватного підприємства «АЗС Онлайн» адвоката Валенко Катерини Павлівни про розподіл судових витрат

за апеляційною скаргою Приватного підприємства «АЗС Онлайн»

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 (повний текст рішення складено та підписано 18.12.2023)

у справі №910/11334/23 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Приватного підприємства «АЗС Онлайн»

до 1) Київської митниці

2) Державної казначейської служби України

про стягнення 7 944 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «АЗС Онлайн» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Київської митниці (далі по тексту - відповідач 1, митниця), Державної казначейської служби України (далі по тексту - відповідач 2) про відшкодування шкоди у розмірі 7 944 000,00 грн в порядку статті 1173 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).

Господарський суд міста Києва рішенням від 06.12.2023 у справі №910/11334/23 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 15.04.2024 апеляційну скаргу Приватного підприємства «АЗС Онлайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23 задовольнив частково; рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23 скасував та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги задовольнив частково; стягнув з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «АЗС Онлайн» 708 000,00 грн збитків; в решті позову відмовив; стягнув з Київської митниці на користь Приватного підприємства «АЗС Онлайн» 1 960,73 грн витрат на професійну правничу допомогу. 25.03.2024 позивачем сформовано та подано через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн, а саме: рахунок на оплату №68 від 0801.2024, платіжну інструкцію №300913 від 09.01.2024, акт приймання-передачі наданих послуг №68 від 09.01.2024, рахунок на оплату №81 від 11.03.2024, платіжну інструкцію №300920 від 11.03.2024, акт приймання-передачі наданих послуг №81 від 12.03.2024, рахунок на оплату №85 від 21.03.2024, рахунок на оплату №86 від 21.03.2024, платіжну інструкцію №300922 від 21.03.2024.

04.04.2024 відповідачем 1 сформовано та подано через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, посилаючись на те, що заявлені до стягнення витрати на оплату адвоката не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а окремі витрати не є витратами на допомогу клієнту.

Крім того, як зазначає відповідач 1 фінансування відбувається за рахунок державного бюджету, отже, кошти стягнені з відповідача 1 є витрати державного бюджету України.

17.04.2024 позивачем сформовано та подано через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу, а саме: Акт приймання-передачі наданих послуг №85 від 26.03.2024 на суму 4 000,00 грн за участь у судовому засіданні 25.03.2024 у Північному апеляційному господарському суді; Акт приймання-передачі наданих послуг №86 від 25.03.2024 на суму 1 000,00 грн за підготовку та подання адвокатом клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу у справі №910/11334/23.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 19.04.2024 розгляд заяви представника Приватного підприємства «АЗС Онлайн» адвоката Валенко Катерини Павлівни про розподіл судових витрат призначено на 01.05.2024 об 09 год. 45 хв. 04.04.2024 відповідачем 2 сформовано та подано через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду відзив на клопотання позивача про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу, за яким зазначає, що відповідач 1 є органом, який представляє державу у спірних правовідносинах, тоді як приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) не передбачають стягнення витрат на професійну правничу допомогу з держави, оскільки спір виник з вини відповідача 1, то і витрати позивача на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції мають бути покладені на відповідача 1, а не з відповідача 2, як розпорядника бюджетними коштами.

24.04.2024 відповідачем 2 сформовано та подано через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

30.04.2024 позивачем сформовано та подано через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду заяву про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач 1 своїх представників в судове засідання, призначене на 01.05.2024, не направив про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом доставки ухвали Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2024 у справі №910/11334/23 до його електронного кабінету 22.04.2024.

Відповідно до частини 4 статті 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Розглянувши заяву представника позивача адвоката Валенко Катерини Павлівни про розподіл судових витрат, перевіривши матеріали справи та надані докази на підтвердження, понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів встановила наступне.

Конституцією України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59).

За приписами статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову/апеляційної скарги, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно із частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (частини 1, 2, 4 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі по тексту - Закон №5076-VI).

Згідно із частиною 1 статті 27 Закону №5076-VI договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 16.02.2023 між позивачем (Замовник) та Адвокатським бюро «Катерини Валенко» (Адвокатське бюро) укладено Договір про надання правничої допомоги №16/02/2023 (далі по тексту - Договір про надання правничої допомоги), за умовами якого Адвокатське бюро зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати Замовнику правничу допомогу за його запитом, а Замовник зобов`язаний оплатити надані послуги (т. 1 а.с. 268).

Обсяг та характер правничої допомоги сторони узгодили у розділі 2 Договору про надання правничої допомоги.

Відповідно до пункту 4.1 Договору про надання правничої допомоги вартість послуг за надання правничої допомоги за цим Договором визначається Адвокатським бюро самостійно та фіксується у відповідних рахунках. Погодження з вартістю відповідних послуг є факт оплати (в тому числі часткової оплати) Замовником відповідного рахунку.

На підтвердження факту надання Адвокатським бюро Замовнику послуг відповідно до умов цього Договору складається Акт приймання-передачі наданих послуг (в електронній формі) та надсилається Замовнику на електрону пошту, у разі відсутності - на поштову адресу, вказану у цьому Договорі. Замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту відправлення йому Акту приймання-передачі наданих послуг (далі - Акт) підписати його в двох екземплярах або дати мотивовану відмову від підписання та надіслати два примірники підписаного Замовником Акта (письмової відмови від підписання) на адресу Адвокатського бюро. У випадку не надання підписаного Акта та/або вмотивованої відмови від підписання в строку, вказаний у цьому пункті, послуги Адвокатського бюро вважаються наданими належним чином та в повному обсязі і прийнятими Замовником без будь-яких зауважень (пункт 4.5 Договору про надання правничої допомоги).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 16.02.2024 (пункт 7.1 Договору про надання правничої допомоги).

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього Договору від однієї із Сторін не надійде заява про його розірвання, то Договір автоматично пролонгується на наступний календарний рік на тих самих умовах. Кількість пролонгацій не обмежується (пункт 7.3 Договору про надання правничої допомоги).

Адвокат Валенко Катерина Павлівна здійснює свою діяльність на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №8529/10, виданого 28.11.2019 на підставі рішення Ради адвокатів Київської області №76 (т.1 а.с. 267).

Послуги надано адвокатом Валенко Катериною Павлівною позивачу у Північному апеляційному господарському суді на підставі Ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1498904 від 08.01.2024.

На доказ наданих послуг представником позивача подано до суду апеляційної інстанції наступні докази: рахунки на оплату №68 від 08.01.2024 на суму 4 000,00 грн, №81 від 11.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №85 від 21.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №86 на суму 21.03.2024 на суму 1 000,00 грн; платіжні інструкції №300913 від 09.01.2024 на суму 4 000,00 грн, №300920 від 11.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №300922 від 21.03.2024 на суму 5 000,00 грн, Акти приймання-передачі наданих послуг №68 від 09.01.2023 на суму 4 000,00 грн, №81 від 12.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №85 від 26.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №86 від 25.03.2024 на сум 1 000,00 грн.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, об`єднана палата Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, саме суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим.

Згідно із частинами 4, 5 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач 1 подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що витрати на правничу допомогу, які будуть стягнуті з митниці є витратами Державного бюджету України.

Північний апеляційний господарський суд у постанові від 15.04.2024 у даній справі зазначав, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц виснувала, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Тобто відповідачем у наведених справах є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Таким органом у справі, яка переглядається, є Київська митниця, Державна казначейська служба України також є відповідачем 2 у даній справі.

У постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі з урахуванням чого боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету. Зокрема, в Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.

Важливим є і те, що ЄСПЛ у рішенні в справі «Кечко проти України» зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

ЄСПЛ у справі «Бакалов проти України» та у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Подібний за змістом правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №911/4249/16, постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справах №925/246/17, №925/974/17.

А тому, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню в порядку процесуального Закону з відповідача 1, як заподіювача шкоди позивачу, і відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для звільнення від сплати на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

ЄСПЛ вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» та у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015).

У рішення від 18.02.2022 у справі «Чоліч проти Хорватії» ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.

Отже, суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Аналогічний правовий висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20.

У постанові від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 Верховний Суд виснував: «Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад, написання процесуального документа чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок зі вчинення комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта. Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 наведені такі висновки: «…учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права».

Отже заявником, згідно з вимогами статті 74 ГПК України, було надано докази в обґрунтування понесених витрат.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши надані заявником докази, а саме: Договір про надання правничої допомоги, рахунки на оплату №68 від 08.01.2024 на суму 4 000,00 грн, №81 від 11.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №85 від 21.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №86 на суму 21.03.2024 на суму 1 000,00 грн; платіжні інструкції №300913 від 09.01.2024 на суму 4 000,00 грн, №300920 від 11.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №300922 від 21.03.2024 на суму 5 000,00 грн, Акти приймання-передачі наданих послуг №68 від 09.01.2023 на суму 4 000,00 грн, №81 від 12.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №85 від 26.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №86 від 25.03.2024 на сум 1 000,00 грн, врахувавши критерії розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складність, виконані адвокатом роботи (надані послугу), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову та значенням справи для сторони, у тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони, заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу на суму 13 000,00 грн є обґрунтованим.

При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що за результатами розгляду справи №910/11334/23 позовні вимоги задоволено частково, а тому витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції підлягають стягненню пропорційно задоволених позовних вимог на підставі статті 129 ГПК України на суму 1 158,61 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву представника Приватного підприємства «АЗС Онлайн» адвоката Валенко Катерини Павлівни про розподіл судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Київської митниці (03124, місто Київ, бульвар Вацлева Гавела, 8 А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43997555) на користь Приватного підприємства «АЗС Онлайн» (11555, Житомирська область, Коростенський район, село Поліське, Ушомирська ТГ, вул. Лугинська, будинок 76; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40724941) 1 158,61 грн (одна тисяча сто п`ятдесят вісім гривень 61 копійку) витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

3. Видачу наказу на виконання даної додаткової постанови доручити Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи №910/11334/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено та підписано суддями 01.05.2024.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді Л.Г. Сітайло

Є.Ю. Шаптала