ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02.05.2024м. ДніпроСправа № 904/5086/23
За позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "МАНРО", м. Дніпро
про стягнення збитків
Суддя Красота О.І.
Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2024 позов задоволено у повному обсязі; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "МАНРО" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" збитки у розмірі 57 600,00 грн., судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

22.04.2024 від Позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду та клопотання про залучення доказів понесених судових витрат, в якій він просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн., які понесені Позивачем у зв`язку із розглядом справи.

Ухвалою суду від 23.04.2024 прийнято до розгляду заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про ухвалення додаткового рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, з положень наведених норм випливає, що, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат.

Одночасно слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування цих витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, - то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2023 Позивач разом з першою заявою по суті, а саме у позовній заяві заявив вимогу про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу, попередній розмір яких становить 10 000,00 грн. та залежатиме від складності справи і трудозатрат на підготовку відповідних процесуальних документів та буде надано додатково.

Так, 22.04.2024 від Позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду та клопотання про залучення доказів понесених судових витрат, в якій він просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн., які понесені Позивачем у зв`язку із розглядом справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу Позивач надав:

- Договір про надання правової допомоги № 210-ДЕ від 08.01.2021;

- Додаткову угоду № 4 від 27.04.2021 до Договору про надання правової допомоги № 210-ДЕ від 08.01.2021;

- Додаткову угоду № 32 від 30.12.2022 до Договору про надання юридичних послуг № 210-ДЕ від 08.01.2021;

- Додаткову угоду № 9360-ДнОЭ/44 від 20.12.2023 до Договору про надання правової допомоги № 210-ДЕ від 08.01.2021;

- акт № 13/904/5086/23-ДнЕМ від 17.04.2024 наданих послуг за період з 11.09.2023 по 15.04.2024 за Договором про надання правової допомоги № 210-ДЕ від 08.01.2021 на суму 7 000,00 грн.;

- довіреність № 147/2023 від 13.03.2023;

- довіреність № 671/2023 від 07.11.2023;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП № 3127 від 05.08.2016;

- витяг з Єдиного реєстру адвокатів України;

- витяг з профілю адвоката Мельник К.О. з сайту Національної асоціації адвокатів України.

Зазначені вище докази подані Позивачем в межах строку, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Так, 08.01.2021 між Позивачем (далі Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Перший радник" (далі Виконавець) укладено Договір про надання правової допомоги № 210-ДЕ (далі Договір № 210-ДЕ).

Відповідно до п. 1.1 Договору № 210-ДЕ, з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 27.04.2021, Виконавець зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу (далі послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього.

За умовами п. 1.3 Договору № 210-ДЕ, з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 27.04.2021, сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога, та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг.

Згідно з п. 1.5 Договору № 210-ДЕ, з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 27.04.2021, документом, що підтверджує наявність у Виконавця повноважень на представництво Клієнта в ході розгляду справи, є довіреність юридичної особи або ордер.

Пунктом 3.1 Додаткової угоди № 4 від 27.04.2021 до Договору передбачено, що приймання-передача послуг здійснюється сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим Договором.

Відповідно до п. 3.2 Договору № 210-ДЕ, з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 27.04.2021, акт наданих послуг складається та підписується Виконавцем за результатом надання послуг. Такий акт наданих послуг невідкладно (в день його складання) направляється Виконавцем Клієнту.

Враховуючи складність справи, значення справи для Клієнта, часу, витраченого адвокатом на надання послуг, сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг та їх загальну вартість (розмір гонорару) (п. 3.3 Договору № 210-ДЕ, з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 27.04.2021).

За умовами п. 3.4 Договору № 210-ДЕ, з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 27.04.2021, Клієнт зобов`язаний протягом 1 (одного) календарного дня з моменту отримання акту наданих послуг прийняти надані Виконавцем за цим Договором послуги шляхом підписання отриманого акту наданих послуг або направити Клієнту мотивовану відмову від приймання наданих послуг у разі невідповідності наданих послуг умовами цього Договору з переліком виявлених недоліків і строком їх усунення.

Згідно з п. 4.1 Договору, з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 27.04.2021, ціна Договору становить 500 000,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 4.2 Договору № 210-ДЕ, з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 27.04.2021, розмір гонорару, який має сплатити Клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін.

Згідно з п. 4.3 Договору № 210-ДЕ, з урахуванням Додаткової угоди № 4 від 27.04.2021, вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі.

Пунктом 4.4 Додаткової угоди № 4 від 27.04.2021 до Договору передбачено, що вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний акт наданих послуг.

За умовами п. 4.6 Додаткової угоди № 4 від 27.04.2021 оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється Клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 15 календарних днів, з моменту вступу рішення суду у справі, в межах якої надавалась правова допомога, у законну силу.

Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2021, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 5.1 Договору № 210-ДЕ).

Додатковою угодою № 32 від 30.12.2022 сторони продовжили строк дії Договору № 210-ДЕ до 31.12.2023, а Додатковою угодою № 9360-ДнОЭ/44 від 20.12.2023 до 31.12.2024 включно.

17.04.2024 між Позивачем та Адвокатським об`єднанням "Перший радник" підписано акт № 13/904/5086/23-ДнЕМ наданих послуг за період з 11.09.2023 по 15.04.2024 за Договором про надання правової допомоги № 210-ДЕ від 08.01.2021, в якому вказано, що відповідно до Договору та на замовлення Клієнта Виконавцем у період з 11.09.2023 по 15.04.2024 надано професійну правничу допомогу в рамках судової справи № 904/5086/23, яка розглядалась Господарським судом Дніпропетровської області за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" до Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "МАНРО" про стягнення збитків.

При цьому, в акті наявний перелік наданих послуг (4 позиції), вартість яких (фіксований розмір гонорару) складає 7 000,00 грн. (без ПДВ), зокрема підготовка заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (позиція 4).

Водночас, заява про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у cправі № 910/9714/22).

На час розгляду судом заяви про ухвалення додаткового рішення доказів оплати Позивачем послуг, наданих йому Адвокатським об`єднанням, не надано.

Втім, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначений висновок відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

При цьому, подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Суд також зауважує, що частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності й недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Отже, учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Враховуючи викладене, а також те, що акт № 13/904/5086/23-ДнЕМ від 17.04.2024 не містить ціну щодо кожної із чотирьох позицій, суд доходить висновку про зменшення розміру витрат Позивача на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн. В решті вимог Позивача стосовно витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ДОДАТКОВО ВИРІШИВ:

Заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "МАНРО" (49098, м. Дніпро, вул. Планетна, 5, кв. 31, ідентифікаційний код в ) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, 22, ідентифікаційний код в ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

В решті вимог Позивача про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. відмовити.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя О.І. Красота

Повне додаткове рішення складено

02.05.2024