Справа № 909/965/20
УХВАЛА

23.04.2024 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Оліфіренко О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за заявою Приватного підприємства "Поділля-2008"

до боржника Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат"

про банкрутство,

за участю:

розпорядника майна Нестіни О. В.,

представників боржника Тихого І. Ю., адвоката Римарука Ю. І.,

представника Міністерства оборони України Шведи О. Б.,

Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції Пшеничного Б. Я.,

представників ДП "Сколівський військовий лісгосп" Шпег О. В., Бумби А. О.,

представника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Запічної Н. І.,

представника кредитора Головного управління ДПС в Івано-Франківській області Харук В. І., Гаврилець О. Б.,

кредитора Костючик Н. В.,

кредитора Свіщової М. К.,

у с т а н о в и в :

У провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа за заявою ПП "Поділля-2008" про банкрутство ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат".

Ухвалою суду від 12.02.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Ткачука О. В.

12.02.2021 на вебсайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про відкриття Господарським судом Івано-Франківської області провадження у справі № 909/965/20 про банкрутство ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат".

11.03.2024 на адресу Господарського суду Івано-Франківської області суду надійшла заява Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

Мотивуючи заяву, державний виконавець вказує на те, що в результаті вжитих заходів при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 43824756 про стягнення з боржника заборгованості на користь держави та на користь поточних кредиторів, встановлено, що ДП "Сколівський військовий лісгосп" має заборгованість перед ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" в розмірі 10072392 грн 60 к.

Ухвалою від 18.03.2024 суд прийняв до розгляду заяву Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, розгляд заяви призначив в судовому засіданні на 21.03.2024.

Прокольними ухвалами від 21.03.2024, 04.04.2024 розгляд вищезазначеної заяви судом відкладався.

08.04.2024 суд протокольною ухвалою відклав розгляд справи та розгляд заяви Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником на 23.04.2024.

У судовому засіданні державний виконавець підтримав подану ним заяву, вказав на необхідність її задоволення для подальшого погашення заборгованості по виконавчих провадженнях про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Представник ДП "Сколівський військовий лісгосп" заперечив проти задоволення заяви державного виконавця, вказавши на те, що

- дебіторська заборгованість ДП "Сколівський військовий лісгосп" перед ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" виникла в період з 01.01.2013 по 30.12.2018 та передана по розподільчому балансу 30.06.2019;

- на протязі всього строку позовної давності від ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" не надходило жодних актів звірки та претензій, ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" строк позовної давності не продовжувався, а ДП "Сколівський військовий лісгосп" не вчиняв жодних дій, які би могли продовжити строк позовної давності;

- дебіторська заборгованість ДП "Сколівський військовий лісгосп" перед ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" вважається безнадійною, тому остання була списана на підставі наказу від 12.02.2024 № 33-в т.в.о. директора Бумби А. О.;

- ухвалою суду від 12.02.2021 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника;

- ухвалою суду від 06.03.2023 зобов`язано державну виконавчу службу припинити стягнення з боржника у межах зведеного виконавчого провадження № 43824756;

- державний виконавець у даній заяві не довів потребу стягнення саме суми 10072392 грн 60 к., так як вимоги поточних кредиторів є суттєво меншими;

- державний виконавець не може самостійно визначати черговість погашення вимог кредиторів ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат";

- заява державного виконавця подана в інтересах конкурсних кредиторів, відтак у випадку її задоволення порушиться черговість задоволення інших вимог кредиторів ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат".

Розпорядник майна боржника, представники боржника, представник Міністерства оборони України, а також представники кредитора Головного управління ДПС в Івано-Франківській області заперечили проти задоволення вищезазначеної заяви державного виконавця з тих підстав, що ініціювання виконавцем звернення стягнення на грошові кошти, що належать боржнику, за заявою в порядку статті 336 ГПК України, не забезпечить можливості задоволення грошових вимог у процедурі банкрутства, адже суперечить приписам спеціального закону, тому не є ефективним способом захисту інтересів стягувача у виконавчому провадженні та не відповідає його меті, що є підставою для відмови у задоволенні заяви. Окрім того, сторони поставили під сумнів відповідність поданих державним виконавцем копій документів, а саме акт прийому передачі матеріальних цінностей від 01.06.2019 між ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" та ДП "Сколівський військовий лісгосп" та акт звірки розрахунків ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" станом на 01.06.2019 їх оригіналам та добросовісності їх отримання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи про банкрутство, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 336 ГПК України, суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Суд відмовляє в задоволенні такої заяви, якщо вона подана після закінчення строку позовної давності для відповідної вимоги боржника до такої особи, або строку на пред`явлення до виконання виконавчого документа про стягнення коштів з такої особи на користь боржника за судовим рішенням, що набрало законної сили.

Щодо застосування ст. 336 ГПК України Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 910/7023/19 сформовано правовий висновок за яким, особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою.

Отже, подана в порядку ст. 336 ГПК України виконавцем заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що у разі її задоволення судом має відповідати та забезпечувати досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником.

Верховний Суд у постанові від 13.08.2021 у справі № 910/20504/16 зазначив, що виходячи з положень ч. 2 ст. 336 ГПК України, під час розгляду такої заяви судам необхідно враховувати, що факт наявності заборгованості не обов`язково має бути підтверджено судовим рішенням. Якщо немає такого рішення суд має надати власну оцінку доводам заявника щодо наявності відповідної заборгованості, її розміру, а також з`ясувати обставини не пропуску строку позовної давності для відповідної вимоги боржника до особи, яка має заборгованість перед ним.

Тобто, основною умовою стягнення є наявність такої заборгованості й те, що її не оспорює зазначена особа або вона підтверджена судовим рішенням, яке набуло чинності.

На підтвердження заявлених вимог 08.04.2024 державним виконавцем подано до суду клопотання про долучення до справи ряду документів (письмових доказів), зокрема, копію акту прийому передачі матеріальних цінностей між ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" та ДП "Сколівський військовий лісгосп" від 01.06.2019 та копію акту звірки розрахунків ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" на 01.06.2019.

Згідно інформації, яка зазначена у листі Управління корпоративного менеджменту від 22.04.2024, колишнім головним бухгалтером боржника ОСОБА_1 після її звільнення, документи бухгалтерського обліку Підприємства по акту прийому передачі не передавались, дозвіл на викопіювання та передачу третій особі документів, власником яких вона не являється, не надавався. Зазначені документи у боржника відсутні.

Крім того, подані державним виконавцем копії документів затверджені не належним чином, без печатки та визначення приймаючої особи з боку ДП "Сколівський військовий лісгосп".

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. ч. 1-2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

За приписами ч. 5 ст. 91 ГПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У судовому засіданні державний виконавець зазначив про відсутність у нього оригіналів поданих документів, а саме акту прийому передачі матеріальних цінностей від 01.06.2019 між ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" та ДП "Сколівський військовий лісгосп" та акту звірки розрахунків ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" станом на 01.06.2019.

Згідно з ч. 6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Такий наслідок неподання для огляду оригіналу письмового доказу є імперативним, а отже, для підтвердження відповідності копії оригіналу документа сторона спору зобов`язана надати суду для огляду оригінал письмового документа або зазначити про наявність в іншої особи оригіналу такого письмового документа.

Суд, встановивши відсутність оригіналів документів, поданих державним виконавцем, а саме акту прийому передачі матеріальних цінностей від 01.06.2019 між ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" та ДП "Сколівський військовий лісгосп" та акту звірки розрахунків ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" станом на 01.06.2019, а також врахувавши заперечення учасників справи щодо відповідності поданих державних виконавцем копій документів їх оригіналам та добросовісності їх отримання, дійшов висновку про неможливість надання заначеним вище копіям актів правової оцінки.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Станом на час розгляду даної заяви процедура розпорядження майном боржника ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" не завершена.

Процедура банкрутства за своєю суттю є конкурсним процесом, основною метою якого є пропорційне і справедливе задоволення вимог всієї сукупності кредиторів неплатоспроможного боржника із дотриманням балансу інтересів боржника, кредиторів та інших учасників справи про банкрутство.

Ухвалою суду від 27.10.2021 затверджено реєстр вимог кредиторів ДП "Івано- Франківський військовий ліспромкомбінат" серед яких визнано і кредиторами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 06.07.2022 встановлено такі черги задоволення визнаних судом вимог кредиторів ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат":

- ОСОБА_1 у розмірі 475254 грн 29 к. та 4540 грн 00 к. судового збору (475254 грн 29 к. 4 черга, 4540 грн 00 к. 1 черга);

- ОСОБА_2 у розмірі 276106 грн 56 к. (276106 грн 56 к. 4 черга);

- ОСОБА_6 у розмірі 431037 грн 98 к. та 4540 грн 00 к. судового збору (274258 грн 95 к. 4 черга, 161319 грн 03 к. 1 черга);

- ОСОБА_7 у розмірі 221001 грн 92 к. (221001 грн 92 к. 4 черга);

- Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Івано-Франківській області у розмірі 4925478грн 70 к. та 4540 грн 00 к. судового збору (4925478грн 70 к. 2 черга 4540 грн 00 к. 1 черга);

- ОСОБА_3 у розмірі 250533 грн 55 к. (250533 грн 55 к. 4 черга);

- Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до у розмірі 15272 грн 98 к. та 4540 грн 00 к. судового збору (15272 грн 98 к. - 2 черга, 4540 грн 00 к. 1 черга);

- Івано-Франківського обласного центру зайнятості - робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у розмірі 28414 грн 65 к. та 4540 грн 00 к. судового збору (28414 грн 65 к. 6 черга, 4540 грн 00 к. 1 черга);

- ОСОБА_8 у розмірі 307883 грн 63 к. (220836 грн 39 к. 4 черга, 87047 грн 24 к. 6 черга);

- Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області у розмірі 122156691 грн 70 к. та 9080 грн 00 к. судового збору (71017191 грн 14 к. 3 черга, 179679 грн 43 к. 2 черга, 50959821 грн 13 к. 6 черга, 9080 грн 00 к. 1 черга);

- Приватного підприємства "Енергія Захід" у розмірі 151891 грн 80 к. та 4540 грн 00 к. судового збору (151891 грн 80 к. 6 черга, 4540 грн 00 к. 1 черга);

- ОСОБА_9 у розмірі 119971 грн 61 к. (119971 грн 61 к. 1 черга);

- ОСОБА_5 у розмірі 285577 грн 65 к. та 4540 грн 00 к. судового збору (285577 грн 65 к. 4 черга, 4540 грн 00 к. 1 черга);

- ОСОБА_4 у розмірі 307692 грн 00 к. та 4540 грн 00 к. судового збору (307692 грн 00 к. 4 черга, 4540 грн 00 к. 1 черга);

- ОСОБА_10 у розмірі 18511 грн 02 к. (18511 грн 02 к. 1 черга);

- Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у розмірі 321475 грн 87 к. та 4540 грн 00 к. судового збору (26199 грн 36 к. 2 черга, 295276 грн 51 к. 6 черга, 4540 грн 00 к. 1 черга);

- Державної екологічної інспекції у Тернопільській області у розмірі 1841388 грн 26 к. та 4540 грн 00 к. судового збору (1841388 грн 26 к. 4 черга, 4540 грн 00 к. 1 черга);

- Приватного підприємства "Поділля-2008" у розмірі 240217 грн 33 к. основної заборгованості та 21020 грн 00 к. судового збору" (240217 грн 33 к. 4 черга, 21020 грн 00 к. 1 черга).

У подальшому постановою від 08.12.2022 Західний апеляційний господарський суд змінив ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 06.07.2022 в частині встановлення черговості задоволення визнаних судом вимог кредиторів ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", виклавши її резолютивну частину у наступній редакції:

"Встановити такі черги задоволення визнаних судом вимог кредиторів Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат":

- ОСОБА_1 у розмірі 475254 грн 29 к. та 4540 грн 00 к. судового збору 1 черга;

- ОСОБА_2 у розмірі 276106 грн 56 к. 1 черга;

- ОСОБА_7 у розмірі 221001 грн 92 к. 1 черга;

- ОСОБА_3 у розмірі 250533 грн 55 к. 1 черга;

- ОСОБА_5 у розмірі 285577 грн 65 к. та 4540 грн 00 к. судового збору 1 черга;

- ОСОБА_4 у розмірі 307692 грн 00 к. та 4540 грн 00 к. судового збору 1 черга".

Відповідно до ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

За змістом ч. 14 ст. 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі, зокрема:

- пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі;

- пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом;

- арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Таким чином визначення статусу вимог кредитора (конкурсні чи поточні) пов`язується безпосередньо з моментом виникнення цих вимог. При цьому набуття статусу кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку.

Відповідний висновок наведений Верховним Судом у постановах від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13, від 21.09.2020 у справі № 916/2878/14, від 04.11.2020 у справі № 904/9024/16.

Тлумачення сукупності цих приписів дає підстави для висновку, що особа, яка заявляє грошові вимоги до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, може реалізувати своє право на задоволення таких вимог через набуття статусу кредитора (конкурсного, поточного, забезпеченого) виключно з підстав і в порядку, передбачених КУзПБ, з урахуванням особливостей і черговості задоволення таких вимог згідно з реєстром вимог кредиторів (ст. 64 КУзПБ) та встановлених спеціальним законом обмежень виконання боржником зобов`язань перед кредиторам, зокрема мораторію на задоволення вимог кредиторів, що вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 КУзПБ протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж та у разі виконання рішень у немайнових спорах, а також забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення (ч. 5 ст. 41 КУзПБ).

Отже, набуття статусу кредитора з вимогами боржника у справі про банкрутство законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, пред`явлених у встановленому Законом порядку (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 916/1965/13).

Тобто, лише за сукупністю, встановлених спеціальним законом про банкрутство, КУзПБ дій (пред`явлення грошових вимог; доведення свого права вимоги перед судом; розгляд грошових вимог судом (перевірка наявності такого права у кредитора; правомірність його набуття; не втрата цього права у зв`язку з позовною давністю, тощо); визнання їх судом) кредитор може набути правового статусу учасника у справі про банкрутство.

З огляду на наведене Верховний Суд акцентує, що спеціальним законом про банкрутство (КУзПБ), передбачено певну процедуру набуття особами, які мають грошові вимоги до боржника, статусу кредитора, виключно, дотримання якої є обов`язковою підставою задоволення таких вимог у процедурі банкрутства з урахуванням визначених законом особливостей, залежно від підстав, часу виникнення та черговості задоволення вимог.

Особа, що не набула статусу кредитора за правилами КУзПБ, за виключеннями встановленими цим кодексом не може вимагати задоволення її грошових вимог у справі про банкрутство.

Таким чином, враховуючи, те, що заява державного виконавця подана в інтересах конкурсних кредиторів, суд дійшов висновку, що вчинення державним виконавцем виконавчих дій, а саме звернення стягнення на грошові кошти, які належать ДП "Сколівський військовий лісгосп", суперечить положенням ст. 41, яка передбачає задоволення вимог кредиторів виключно в межах провадження у справі про банкрутство.

За усталеною правовою позицією, що послідовно викладена у постановах Верховного Суду зокрема від 23.05.2018 у справі № 915/2069/15, від 04.09.2018 у справі № 922/4379/16, від 22.10.2019 у справі № 904/10560/17, з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника, і спеціальні норми закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

За своєю суттю виконавче провадження та процедура банкрутства є різними процедурами, які прямо не пов`язані між собою, мають різні механізм правового регулювання та мету.

У висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 зазначено, що при існуванні складної змістової колізії застосуванню підлягають норми того нормативно-правового акта, який повно та точно врегульовує конкретні правовідносини, містить чіткі та зрозумілі положення, які забезпечують передбачуваність законодавства та відповідають законним очікуванням суб`єктів правовідносин.

Системний аналіз відповідних норм ГПК України та КУзПБ дає підстави стверджувати, що саме норми КУзПБ найбільш повно та точно врегульовують правовідносини щодо стягнення за грошовими вимогами до особи, стосовно якої відкрито провадження у справі про банкрутство /неплатоспроможність/, регламентують підстави і порядок їх заявлення, визнання господарським судом та задоволення у процедурі банкрутства таких вимог.

У постанові від 22.07.2021 у справі № 905/1642/19 Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду сформував таку правову позицію, а саме: стаття 336 ГПК України є загальною нормою відносно спеціальних норм статей 39, 41, 45, 60 КУзПБ, що визначають підстави та виключний порядок реалізації грошових вимог у справі про банкрутство, отже ініціювання виконавцем чи стягувачем звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, стосовно такої відкрито провадження у справі про банкрутство, за заявою в порядку статті 336 ГПК України, не забезпечить можливості задоволення таких грошових вимог у процедурі банкрутства, адже суперечить зазначеним вище приписам спеціального закону, тому не є ефективним способом захисту інтересів стягувача у виконавчому провадженні та не відповідає його меті, що може бути достатньою підставою для відмови у задоволенні такої заяви.

Відтак, враховуючи наведені правові позиції та встановлені у даній справі обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви державного виконавця у зв`язку з відсутністю правових підстав для застосування заходів в порядку здійснення виконавчого провадження відповідно до ст. 336 ГПК України, зокрема шляхом звернення стягнення на кошти особи, стосовно якої відкрито провадження у справі про банкрутство, адже реалізація таких заходів та набуття стягувачем статусу кредитора у справі про банкрутство у такий процесуальний спосіб є неможливими в силу невідповідності спеціальним нормам КУзПБ, що регламентують реалізацію грошових вимог до боржника у справі про банкрутство.

Окрім того, у судовому засіданні 23.04.2024 розпорядник майна боржника арбітражна керуюча Нестіна О. В. подала клопотання № 02-21/566 від 22.04.2024 про долучення до матеріалів справи протоколу зборів комітету кредиторів від 26.03.2024 з додатками.

У даному клопотанні розпорядник майна боржника вказала на те, що 26.03.2024 були проведені збори комітету кредиторів ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", на яких, серед іншого, було прийнято рішення звернутися до Господарського суду Івано-Франківської області з пропозицією про продовження процедури розпорядження майном у справі № 909/965/20 про банкрутство ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" строком на 170 днів.

Присутні в судовому засіданні учасники справи про банкрутство проти продовження процедури розпорядження майном у справі № 909/965/20 про банкрутство ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" строком на 170 днів не заперечили.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників справи про банкрутство, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації). Про призначення розпорядника майна господарський суд постановляє ухвалу. Процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів.

Відповідно до п. 6 ч. 8 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про внесення пропозицій господарському суду щодо продовження або скорочення строку процедур розпорядження майном боржника чи санації боржника.

Згідно ч. 2 ст. 49 Кодексу України з процедур банкрутства у разі наявності обставин, що не дають зборам кредиторів можливості у встановлені строки прийняти одне з таких рішень, збори кредиторів можуть прийняти рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 16 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд за клопотанням комітету кредиторів, кредитора, арбітражного керуючого чи з власної ініціативи може продовжити строки проведення попереднього засідання суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) звернення у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання недійсними правочинів, вчинених боржником, дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, оголошення про проведення першого, повторного та/або другого повторного аукціону, виконання плану санації (у тому числі якщо провадження у справі про банкрутство продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом") чи реструктуризації боргів боржника, процедури розпорядження майном, ліквідації, реструктуризації боргів боржника та погашення боргів боржника.

Як зазначалось судом вище, 26.03.2024 на зборах комітету кредиторів боржника прийнято рішення про звернення до суду з пропозицією про продовження процедури розпорядження майном строком на 170 днів.

Підставою для прийняття такого рішення слугувала відсутність позиції Міністерства оборони України щодо подальшої процедури банкрутства ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат".

За наведених обставин, суд вважає за доцільне продовжити строк процедури розпорядження майном ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" на 170 днів.

Керуючись ст. 232-234, 336 Господарського процесуального кодексу України, ст.41, 44, 48, 49 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції № 73894 від 06.03.2024 (вх. № 2237/24 від 11.03.2024) про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником - відмовити.

Клопотання розпорядника майна боржника арбітражної керуючої Нестіни Олени Володимирівни № 02-21/566 від 22.04.2024 про продовження процедури розпорядження майном боржника задоволити.

Продовжити строк процедури розпорядження майном боржника Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" у справі № 909/965/20 на 170 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 23.04.2024 та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду у визначені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства строк та порядку.

Повний текст ухвали складений 29.04.2024.

Суддя Т. В. Стефанів