ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року м.Дніпро Справа № 904/2800/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: Шкеда М.О., представник;

від відповідача-1: Михайлюк Т.О., представник;

представник відповідача-2 не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 (повний текст складено та підписано 25.09.2023 суддя Євстигнеєва Н.М.) та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 (повний текст складено та підписано 13.10.2023 суддя Євстигнеєва Н.М.) у справі №904/2800/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів", м. Дніпро

до відповідача-1: Дніпровської міської ради, м. Дніпро

відповідача-2: Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким, з урахуванням заяви від 22 червня 2023 року про уточнення позовних вимог (а.с.9-13 том 2), просить:

- визнати незаконним рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про відмову у підготовці проекту рішення міської ради про поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П у м. Дніпро (кадастровий номер :04:023:0001) Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів", визнавши незаконними і скасувавши наступні вимоги:

"Для зміни цільовою призначення (Коду КВЦПЗ) земельної ділянки (кадастровий номер :04:023:0001) на 10.04 (для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами) Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" необхідно звернутися до міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення", що викладені у Листі № 7/9-383 від 28.03.2023;

- зобов`язати Дніпровську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні (сесії) Дніпровської міської ради питання про поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П у м. Дніпро (кадастровий номер :04:023:0001) Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відмова Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (Лист № 7/9-554 від 08.05.2023) у підготовці проекту рішення міської ради про поновлення договору оренди землі, відсутність відповіді міської ради або відмови у поновленні договору оренди земельної ділянки, не прийняття рішення щодо поновлення Договору оренди земельної ділянки, порушують законні права і інтереси позивача на продовження строку дії договору оренди, який укладено 11.12.2008.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 у справі №904/2800/23 задоволено у повному обсязі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" до відповідача-1: Дніпровської міської ради, відповідача-2: Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано незаконним рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про відмову у підготовці проекту рішення міської ради про поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П у м. Дніпро (кадастровий номер :04:023:0001) Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів", визнавши незаконними і скасувавши наступні вимоги:

"Для зміни цільовою призначення (Коду КВЦПЗ) земельної ділянки (кадастровий номер :04:023:0001) на 10.04 (для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами) Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" необхідно звернутися до міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення", що викладені у Листі № 7/9-383 від 28.03.2023.

Зобов`язано Дніпровську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні (сесії) Дніпровської міської ради питання про поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П у м. Дніпро (кадастровий номер :04:023:0001) Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів".

Стягнуто з Дніпровської міської ради та Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" по 2684,00 грн.витрат по сплаті судового збору

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 у справі №904/2800/23 стягнуто з Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500,00 грн.

Стягнуто з Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 № 301/39 було передано ТОВ "Дніпровський завод будівельних матеріалів" в оренду земельну ділянку площею 0,8842 га (кадастровий номер :04:023:0001) по вул. Байкальська, 2-11 в м. Дніпропетровську та встановлено код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність).Державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 11.12.2008.Вказана земельна ділянка є сформованою, відомості про неї містяться у Державному земельному кадастрі, усі необхідна інформація щодо спірної земельної ділянки наявна у технічній документації.

Під час дії договору оренди земельної ділянки від 11.12.2008 відбулися зміни в законодавстві, наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548 затверджена Класифікація видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 № 1011/18306).

Вказаний код цільового призначення (1.11.6) відсутній у Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.01.2020 № НВ-020, кадастровий номер :04:023:0001, цільове призначення земельної ділянки -10.04. Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами, а категорія земель визначена, як землі водного фонду; вид використання земельної ділянки - по фактичному розміщенню будівель та споруд причалу (а.с.48 том 1).

Код цільового призначення земельної ділянки визначено Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 та на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі № 160/9193/18, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа - Дніпровська міська рада про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні ді.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі № 160/9193/18 зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області визначити та надати код цільового призначення земельної ділянки (КВЦПЗ) для земельної ділянки за адресою м. Дніпро, вул. Байкальська 2-П , площею 0,8842 га, кадастровий номер :04:023:0001, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" на підставі Договору оренди землі від 11.12.2008.

Рішення від 28.05.2019 у справі № 160/9193/18 залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019.

Враховуючи, що зміна кодів відбулася в силу змін в законодавстві, місцевий господарський суд відхилив доводи відповідачів про те, що внаслідок зміни кодів цільового призначення відбулася зміна умов договору оренди землі в односторонньому порядку, що виключає можливість поновлення чи продовження такого договору, оскільки земельна ділянка передавалась на підставі рішення міської ради від 26.11.2008, до початку введення в дію нового Класифікатора № 548.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 28.05.2019 у справі № 160/9193/18 встановлено, що наявна Технічна документація цілком відповідає новим кодам, новому законодавству та фактичному цільовому призначенню, для якого міськрада передавала спірну земельну ділянку, тому не потребує розроблення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення.

З посиланням на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №922/856/21, місцевий господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання незаконним рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про відмову у підготовці проекту рішення міської ради про поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П у м. Дніпро (кадастровий номер :04:023:0001) визнається судом обгрунтованою.

Дніпровська міська рада, як розпорядник земель, відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" має виключне право приймати відповідні рішення стосовно поновлення дії договорів оренди земельних ділянок та внесення змін до договорів.

Зі змісту клопотання від 30.01.2023 про поновлення договору оренди землі від 11.12.2008, спрямованого на адресу Дніпровської міської ради (а.с.42 том 1), вбачається, що разом з клопотанням були надані копії таких документів:

установчі документи та документ про державну реєстрацію юридичної особи - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

проект додаткової угоди до договору оренди;

правовстановлюючі документи, що свідчать про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, у тому числі документи, що стали підставою набуття права власності на нерухоме майно (договір купівлі-продажу, дарування, акт приймання-передачі тощо);

технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

документ, що підтверджує відсутність заборгованості з орендної плати на земельну ділянку;

рішення міської ради про передачу (надання) земельної ділянки;

договір оренди землі, строк якого спливає з актом приймання-передачі, актом та планом встановлення меж земельної ділянки та іншими додатками до нього; витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку; оригінал акта обстеження земельної ділянки.

Судом встановлено, що рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про відмову у підготовці проекту рішення міської ради про поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П у м. Дніпро (кадастровий номер :04:023:0001) Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів", з підстав відсутності проекту землеустрою у зв`язку зі зміною цільового призначення землі, є незаконним, а наявність рішення відповідного органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в оренду чинним земельним законодавством визначається в якості обов`язкової передумови подальшого укладення договору оренди земельної ділянки, а, відтак, договір оренди є наслідком виконання відповідного рішення органу місцевого самоврядування, тобто способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії.

Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" є неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме із цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 Земельного кодексу України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21)).

Поновлення договору оренди землі в судовому порядку в передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає укладення сторонами додаткової угоди як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків на новий строк, а право сторони на оскарження в суді відмови або зволікання з укладенням додаткової угоди в контексті спірних правовідносин означає право на звернення до суду для укладення додаткової угоди (пункти 68, 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19)).

Порядок розгляду міською радою питань, віднесених до її компетенції врегульовано Регламентом Дніпропетровської міської ради VІІ скликання, затверджений рішенням ради № 5-3/1 від 29.02.2016 (а.с.87-109 том 1).

Ураховуючи все вищевикладене, Регламент Дніпропетровської міської ради, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не розглянуто належним чином питання про поновлення договору оренди земельної ділянки по вул. Байкальській, 2-П у м. Дніпро (кадастровий номер :04:023:0001) Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів", у зв`язку з чим вбачаються підстави для задоволення вимог позивача в цій частині.

Розподіляючи витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, в зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" та стягнення на користь позивача з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00грн (по 6 500,00грн з кожного).

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Дніпровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Крім цього, Дніпровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" в повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт зазначає, що Відповідно до умов Договору ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» передано в строкове платне користування земельну ділянку за адресою м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Байкальська, 2-П, площею 0,8842 га, кадастровий номер :04:023:0001, про що сторонами погоджено акт приймання-передачі земельної ділянки від 26.11.2008 року (державна реєстрація від 19.12.2008 № 86).

За умовами п. 1.2 Договору, цільове використання земельної ділянки за цим договором (УКЦВЗ) 1.11.6- інша комерційна діяльність.

До Договору сторонами погоджено акт приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер :04:023: 0001 від 11 грудня 2008 року, згідно якого: цільове використання земельної ділянки (УКЦВЗ) 1.11.6 - інша комерційна діяльність: земельна ділянка надана: по фактичному розміщенню будівель та споруд причалу.

Також, згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» датованого 2008 роком, кодом цільового використання земельної ділянки (УКЦВЗ) за адресою м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Байкальська, 2-П, площею 0,8842 га, кадастровий номер :04:023:0001, визначено 1.11.6 (інша комерційна діяльність).

30.01.2023 за вх. № 36/178 до Дніпровської міської ради звернулося ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» з клопотанням щодо поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П.

Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради за наслідками розгляду вищевказаного клопотання ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» було надано відповідь від 28.03.2023 року № 7/9-383 про неможливість поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 року (державна реєстрація від 19.12.2008 року № 86) по вул. Байкальській, 2-П (кадастровий номер :04:023:0001). Підставою для відмови в поновленні договору оренди від 19.12.2008 року було те, що згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (кадастровий номер :04:023:0001) від 09.01.2020 року №НВ-020 вказано цільове призначення земельної ділянки: 10.04 (Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами).

Суд першої інстанції безпідставно розглянув дану позовну вимогу, не обгрунтував яким чином вказаний лист-повідомлення департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради порушив права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод будівельних матеріалів», а відтак в цій частині позовних вимог прийняв незаконне рішення.

Згідно п. п. «а», «в» ст. 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття сесією відповідного рішення.

За таких обставин, Дніпровська міська рада, як розпорядник земель, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» має виключне право приіімати відповідні рішення стосовно поновлення дії договорів оренди земельних ділянок та внесення змін до договорів.

Внесення змін до договору оренди без відповідного рішення ради є порушенням прав, передбачених нормаліи чинного законодавства України щодо розпорядження землями в межах міста.

При передачі позивачу земельної ділянки (кадастровий номер :04:023:0001) в оренду було встановлено код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність), а в подальшому цей код позивачем було змінено на код цільового призначення земельної ділянки (КВЦПЗ) на 10.04 (для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами) у відповідності до Класифікатора від 23.07.2010 № 548, а відтак істотні умови договору оренди від 19.12.2008 року були змінені, що само по собі виключає можливість поновлення чи продовження такого Договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені попереднім договором, оскільки земельна ділянка передавалась на підставі рішення міської ради від 26.11.2008 року № 301/39, тобто до початку дії нового Класифікатора №548.

Крім того, згідно п.п.12.1 п. 12 Договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Проте, позивач не звертався до Дніпровської міської ради з відповідними заявами щодо внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 року, чим порушив виконання ним умов цього Договору.

Позивач отримавши новий код цільового призначення земельної ділянки за адресою м. Дніпро, вул. Байкальська 2-П , площею 0,8842 га, кадастровий номер :04:023:0001, всупереч договору оренди від 26.11.2008 року (державна реєстрація від 19.12.2008 № 86) не повідомив Дніпровську міську раду про вказані обставини чим порушив істотні умови цього договору.

Зобов`язання відповідача-1 розглянути на найближчому пленарному засіданні (сесії) питання поновлення вищевказаного договору оренди, а отже, відповідно, і прийняття рішення міською радою, виходить за межі компетенції суду, оскільки суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення, апелянт зазначає, що оскаржуване додаткове рішення судом першої інстанції було ухвалено 09.10.2023 року, тобто до граничного терміну, з урахуванням дати підписання Акту прийому - передачі, коли клієнтом повинна бути здійснена оплата за послуги адвоката.

На час ухвалення додаткового рішення Господарським судом Дніпропетровської області від 09.10.2023 року позивачем доказів оплати послуг, наданих йому адвокатом у межах наданого договору, надано не було, тобто позивачем не надано доказів фактичного понесення ним витрат на правничу допомогу.

Між тим, Дніпровська міська рада вважає за необхідне зазначити про те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Таким чином, Дніпровська міська рада вважає, що суд першої інстанції повинен був оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Вважає, що розмір витрат на правову допомогу з урахуванням категорії справи не відповідає принципам співмірності та розумності судових витрат, критеріям реальності адвокатських витрат, а також критеріям розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, а тому сума судових витрат на правову допомогу є завищеною та необгрунтованою.

Позивачем до матеріалів справи не було надано належних доказів понесених ним фактичних, реальних витрат на правничу допомогу.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивачем по справі подано відзив на апеляційну скаргу, вважає, що судове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2023 року та додаткове рішення від 05.10.2023 року у справі №904/2926/23 є обґрунтованими, законними та справедливими, винесені з додержанням норм матеріального та процесуального права, ухвалені на підставі повного і всебічного дослідження матеріалів справи та відповідає вимогам встановленим ст. 236 Господарського процесуального кодексу України щодо судових рішень.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2023 року відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/2800/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/2800/23.

01.11.2023 року матеріали справи №904/2800/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалами суду від 28.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2023у справі №904/2800/23. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 13.02.2023 о 11:00 годин.

13.02.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 № 301/39 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" (орендар) та Дніпропетровською міською радою (орендодавець) був укладений договір оренди землі від 19.12.2008 (державна реєстрація від 19.12.2008 № 86) (далі - Договір), а.с. 100-106 т. 1.

Відповідно до умов Договору ТОВ "Дніпровський завод будівельних матеріалів" передано в строкове платне користування земельну ділянку за адресою м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Байкальська, 2-П. площею 0,8842 га. кадастровий номер :04:023:0001, про що сторонами погоджено акт приймання-передачі земельної ділянки від 26.11.2008.

За умовами п.1.2 Договору, цільове використання земельної ділянки за цим договором (УКЦВЗ) 1.11.6 - інша комерційна діяльність.

Договір укладено на п`ятнадцять років (п.3.1 Договору).

Згідно п.5.1 Договору, земельна ділянка передається в оренду: по фактичному розміщенню будівель та споруд причалу.

Згідно п.5.2 Договору, цільове призначення земельної ділянки: землі водного фонду.

До вказаного Договору сторонами погоджено акт приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер :04:023: 0001 від 11 грудня 2008 року, згідно якого: цільове використання земельної ділянки (УКЦВЗ) 1.11.6 - інша комерційна діяльність; земельна ділянка надана: по фактичному розміщенню будівель та споруд причалу (а.с.107 том 1).

Також, згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ТОВ "Дніпровський завод будівельних матеріалів" датованого 2008 роком, кодом цільового використання земельної ділянки (УКЦВЗ) за адресою м. Дніпропетровськ. Індустріальний район, вул. Байкальська, 2-П, площею 0.8842 га. кадастровий номер :04:023:0001. визначено 1.11.6 (інша комерційна діяльність), а.с.120-175 у т.1.

30.01.2023 за вх. № 36/178 до Дніпровської міської ради звернулося ТОВ "Дніпровський завод будівельних матеріалів" з клопотанням щодо поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П.

Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради за наслідками розгляду вищевказаного клопотання ТОВ "Дніпровський завод будівельних матеріалів" було надано відповідь від 28.03.2023 № 7/9-383 про неможливість поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 (державна реєстрація від 19.12.2008 № 86) по вул. Байкальській, 2-П (кадастровий номер :04:023:0001), а.с.32-33 том 1.

Підставою для відмови в поновленні договору оренди від 19.12.2008 було те, що згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (кадастровий номер :04:023:0001) від 09.01.2020 №НВ-020 вказано цільове призначення земельної ділянки: 10.04 (Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами). У зв`язку зі зміною цільового призначення земельної ділянки, для продовження дії договору оренди землі необхідно розробити новий проект землеустрою.

Департамент повернув оригінали документів та повідомив, що роботи згідно з клопотанням вх. № 36/178 від 30.01.2023 не проводяться.

ТОВ "Дніпровський завод будівельних матеріалів" заявою № 7 від 27.02.2023 просив визнати незаконними та скасувати вимоги щодо необхідності оформлення нової технічної документації. Заявою (повторною) № 7/2 від 04 квітня 2023 року просив ще раз розглянути надані підприємством документи та додаткову інформацію, позитивно вирішити питання щодо подовження терміну дії Договору оренди землі по причалу (а.с.27-31; 36-41 том 1).

Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради Листом № 7/9-554 від 08.05.2023 повторно відмовив у підготовці проекту рішення міської ради про поновлення договору оренди землі (а.с.34 том 1).

Позивач просить визнати незаконним рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про відмову у підготовці проекту рішення міської ради, викладену у Листі № 7/9-383 від 28.03.2023 (а.с.32-33 том 1), та зобов`язати Дніпровську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні (сесії) Дніпровської міської ради питання про поновлення договору оренди землі, проти чого заперечують відповідачі.

Відповідачі вважають, що зміна цільового призначення не повинна призводити до провадження на такій земельній ділянці іншої діяльності. Віднесення земельних ділянок до певних категорії та виду цільового призначення земельних ділянок має відповідати Класифікатору та правилам (ч. 5 ст. 20 ЗКУ). При цьому до внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональні зони зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення та у таких випадках саме, зокрема, органом місцевого самоврядування приймається рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки щодо яких вони здійснюють розпорядження.

Враховуючи те, що при передачі позивачу земельної ділянки (кадастровий номер :04:023:0001) в оренду було встановлено код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність), а в подальшому цей код позивачем було змінено на код цільового призначення земельної ділянки (КВЦПЗ) на 10.04 (для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами) у відповідності до Класифікатора від 23.07.2010 № 548, а відтак умови договору оренди від 19.12.2008 були змінені, що само по собі виключає можливість поновлення чи продовження такого Договору на той строк і на тих самих умовах, які були передбачені попереднім договором, оскільки земельна ділянка передавалась на підставі рішення міської ради від 26.11.2008 № 301/39, тобто до початку дії нового Класифікатора №548.

Наведене і є причиною виникнення спору.

25 вересня 2023 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" до господарського суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути: з Дніпровської міської ради витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00грн; з Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00грн.

10 січня 2023 року між Адвокатом Ларченко Аллою Володимирівною (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 134-136 том 2).

За умовами п. 1.1 договору адвокат зобов`язується надати правову допомогу Клієнту щодо захисту інтересів останнього в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування на території України, а також в судах України всіх рівнів в цивільних, господарських, кримінальних та адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення.

Клієнт відповідно до цього договору має право давати адвокату окремі доручення в усній та письмовій формі на вчинення конкретних дій, складення процесуальних та інших документів (п. 1.3 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання, термін дії цього договору 1 (один) рік. Договір може бути достроково розірваний на письмову вимогу будь-якої з сторін, а також у випадках передбачених чинним законодавством України (п. 3.1, 3.2 договору).

У пункті 4.1 договору сторони погодили, що вартість послуг, що надаються адвокатом клієнту за цим договором оплачується клієнтом виходячи з фактичного об`єму наданих послуг, який визначається, кількістю годин роботи адвоката, при цьому встановлюється наступна вартість 1 години роботи адвоката: вартість 1 години роботи адвоката - 2000грн.

Вартість послуг адвоката визначається сторонами в рамках ведення кожної справи, в якій адвокат надає послуги клієнту за цим договором, та оформляється додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною даного договору, в якій обумовлюється об`єм послуг наданих адвокатом клієнту та їх вартість, виходячи з ціни, передбаченої п. 4.1 даного договору. Факт надання послуг, зазначених в додатковій угоді підтверджується підписаним сторонами актом прийому передачі наданих послуг (п. 4.2 договору).

Загальна ціна даного договору визначається вартістю всіх наданих в його рамках послуг на протязі строку дії договору (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору клієнт оплачує послуги адвоката на протязі 20 (двадцяти) календарних днів з дати підписання Акту прийому - передачі наданих послуг.

Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою без зауважень та заперечень до нього.

21 вересня 2023 року між Адвокатом Ларченко Аллою Володимирівною (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" (клієнт) укладено додаткову угоду №2 до договору про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 129-130).

На виконання пункту 4.2 договору про надання правової допомоги сторони погодили, що вартість послуг адвоката щодо підготовки позовної заяви та процесуальних документів по справі №904/2800/23 в суді першої інстанції, яким є Господарський суд Дніпропетровської області становить 26 000,00грн (двадцять шість тисяч грн.00 коп.). Сторони погодили, що в дану вартість входить вартість всіх наданих клієнту консультацій та підготовки і подання до суду всіх процесуальних документів і доказів в рамках даної справи (п. 1 додаткової угоди).

Сторони погодили, що об`єм наданих адвокатом послуг згідно п. 1 додаткової угоди становить 13 годин, детальний перелік яких відображено в акті прийому-передачі наданих послуг №1/09/23 від 21 вересня 2023 року. Вартість години роботи адвоката передбачено п. 4.1 договору про надання правової допомоги і становить 2000,00грн (п. 2 додаткової угоди).

21 вересня 2023 року Адвокатом Ларченко Аллою Володимирівною (адвокатом) та Товариством з обмеженою відповідальністю Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" (клієнт) складено та підписано Акт №1/09/23 прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 10.01.2023/додаткова угода №2 від 21.09.2023/ (а.с. 139-140 том 2).

Адвокат в повному об`ємі виконав та передав, а клієнт прийняв наступні послуги:

- проведено попередню зустріч та консультацію клієнта щодо спірних правовідносин, відмови Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради у підготовці проекту рішення міської ради, викладеної у Листі №7/9-383 від 28.03.2023 про поновлення договору оренди землі, проведено попереднє ознайомлення з документами клієнта по цьому питанню, розглянуто можливість його вирішення в судовому порядку, 1год, вартістю 2000,00грн;

- розглянуто та систематизовано документи необхідні для підготовки та подання позовної заяви ТОВ "Дніпровський завод будівельних матеріалів" до Дніпровської міської ради про визнання незаконним рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про відмову у підготовці проекту рішення міської ради, викладену у Листі №7/9-383 від 28.03 2023 та зобов`язання Дніпровської міської ради розглянути на найближчому пленарному засіданні (сесії) Дніпровської міської ради питання про поновлення договору оренди землі. Проведено правову оцінку наданих доказів, аналіз та узагальнення судової практики що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, 2год, вартістю 4000,00грн;

- підготовлено та направлено до Господарського суду Дніпропетровської області позовну заяву ТОВ "Дніпровський завод будівельних матеріалів" до Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання незаконним рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про відмову у підготовці проекту рішення міської ради, викладену у Листі №7/9-383 від 28.03.2023 та зобов`язання Дніпровської міської ради розглянути на найближчому пленарному засіданні (сесії) Дніпровської міської ради питання про поновлення договору оренди землі (вих №7 від 30.05.2023). Підготовлено та засвідчено додатки до позовної заяви. Контроль призначення справи до розгляду, 5год, 10000,00грн;

- підготовлено та надано додаткові письмові пояснення до позовної заяви по справі №904/2800/23 (Суддя Євстигнеєва Н.М.) щодо способу захисту та незаконних вимог Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, 2год, вартістю 4000,00грн;

- розглянуто та вивчено відзив на позовну заяву без № дати (дата отримання 03.07.2023) Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання незаконним рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про відмову у підготовці проекту рішення міської ради, викладену у Листі №7/9-383 від 28.03.2023 та зобов`язання Дніпровської міської ради розглянути на найближчому пленарному засіданні (сесії) Дніпровської міської ради питання про поновлення договору оренди землі, справа №904/2800/23. Проведено юридичну оцінку правового характеру аргументів відповідача наведених у даному відзиві, 1год, 2000,00грн;

- по справі № 904/2800/23 підготовлено та направлено до Господарського суду Дніпропетровської області відповідь на відзив до позовної заяви (справа №904/2800/23, суддя Євстигнеєва Н.М) (вих№7 від 07.07.2023), 2год, вартістю 4 000,00грн.

Загальна вартість наданих послуг 26 000,00грн без ПДВ.

Сторони погодили фактичну кількість годин роботи адвоката: 13 годин.

Доказів оплати позивачем послуг, наданих йому адвокатом у межах вказаного договору, на момент розгляду справи не надано.

Втім, за змістом пункту 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначений висновок відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є: договір про надання правової допомоги від 10.01.2023 (а.с. 134-136 том 2); ордер серії АЕ №1220524 від 07.06.2023 (а.с. 132 том 2). Статус адвоката Ларченко Алли Володимирівни підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії №409 від 24.10.2008 (а.с. 133 том 2).

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 26 000,00грн.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанцїі в частині неоспорюваних сторонами обставин справи щодо того, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 року № 301/39 між ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» (орендар) та Дніпропетровською міською радою (орендодавець) був укладений договір оренди землі від 19.12.2008 року (державна реєстрація від 19.12.2008 року № 86) (далі - Договір), відповідно до умов якого позивачу передано в строкове платне користування земельну ділянку за адресою м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Байкальська, 2-П, площею 0,8842 га на п`ятнадцять років (п.3.1 Договору), тобто до 19.12.2023року. Тієї обставини, що згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» датованого 2008 роком, кодом цільового використання земельної ділянки (УКЦВЗ) за адресою м. Дніпропетровськ, Індустріальний район, вул. Байкальська, 2-П, площею 0,8842 га, кадастровий номер :04:023:0001, визначено 1.11.6 (інша комерційна діяльність). Того факту, що 30.01.2023 за вх. № 36/178 до Дніпровської міської ради звернулося ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» з клопотанням щодо поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П, при цьому згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.01.2020 № НВ-020, наданого позивачем до клопотання 30.01.2023 року, кадастровий номер :04:023:0001, цільове призначення земельної ділянки -10.04. Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами, а категорія земель визначена, як землі водного фонду; вид використання земельної ділянки - по фактичному розміщенню будівель та споруд причалу (а.с.48 том 1). Державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 11.12.2008.

Відповідно до частини шостої статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельної ділянки не потребує розроблення документації із землеустрою (крім випадків формування земельної ділянки із земель державної та комунальної власності, не сформованих у земельні ділянки).

Сторонами не оспорюється та обставина, що спірна земельна ділянка є сформованою, відомості про неї містяться у Державному земельному кадастрі, уся необхідна інформація щодо спірної земельної ділянки наявна у технічній документації. Код цільового призначення земельної ділянки визначено Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 та на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі № 160/9193/18, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа - Дніпровська міська рада про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні ді.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 у справі № 160/9193/18 зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області визначити та надати код цільового призначення земельної ділянки (КВЦПЗ) для земельної ділянки за адресою м. Дніпро, вул. Байкальська 2-П , площею 0,8842 га, кадастровий номер :04:023:0001, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" на підставі Договору оренди землі від 11.12.2008.

Рішення від 28.05.2019 у справі № 160/9193/18 залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів визнає обгрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, висновок суду першої інстанції який, врахувавши, що зміна кодів відбулася в силу змін в законодавстві, відхилив доводи відповідачів про те, що внаслідок зміни кодів цільового призначення відбулася зміна умов договору оренди землі в односторонньому порядку, що виключає можливість поновлення чи продовження такого договору, оскільки земельна ділянка передавалась на підставі рішення міської ради від 26.11.2008, до початку введення в дію нового Класифікатора № 548.

Статтею 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 33 Закону України Про оренду землі по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Відповідно до частин 5 та 9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі":

5. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лнет-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

9. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.».

30.01.2023 за вх. № 36/178 до Дніпровської міської ради звернулося ТОВ "Дніпровський завод будівельних матеріалів" з клопотанням щодо поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П.

Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради за наслідками розгляду вищевказаного клопотання ТОВ "Дніпровський завод будівельних матеріалів" було надано відповідь від 28.03.2023 № 7/9-383 про неможливість поновлення договору оренди землі від 19.12.2008 (державна реєстрація від 19.12.2008 № 86) по вул. Байкальській, 2-П (кадастровий номер :04:023:0001), а.с.32-33 том 1.

Підставою для відмови в поновленні договору оренди від 19.12.2008 було те, що згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (кадастровий номер :04:023:0001) від 09.01.2020 №НВ-020 вказано цільове призначення земельної ділянки: 10.04 (Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами). У зв`язку зі зміною цільового призначення земельної ділянки, для продовження дії договору оренди землі необхідно розробити новий проект землеустрою.

Департамент повернув оригінали документів та повідомив, що роботи згідно з клопотанням вх. № 36/178 від 30.01.2023 не проводяться.

ТОВ "Дніпровський завод будівельних матеріалів" заявою № 7 від 27.02.2023 просив визнати незаконними та скасувати вимоги щодо необхідності оформлення нової технічної документації. Заявою (повторною) № 7/2 від 04 квітня 2023 року просив ще раз розглянути надані підприємством документи та додаткову інформацію, позитивно вирішити питання щодо подовження терміну дії Договору оренди землі по причалу (а.с.27-31; 36-41 том 1).

Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради Листом № 7/9-554 від 08.05.2023 повторно відмовив у підготовці проекту рішення міської ради про поновлення договору оренди землі (а.с.34 том 1).

Колегія суддів приймає до уваги доводи позивача, викладені у відзиві на позовну заяву в частині того, що « … міськрада повинна була діяти виключно в законний спосіб визначений ст.33 Закону України "Про оренду землі" та докладати усіх зусиль, щоб як найшвидше подовжити Договір з метою отримання поповнення бюджету у законний спосіб, без будь-яких перешкод для Орендаря.

Законом вимагається вичерпний перелік документів: Клопотання щодо поновлення Договору оренди землі, проект Додаткової угоди до договору оренди, Довідка про відсутність заборгованості з орендної плати за земельну ділянку, будь-які інші документи Орендодавець не має права вимагати.

Як вбачається з матеріалів справи, Клопотання позивача від 30 січня 2023 року про поновлення договору оренди землі отримано міськрадою, але відповіді до моменту розгляду справи від міськради позивачу не надходило…» .

За змістом статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи міських рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам.

Відповідно до Положення про Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 19.10.2022 № 52/28, на Департамент покладені повноваження у сфері регулювання земельних відносин, в тому числі: підготовка проектів рішень міської ради у сфері земельних відносин, здійснення підготовки в установленому порядку проектів рішень міської ради про продаж у власність земельних ділянок, на яких розміщено об`єкти нерухомості, організація розробки технічної, проектної документації, звітів з експертної грошової оцінки щодо земельних ділянок, які підлягають продажу та інші роботи, пов`язані з підготовкою та проведенням земельних торгів та продаж земельних ділянок, на яких розміщено об`єкти нерухомості та інші питання.

Виконавчими органами Дніпровської міської ради, зокрема Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради в межах наданих повноважень розглядаються питання пов`язанні з земельними відносинами, зокрема щодо поновлення Договору оренди землі на підставі належним чином оформленого клопотання, з додаванням необхідних документів. Після перевірки наданих документів та у разі їх відповідності готуються проекти рішень міської ради.

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … Згідно ст. 2 ГПК України, завданням…

… Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України,…

… Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13:…

… Враховуючи наведене, обов`язковою умовою захисту в господарському суді прав, свобод, інтересів позивача є наявність факту порушень прав, свобод, інтересів позивача, вчинених або допущених відповідачами у таких правовідносинах.

Таким чином, у розумінні Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, з чого вбачається, що право на судовий захист не є абсолютним.

Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд має встановити, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди…

… Згідно Європейської хартії місцевого самоврядування (ратифіковано Законом №452/97-ВР (452/97 ВР) від 15.07.1997 року, органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Статтею 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи міських рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам.

Відповідно до Положення про департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 19.10.2022 № 52/28, який є виконавчим органом Дніпровської міської ради, на департамент покладені повноваження у сфері регулювання земельних відносин, в тому числі: підготовка проектів рішень міської ради у сфері земельних відносин, здійснення підготовки в установленому порядку проектів рішень міської ради про продаж у власність земельних ділянок, на яких розміщено об`єкти нерухомості, організація розробки технічної, проектної документації, звітів з експертної грошової оцінки щодо земельних ділянок, які підлягають продажу та інші роботи, пов`язані з підготовкою та проведенням земельних торгів та продаж земельних ділянок, на яких розміщено об`єкти нерухомості та інші питання.

Регламент Дніпровської міської ради визначає, що перед прийняттям рішення міською радою повинен бути розроблений проект рішення, який в обов`язковому порядку попередньо розглядається виконавчим комітетом міської ради, постійними комісіями міської ради в порядку, встановленому Регламентом. Після розгляду проекту рішення комісіями та виконавчим комітетом міської ради проект вноситься до порядку денного та ставиться на обговорення більшості депутатів від загального складу ради.

Згідно ст. ст. 18-20 Регламенту Дніпровської міської ради VIII скликання міська рада проводить свою роботу сесійно. Сесії міської ради є чергові та позачергові. Сесія складається з пленарних засідань міської ради, а також засідань постійних профільних комісій.

Отже, з урахуванням наведеного, можна дійти висновку про те, що на департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради покладені повноваження щодо, зокрема, підготовки проектів рішень міської ради. Повноважень щодо прийняття відповідних рішень від імені Дніпровської міської ради на департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради покладено не було.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Питання регулювання земельних відносин відповідно до закону вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частинами 1, 2 ст. 59 вказаного Закону передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, саме орган місцевого самоврядування - Дніпровська міська рада у відповідності до норм чинного законодавства вирішує питання в галузі земельних відносин, а оскільки міська рада є колегіальним органом, то і волевиявлення ради оформлюється у формі рішення, яке приймається більшістю голосів від загального складу ради.

Так, у вимогах своєї позовної заяви позивач просить визнати незаконним рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, що викладене у листі № 7/9-383 від 28.03.2023 року. При цьому, позивач не наводить жодних доказів того, що та інформація, яка викладена в листі від 28.03.2023 року № 7/9-383 містить ознаки рішення в розумінні норм діючого законодавства. В свою чергу варто зазначити, що зазначений лист є лист- повідомлення щодо питання поновлення договору оренди, який надіслано позивачу на виконання ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а отже такий лист не є рішенням.

За таких обставин, суд першої інстанції безпідставно розглянув дану позовну вимогу, не обгрунтував яким чином вказаний лист-повідомлення департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради порушив права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод будівельних матеріалів», а відтак в цій частині позовних вимог прийняв незаконне рішення…» .

Відповідно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що вимога позивача про визнання незаконним рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про відмову у підготовці проекту рішення міської ради про поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П у м. Дніпро (кадастровий номер :04:023:0001) визнається судом обгрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до положень статті 13 Конституції України земля є об`єктом прана власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

У частині 1 статті 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно п. п. "а", "в" ст. 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування земель комунальної власності відповідно до цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Зі змісту частини 1 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 34 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії.

Таким чином, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття сесією відповідного рішення.

За таких обставин, Дніпровська міська рада, як розпорядник земель, відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" має виключне право приймати відповідні рішення стосовно поновлення дії договорів оренди земельних ділянок та внесення змін до договорів.

Відносини поновлення договору оренди землі на час виникнення спірних правовідносин у цій справі врегульовані статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до частин першої - п`ятої цієї статті по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, зокрема, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель комунальної власності).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів:

орендар належно виконує свої обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк;

до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі;

продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою;

орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору ((пункт 42 постанови від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21), постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20) та № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20)).

Апелянтом не оспорюється правильність висновків суду першої інстанцїі в частині встановлення обставин справи щодо того, що:

" ... Зі змісту клопотання від 30.01.2023 про поновлення договору оренди землі від 11.12.2008, направлене на адресу Дніпровської міської ради (а.с.42 том 1), вбачається, що разом з клопотанням були надані копії таких документів:

установчі документи та документ про державну реєстрацію юридичної особи - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

проект додаткової угоди до договору оренди;

правовстановлюючі документи, що свідчать про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, у тому числі документи, що стали підставою набуття права власності на нерухоме майно (договір купівлі-продажу, дарування, акт приймання-передачі тощо);

технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

документ, що підтверджує відсутність заборгованості з орендної плати на земельну ділянку;

рішення міської ради про передачу (надання) земельної ділянки;

договір оренди землі, строк якого спливає з актом приймання-передачі, актом та планом встановлення меж земельної ділянки та іншими додатками до нього;

витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку;

оригінал акта обстеження земельної ділянки..." .

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок.

Основоположними принципами виконання органом місцевого самоврядування покладених на нього обов`язків (належне урядування) є верховенство права, одним із елементів якого в свою чергу є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлювальних такими обмеженнями, тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

Отже, наявність рішення відповідного органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в оренду чинним земельним законодавством визначається в якості обов`язкової передумови подальшого укладення договору оренди земельної ділянки, а, відтак, договір оренди є наслідком виконання відповідного рішення органу місцевого самоврядування, тобто способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії.

Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" є неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме із цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 Земельного кодексу України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21)).

Тож поновлення договору оренди землі в судовому порядку в передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає укладення сторонами додаткової угоди як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків на новий строк, а право сторони на оскарження в суді відмови або зволікання з укладенням додаткової угоди в контексті спірних правовідносин означає право на звернення до суду для укладення додаткової угоди (пункти 68, 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц (провадження № 14-545цс19)).

Порядок розгляду міською радою питань, віднесених до її компетенції врегульовано Регламентом Дніпропетровської міської ради VІІ скликання, затверджений рішенням ради № 5-3/1 від 29.02.2016 (а.с.87-109 том 1).

З урахуванням вищевикладенного, та, враховуючи, що колегія суддів апеляційного господарського суду визнала обгрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи, висновок суду першої інстанції в частині визнання незаконним рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про відмову у підготовці проекту рішення міської ради про поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П у м. Дніпро (кадастровий номер :04:023:0001) Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів", з підстав відсутності проекту землеустрою у зв`язку зі зміною цільового призначення землі, позовні вимоги про зобов`язання Дніпровську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні (сесії) Дніпровської міської ради питання про поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П у м. Дніпро (кадастровий номер :04:023:0001) Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" є такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що : « Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, грунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору і, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельного кодексу України, Законом України «Про оренду землі».

У частині 1 статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно п. п. «а», «в» ст. 12 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Зі змісту частини 1 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 34 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії.

Таким чином, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття сесією відповідного рішення.

За таких обставин, Дніпровська міська рада, як розпорядник земель, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» має виключне право приймати відповідні рішення стосовно поновлення дії договорів оренди земельних ділянок та внесення змін до договорів.

Внесення змін до договору оренди без відповідного рішення ради є порушенням прав, передбачених нормами чинного законодавства України щодо розпорядження землями в межах міста.

Наведене відповідає правовим висновкам викладених у постановах Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі № 910/4790/20, від 24.01.2019 у справі № 904/869/18, від 26.03.2019 у справі № 910/1335/17.

В свою чергу, згідно статті 792 Цивільного кодексу України,...

... Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що...

... Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі»...

...Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі»...

...Відповідно до статті 93 ЗК України ...

...Аналогічні за змістом положення закріплено і у статті 1 Закону України «Про оренду землі»...

...Договір оренди землі відповідно до статті 13 зазначеного Закону - це ...

....Згідно частини 1 статті 651 ЦК України...

Так, рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.11.2008 року № 301/39 було передано ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» в оренду земельну ділянку площею 0,8842 га (кадастровий номер :04:023:0001) по вул. Байкальська, 2-П в м. Дніпропетровську та встановлено код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність).

Між тим, з Витягу з Державного земельного кадастру про дану земельну ділянку від 09.01.2020 року №НВ-020 вбачається, що код цільового призначення земельної ділянки: 10.04 (Для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами).

В свою чергу, підпунктом 3.2 пункту 3 договору оренди землі від 19.12.2008 року, укладеного між ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» та Дніпропетровською міською радою було визначено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і письмово, не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку договору, звернувся до міської ради з клопотанням щодо продовження його дії, та за відсутності письмових заперечень орендодавця та відповідного рішення міської ради договір оренди земельної ділянки може бути продовжено або поновлено на той строк і на тих самих умовах, які були передбачені попереднім договором.

Таким чином, враховуючи те, що при передачі позивачу земельної ділянки (кадастровий номер :04:023:0001) в оренду було встановлено код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність), а в подальшому цей код позивачем було змінено на код цільового призначення земельної ділянки (КВЦПЗ) на 10.04 (для експлуатації та догляду за гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами і каналами) у відповідності до Класифікатора від 23.07.2010 № 548, а відтак істотні умови договору оренди від 19.12.2008 року були змінені, що само по собі виключає можливість поновлення чи продовження такого Договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені попереднім договором, оскільки земельна ділянка передавалась на підставі рішення міської ради від 26.11.2008 року № 301/39, тобто до початку дії нового Класифікатора №548.

Крім того, згідно п.п.12.1 п. 12 Договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Проте, позивач не звертався до Дніпровської міської ради з відповідними заявами щодо внесення змін до договору оренди землі від 19.12.2008 року, чим порушив виконання ним умов цього Договору.

Посилання позивача, під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, на рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року у справі №160/9193/18, яким зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області визначити та надати код цільового призначення земельної ділянки (КВЦПЗ) для земельної ділянки за адресою м. Дніпро, вул. Байкальська 2-П, площею 0,8842 га, кадастровий номер :04:023:0001, яка належить ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» на підставі Договору оренди землі від 11.12.2008 як на підставу того, що Дніпровській міській раді нібито було відомо про отриманий позивачем новий код цільового призначення цієї земельної ділянок є безпідставним та нічим не підтвердженим. Дніпровська міська рада дійсно була учасником вказаної справи, однак рішення в цілому не стосувалося безпосередньо діяльності міської ради та її повноважень. Предмет розгляду даної справи стосувався виключно компетенції Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

В свою чергу, позивач отримавши новий код цільового призначення земельної ділянки за адресою м. Дніпро, вул. Байкальська 2-П , площею 0,8842 га, кадастровий номер :04:023:0001, всупереч договору оренди від

26.11.2008 року (державна реєстрація від 19.12.2008 № 86) не повідомив Дніпровську міську раду про вказані обставини чим порушив істотні умови цього договору.

За таких обставин, можна дійти висновку про те, що позивачем не дотримано процедури поновлення договору оренди встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі», а продовження користування орендованою земельною ділянкою орендарем та його повідомлення про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди, за відсутності доказів належного виконання орендарем своїх зобов`язань за цим договором оренди земельної ділянки та наявності заперечень орендодавця, не є підставою для визнання поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договору оренди землі.

Переважне право орендаря на поновлення договору оренди припинилось, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог на умовах переважного права орендаря на поновлення договору оренди.

Для продовження договірних відносин необхідно волевиявлення на це сторін (частина 1-5 ст. 13 Закону України «Про оренду землі»), а також погодження усіх істотних умов договору.

Згідно постанови Верховного Суду від 28 вересня 2020 у справі № 272/440/18, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 підстави для поновлення договору оренди землі, передбачені у ч. 1-5 та ч. б Закону України «Про оренду землі» не розмежовуються та наявність обґрунтованих заперечень зі сторони орендодавця стосовно поновлення договору з орендарем та дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке може підлягати захисту відповідно до статті З ЦПК України, не порушено.

Також, Дніпровська міська рада вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже було зазначено вище, законом України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 33 Закону України «Про оренду землі» після ...

....Відповідно до частин 4, 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі»...

...Таким чином, статтею 33 Закону України «Про оренду землі» визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.04.2023 у справі № 910/16979/21, від 30.08.2022 у справі № 925/778/19, від 23.08.2022 у справі № 920/102/21, від 05.07.2022 у справі № 904/3860/19.

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.01.2022 року по № 143/591/20 виклала наступну правову позицію:

« 8.36. Визнання недійсним правочину, вчиненого....

... Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.01.2022 по справі № 143/591/20 також дійшла висновку про те, що якщо первинний орендар має право на укладення договору оренди (додаткової угоди до неї), то наявні два різні порушення прав первинного орендаря: з боку орендодавця (який відмовляється укладати додаткову угоду до договору оренди) та з боку наступного орендаря (який незаконно заволодів майном - правом оренди - шляхом реєстрації цього права). Тому належним способам захисту прав первинного орендаря відповідають дві позовні вимоги - про спонукання до укладення додатково ї угоди (тобто про визнання такої угоди укладеною) та про визнання відсутнім права оренди наступного орендаря. На належність такого способу захисту, як визнання відсутнім права, вже вказувала Велика Палата Верховного Суду (постанова від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, пункти 6.12, 6.14) (п. 8.45)».

Підсумовуючи вищенаведене, можна дійти висновку про те, що звертаючись з позовом до суду з вимогою, зокрема, про зобов`язання Дніпровську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні (сесії) Дніпровської міської ради питання про поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П у м. Дніпро (кадастровий номер :04:023:0001), ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів» обрав не вірний спосіб захисту. Фактично у своїх вимогах позивач просить суд зобов`язати відповідача - 1 укласти з ним договір оренди, проте непоновлення договору оренди у спосіб визначений позивачем жодним чином не порушує права позивача, а у разі його поновлення не відновить його інтереси, а отже такий спосіб захисту є неефективним.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункт 155)…

В мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції погодився з доводами позивача щодо наявності підстав для поновлення вказаного договору оренди та з урахуванням висновків прийняв рішення про зобов`язання міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні (сесії) питання про поновлення договору оренди землі по вул. Байкальській, 2-П у м. Дніпро (кадастровий номер :04:023:0001), проте не прийняв до уваги те, що таке зобов`язання є спонуканням органу державної влади до прийняття конкретного рішення, що перебуває поза компетенцією господарського суду, оскільки до юрисдикції суду в широкому розумінні не входить зобов`язання відповідача приймати на сесії будь-яке конкретне рішення.

Виходячи з вищенаведеного, можна зробити висновок про те, що позов поданий на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не підлягав задоволенню…» як такі, що грунтуються на помилковому тлумаченні апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та вибірковому тлумачені змісту постанов Верховного Суду, які , як здається апелянту, підтверджують його позицію, при цьому, апелянт ігнорує значну частину даних, які містяться в наведених постановах, які її спростовують.

Аналізуючи доводи Дніпровської міської ради на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 року, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З урахуанням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині встановлення фактичних обставин щодо того, що 10.01.2023 року між адвокатом Ларченко Аллою Володимирівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод будівельних матеріалів» було укладено договір про надання правової допомоги (далі - Договір); 21.09.2023 року між адвокатом Ларченко Аллою Володимирівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод будівельних матеріалів» укладено додаткову угоду №2 до договору про надання правової (правничої) допомоги; 21.09.2023 року адвокатом Ларченко Аллою Володимирівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровський завод будівельних матеріалів» складено та підписано Акт №1/09/23 прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 10.01.2023/додаткова угода №2 від 21.09.2023.

Колегія суддів констатує, що за текстом оспорюваного додаткового рішення місцевий господарський суд встановив той факт, що доказів оплати позивачем послуг, наданих йому адвокатом у межах вказаного договору, на момент розгляду справи позивачем не надано, втім, враховуючи позицію Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 згідно якої, за змістом пункту 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" та стягнення на користь позивача з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00грн (по 6 500,00грн з кожного) з заявлених до стягення 26 000,00грн.

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги : " ... враховуючи ту обставину, що за умовами Договору клієнт оплачує послуги адвоката протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати підписання Акту прийому - передачі наданих послуг, то останнім днем для оплати послуг адвоката є 11.10.2023 року.

Звертаємо увагу Суду на те, що оскаржуване додаткове рішення судом першої інстанції було ухвалено 09.10.2023 року, тобто до граничного терміну, з урахуванням дати підписання Акту прийому - передачі, коли клієнтом повинна бути здійснена оплата за послуги адвоката.

На час ухвалення додаткового рішення Господарським судом Дніпропетровської області від 09.10.2023 року позивачем доказів оплати послуг, наданих йому адвокатом у межах наданого договору, надано не було, тобто позивачем не надано доказів фактичного понесення ним витрат на правничу допомогу.

Між тим, Дніпровська міська рада вважає за необхідне зазначити про те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України , від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна та інші проти України , від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України , від ЗО березня 2004 року у справі Меріт проти України , від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «ЕазіЛУевІ: АПіапсе Ьітіїесі» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268. 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначений висновок відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19..." як такі, що суперечать релевантній правовій позиції Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Адвокатський гонорар може існувати у двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач свої заперечення проти заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу навів у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката вх.№ 50197/23 від 13.10.2023р.

Колегія суддів констатує, що зміст клопотання вх.№ 50197/23 від 13.10.2023р. : " ...Згідно з ч.І ст.26 Закону №5076 документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого:...

... Відповідно до ст.30 Закону №5076 гонорар є ...

... Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону №5076.

Тобто, розподіляючи витрати на правничу допомогу потрібно оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування треба виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, снівмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна та інші проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України , від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України , від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, за статтею 41..." зводиться до цитування постанов Верховного Суду і не містить в собі обугрунтувань, які б могли бути враховані судом першої інстанції на предмет відповідності заявлених витрат на професійну правничу допомогу крітеріям співрозмірності.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доводити таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Водночас сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Подібну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18.

Відповідно, місцевий господарський суд, самостійно, " .... Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі:

складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

предметом позову та значенням справи для сторін, враховуючи кількість виготовлених під час розгляду справи представником відповідача документів та їх зміст, те, що такі послуги адвоката як направлення, підготовка та засвідчення додатків, контроль призначення справи до розгляду, не потребує багато зусиль та спеціальних знань..." дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський завод будівельних матеріалів" та стягнення на користь позивача з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00грн (по 6 500,00грн з кожного).

Доводи апеляційної скарги в частині того, що : " ... Таким чином, Дніпровська міська рада вважає, що суд першої інстанції повинен був оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Вважаємо, що розмір витрат на правову допомогу з урахуванням категорії справи не відповідає принципам співмірності та розумності судових витрат, критеріям реальності адвокатських витрат, а також критеріям розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, а тому сума судових витрат на правову допомогу є завищеною та необгрунтованою.

Зазначена правова позиція Дніпровської міської ради підтверджується й відповідною судовою практикою Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду:

Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено: «Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені вимог про відшкодування таких витрат.

Верховним Судом висловлено правову позицію. що скіад та розмір витрат. пов язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Також. витрати на правничу допомогу повинні бути співрозмірні витратам на оплату правничої допомоги іншим адвокатам за надання ними аналогічних послуг в цьому ж регіоні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах Верховного суду від 05 вересня 2019 року по справі №826/841/17, від 21.03.2018 року по справі №815/4300/17, від 24 січня 2019 року по справі №910/15944/17. Більше того, постановою Верховного Суду від 02.10.2018 року по справі №816/2328/17 зазначено, що вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу вартості витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування вартості послуг у заявленій позивачем сумі з урахуванням надання останнім необхідного вичерпного переліку документів, що свідчать про предмет, обсяг та вартість наданих послуг.

Проте колегія суддів вважає такий висновок суду апеляційної інстанції передчасним, оскільки судом у додатковій постанові не наведено обгрунтованих мотивів, з яких міркувань він виходив, присуджуючи до відшкодування позивачу витрати на послуги з правової допомоги, перелік яких зазначено вище.

Крім того, суд апеляційної інстанції не дослідив, чи підтверджено належними та допустимими доказами усі вказані у звіті про вчинення дій необхідних для надання правової допомоги від 14.03.2018 послуги, надані адвокатом; а також не перевірив. чи є у розумінні вимог частини п`ятої статті 134 КАС України заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірним».

Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова Касаційного господарського суду Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

За таких обставин, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Окрім цього зазначаємо про те, що Таким чином, враховуючи ту обставину, що за умовами Договору клієнт оплачує послуги адвоката протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати підписання Акту прийому - передачі наданих послуг, то останнім днем для оплати послуг адвоката є 11.10.2023 року.

Звертаємо увагу Суду на те, що оскаржуване додаткове рішення судом першої інстанції було ухвалено 09.10.2023 року, тобто до граничного терміну, з урахуванням дати підписання Акту прийому - передачі, коли клієнтом повинна бути здійснена оплата за послуги адвоката.

На час ухвалення додаткового рішення Господарським судом Дніпропетровської області від 09.10.2023 року позивачем доказів оплати послуг, наданих йому адвокатом у межах наданого договору, надано не було, тобто позивачем не надано доказів фактичного понесення ним витрат на правничу допомогу.

Між тим, Дніпровська міська рада вважає за необхідне зазначити про те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна та інші проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України , від ЗО березня 2004 року у справі Меріт проти України , від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим, за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268. 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Таким чином, Дніпровська міська рада вважає, що суд першої інстанції повинен був оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Вважаємо, що розмір витрат на правову допомогу з урахуванням категорії справи не відповідає принципам співмірності та розумності судових витрат, критеріям реальності адвокатських витрат, а також критеріям розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, а тому сума судових витрат на правову допомогу є завищеною та необгрунтованою.

Зазначена правова позиція Дніпровської міської ради підтверджується й відповідною судовою практикою Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду:

Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено: «Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені вимог про відшкодування таких витрат.

Верховним Судом висловлено правову позицію. що скіад та розмір витрат. пов язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Також. витрати на правничу допомогу повинні бути співрозмірні витратам на оплату правничої допомоги іншим адвокатам за надання ними аналогічних послуг в цьому ж регіоні.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах Верховного суду від 05 вересня 2019 року по справі №826/841/17, від 21.03.2018 року по справі №815/4300/17, від 24 січня 2019 року по справі №910/15944/17. Більше того, постановою Верховного Суду від 02.10.2018 року по справі №816/2328/17 зазначено, що вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу вартості витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування вартості послуг у заявленій позивачем сумі з урахуванням надання останнім необхідного вичерпного переліку документів, що свідчать про предмет, обсяг та вартість наданих послуг.

Проте колегія суддів вважає такий висновок суду апеляційної інстанції передчасним, оскільки судом у додатковій постанові не наведено обгрунтованих мотивів, з яких міркувань він виходив, присуджуючи до відшкодування позивачу витрати на послуги з правової допомоги, перелік яких зазначено вище.

Крім того, суд апеляційної інстанції не дослідив, чи підтверджено належними та допустимими доказами усі вказані у звіті про вчинення дій необхідних для надання правової допомоги від 14.03.2018 послуги, надані адвокатом; а також не перевірив. чи є у розумінні вимог частини п`ятої статті 134 КАС України заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірним».

Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова Касаційного господарського суду Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

За таких обставин, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Окрім цього зазначаємо про те, що у разі залишення без змін додаткового рішення про стягнення судових витрат ці кошти будуть відшкодовуватись з бюджету територіальної громади міста Дніпра..." відхиляються як такі, що носять декларативний характер.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 у справі №904/2800/23 підлягають залишенню без змін, а апеляційні скарги Дніпровської міської ради на них, відповідно, підлягають залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги на рішення у сумі 8052,00 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 у справі №904/2800/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2023 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 у справі №904/2800/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 8052,00 грн покласти на Дніпровську міську раду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.05.2024.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус