ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024м. ХарківСправа № 922/62/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Деркач П. О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Деснянської окружної прокуратури міста Києва (02224, м. Київ, вул. Каштанова, 9) в інтересах держави, в особі 1. Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (02225, м. Київ, просп. Червоної калини, 29) 2. Управління освіти Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації (02217, м. Київ, вул. Закревського, 15а)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АС" (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 2А)
про стягнення 716493,30 грн. та визнання недійсними угод
за участю представників:

прокурора - Комісар О.О., службове посвідчення №072864 від 01.03.2023;

позивача 1 - не з`явився;

позивача 2 - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Керівник Деснянської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави, в особі: 1. Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, 2. Управління освіти Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АС", в якому просить суд:

- визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 13.05.2021 до Договору про постачання електричної енергії №1158(21)Е від 22.02.2021, укладену між Управлінням освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації () та ТОВ АС ();

- визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 10.09.2021 до Договору про постачання електричної енергії №1158(21) Е від 22.02.2021, укладену між Управлінням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації () та ТОВ АС ();

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АС на користь Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації безпідставно надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 716493,30 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 20.02.2024 об 11:00.

Телефонограмами від 19.02.2024 повідомлено учасників справи про те, що у зв`язку з перебуванням судді Жиляєва Є.М. на лікарняному, підготовче засідання, яке призначено на 20.02.204 у справі №922/62/24 не відбудеться та ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.02.2024 у справі № 922/62/24 учасників справи повідомлено, що підготовче засідання відбудеться 05.03.2024 об 11:00.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.03.2024 у справі №922/62/24 відкладено підготовче засідання на 19.03.2024 об 11:30.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2024 у справі №922/62/24 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.04.2024 о 13:00.

29.03.2024 через загальний відділ діловодства суду від позивача 1 надійшла заява про розгляд справи без участі уповноваженого представника позивача 1 (вх. №8470), яку досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.04.2024 у справі №922/62/24 в судовому засіданні оголошено перерву до 16.04.2024 до 13:00.

11.04.2024 через загальний відділ діловодства суду від позивача 1 надійшла заява про розгляд справи без участі уповноваженого представника (вх. №9650), яку досліджено та приєднано до матеріалів справи

Прокурор в судове засідання 16.04.2024 з`явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити повністю.

Позивач 1 в судове засідання 16.04.2024 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, разом з тим 11.04.2024 подав заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника (вх. №9650 від 11.04.2024).

Позивач 2 в судове засідання 16.04.2024 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документа, а саме: "Ухвала-повідомлення" від 02.04.2024 до електронного кабінету позивача 2 підсистеми "Електронний суд" єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

Відповідач в судове засідання 16.04.2024 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документа, а саме: "Ухвала-повідомлення" від 02.04.2024 до електронного кабінету відповідача підсистеми "Електронний суд" єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

Згідно з частиною 1, 3 статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

16.04.2024 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, судом установлено наступне.

Щодо права прокуратури на звернення до суду з даним позовом, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. З ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Також, згідно з ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до Господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99).

Верховним Судом у постановах від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17 та від 06.02.2019 у справі № 927/246/18 було зазначено про те, що надмірна формалізація інтересів держави може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

У даному випадку позовна заява подається до Господарського суду в інтересах держави в особі Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України Про столицю України - місто-герой Київ визначає спеціальний статус міста Києва як столиці України, особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування у місті відповідно до Конституції України та законів України. Столичний статус міста покладає на органи місцевого самоврядування та органи виконавчої влади додаткові обов`язки та гарантує цим органам надання з боку держави додаткових прав.

Згідно ст.6 Закону України Про столицю України - місто-герой Київ місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Статтею 11 вказаного Закону передбачено, що питання організації управління районами в місті Києві належать до компетенції Київської міської ради і вирішуються відповідно до Конституції, цього та інших законів України, рішень міської ради про управління районами міста. У районах міста Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації, а в разі утворення районних у місті Києві рад також є підзвітними і підконтрольними відповідним радам як виконавчі органи таких рад.

Відповідно до ст. 18 Закону матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 53 Конституції України, повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Відповідно до ст. ст. 19, 35 Закону України Про дошкільну освіту, на органи місцевого самоврядування в системі дошкільної освіти в межах їх компетенції покладено забезпечення реалізації державної політики у сфері дошкільної освіти на відповідній території, у тому числі розвиток мережі закладів дошкільної освіти всіх форм власності відповідно до потреб населення, враховуючи інтереси дітей з особливими освітніми потребами, поліпшення матеріально-технічної бази та господарське обслуговування комунальних закладів дошкільної освіти; виконують функції засновника закладів дошкільної освіти на відповідній території; створюють умови для одержання дітьми, дошкільної освіти.

Відповідно ст. 142 Конституції України, ч. З ст. 16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Статтею 5 частиною 1 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.

Частиною 2 статті 5 Бюджетного кодексу України передбачено, що місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 26 Бюджетного кодексу України, контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень.

Відповідно до ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно з п. 13 частини 4 статті 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, сільський, селищний, міський голова є розпорядником бюджетних коштів.

Відповідно до ч.5 ст.64 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету, відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.

Також, відповідно до Закону України Про місцеві державні адміністрації місцева державна адміністрація реалізовує державну політику в галузі науки, освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, материнства і дитинства, сім`ї та молоді, здійснює загальне керівництво закладами науки, освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, що належать до сфери її управління, їх матеріально фінансове забезпечення.

Крім того, місцева державна адміністрація, серед іншого: складає, схвалює і подає на розгляд ради прогноз відповідного бюджету, складає і подає на затвердження ради проект відповідного бюджету та забезпечує його виконання; звітує перед відповідною радою про його виконання; здійснює фінансування підприємств, установ та організацій освіти, культури, науки, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту, соціального захисту населення, переданих у встановленому законом порядку в управління місцевій державній адміністрації вищими органами державної та виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад; здійснює державний контроль за станом фінансової дисципліни, обліку та звітності, виконанням державних контрактів і зобов`язань перед бюджетом, належним і своєчасним відшкодуванням шкоди, заподіяної державі, тощо. Основні засади організації діяльності Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, її апарату та структурних підрозділів визначаються Конституцією України, законами України Про місцеві державні адміністрації, Про столицю України - місто - герой Київ, Про місцеве самоврядування в Україні, Про державну службу, положеннями про управління, відділи та інші структурні підрозділи Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, розпорядженнями Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з організаційних питань та Регламентом.

Відповідно до ст.13 Закону України Про місцеві державні адміністрації державні адміністрації (обласна, районна) вирішують питання бюджету, фінансів та обліку; управління майном.

У статті 16 Закону України Про місцеві державні адміністрації передбачено, що вони здійснюють на відповідних територіях державний контроль за збереженням та раціональним використанням державного майна; станом фінансової дисципліни, обліку та звітності, виконання державних контрактів і зобов`язань перед бюджетом, належним і своєчасним відшкодуванням шкоди, завданій державі. Для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України (п.5 ч. 1 ст. 28 Закону України Про місцеві державні адміністрації).

Відповідно до положень статті 18-1 Закону України "Про місцеве самоврядування" орган місцевого самоврядування має право звертатись до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Поряд з цим, згідно з Положенням про Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Управління освіти), затвердженого розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації №12 від 23.12.2010 (в редакції розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.02.2021 №18), Управління освіти утворюється головою Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, входить до її складу і в межах Деснянського району міста Києва забезпечує виконання покладених на Управління освіти завдань (п.1 Положення). Управління освіти підпорядковується голові Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, а також підзвітне та підконтрольне Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Координує та контролює діяльність Управління освіти заступник голови Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації згідно з розподілом обов`язків.

Відповідно до п. 6 Положення, основним завданням Управління освіти є забезпечення ефективного і цільового використання бюджетних коштів, крім того, управління здійснює фінансове, матеріально-технічне забезпечення підпорядкованих навчальних закладів. Начальник управління є розпорядником коштів, які виділяються на утримання управління, розпоряджається коштами у межах затвердженого головою Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації кошторису Управління освіти. Управління у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, розпорядженнями Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, іншими законодавчими актами України, а також цим Положенням.

Пунктом 4 Положення визначено, що Управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства, печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням, власні бланки. Забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів. Одночасно, ст. 62 Закону України Про місцеве самоврядування в України держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.

Так, метою Закону України Про публічні закупівлі є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. До основних принципів публічних закупівель віднесено зокрема, їх максимальна економія та ефективність.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 2 Закону, замовниками, які здійснюють закупівлі відповідно до цього закону є юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями (крім тих, які визначені у пунктах 1 і 2 цієї частини) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів.

Статтею 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, зокрема, що до повноважень міської ради належить питання стосовно розгляду прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання бюджету.

Отже, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету. Правомірне та раціональне використання бюджетних коштів беззаперечно становить інтерес територіальної громади в особі Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.

Статтею 54 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, є місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, який у розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких здійснювалася закупівля електроенергії за договором та стороною договору про закупівлю товарів, що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, та зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та публічних закупівель.

Враховуючи викладене, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація та Управління освіти Деснянської районної вмісті Києві державної адміністрації є органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.

Прокурором у даному разі на обґрунтування позову зазначено про те, що з рахунків Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації виділено кошти на оплату товару за Договором №1158(21) Е від 22.02.2021 та у зв`язку з укладанням Додаткових угод №3 від 13.05.2021, №4 від 10.09.2021 безпідставно та незаконно витрачено бюджетні кошти.

Разом з тим, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган, на якого покладено повноваження щодо здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, фінансування якого, до того ж, здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, зобов`язана здійснювати контроль за ефективним і раціональним використанням бюджетних коштів, у тому числі, на здійснення закупівлі, за результатами якої між Споживачем та Постачальником, у даній справі був укладений Договір № 1158(21 )Е від 22.02.2021 про закупівлю електричної енергії, у випадку порушення інтересів держави - невідкладно реагувати.

Враховуючи, що укладення неправомірних оспорюваних додаткових угод, на переконання прокурора, призвело до зайвих виплат із місцевого бюджету, шкода у зв`язку з їх укладенням завдана інтересам територіальної громади, захист яких відповідно до законодавства має здійснювати Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація.

Проте Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією самостійно ефективні заходи щодо визнання спірних додаткових угод до Договору та повернення безпідставно сплачених Управлінням освіти коштів не вжито, позов не заявлено, що негативно впливає на матеріальну основу місцевого бюджету.

Ефективне використання бюджетних коштів, зокрема шляхом проведення процедур закупівель товарів, робіт та послуг у відповідності до вимог чинного законодавства становить безумовний інтерес держави, оскільки безпосередньо впливає на її соціально-економічний розвиток, забезпечення гарантій у сфері охорони здоров`я, освіти, соціального забезпечення найбільш не захищених верств населення. У даному контексті публічні закупівлі відіграють ключову роль у забезпеченні раціонального, стійкого економічного зростання держави, як один із інструментів для створення умов до найбільш ефективного використання бюджетних коштів.

Таким чином, на переконання прокурора, укладенням додаткових угод до договору про закупівлю електроенергії порушено державні та суспільні інтереси, оскільки, з урахуванням додаткових угод до договору, споживач отримав меншу кількість електроенергії, що призводить до порушення інтересів, визначених Законом України Про публічні закупівлі в частині досягнення мети проведеної тендерної закупівлі.

Крім того, прокурором під час розгляду справи неодноразово було наголошено про те, що проведення процедури публічних закупівель та укладення додаткових угод, які суперечать вимогам законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (п.38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 917/341/19, від 02.02.2021 у справі № 922/1795/19, від 07.04.2021 у справі № 917/273/20.

Із матеріалів справи убачається, що Деснянською окружною прокуратурою міста Києва направлявся запит № 59-8525Вих-23 від 07.09.2022 на адресу Деснянської районної в місті Києві Державної адміністрації та Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з приводу дотримання вимог Закону України Про публічні закупівлі під час укладання та виконання додаткових угод до договору №1158 (21)Е від 22.02.2021, укладеного із ТОВ АС з пропозицією вжити заходів представницького характеру самостійно (оригінал знаходиться в окружній прокуратурі, Деснянській районній в місті Києві державній адміністрації та Управлінні освіти).

Відповідно до відповіді Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.09.2023 №35-3024 порушень під час укладання додаткових угод до договору № 1158(21) Е від 22.02.2021, укладеного із ТОВ АС, Управління не вбачає та діяло у відповідності до вимог ч.5 ст.41 Закону України Про публічні закупівлі та за результатами врахування зауважень Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 21.09.2021 №070-3-2-05/1594 повідомило ТОВ АС листом від 28.09.2021 №35-4145 про нікчемність Додаткової угоди №4 від 10.09.2021.

Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація листом №102/3/35-4210 від 18.09.2023 повідомила, що на вказані в запиті прокурора порушення, Управління освіти надало відповідь листом №35-3024.

Таким чином, прокурором наголошено про те, що не дивлячись на наявність повноважень, наділених законодавцем з метою захисту інтересів держави, обізнаність про виявлені порушення законодавства та безпідставне витрачання бюджетних коштів, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, не вживало заходів для усунення порушень законодавства та інтересів держави при укладанні та виконанні додаткових угод до договору постачання енергії, а також повернення надміру сплачених коштів до бюджету.

Зазначене, на переконання прокурора, свідчить про нездійснення Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією. Управлінням освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації захисту інтересів держави, яке проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Порушення процедури державних закупівель унеможливлює раціональне та ефективне використання коштів територіальної громади і здатне спричинити істотної шкоди інтересам держави та територіальної громади.

Зволікання зі зверненням уповноважених органів до суду з вимогою про визнання недійсним внесення змін до договорів постачання електричної енергії щодо збільшення вартості одиниці товару призводить до зайвих витрат споживача та необґрунтованих прибутків постачальника, що у свою чергу, завдає шкоди економічним інтересам держави у вигляді незаконних витрат бюджетних коштів.

Таким чином, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо належного розпорядження бюджетними коштами з метою захисту інтересів держави у бюджетній сфері.

З матеріалів справи убачається, що Деснянською окружною прокуратурою міста Києва на адресу Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надіслано лист за вих.№59-11856вих-23 від 14.12.2023 про наявність порушень.

Однак, Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією та Управлінням освіти не вживалися та не будуть вживатися заходи для пред`явлення до суду позову та стягнення коштів до бюджету, що підтверджується листом від 19.12.2023 № 35-4446.

Також, з матеріалів справи убачається, що в порядку вимог ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру окружною прокуратурою до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти спрямоване повідомлення №57-12131Вих-23 від 22.12.2023, про намір звернутися до Господарського суду в їх інтересах із зазначеним позовом.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (пункт 79 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020). Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (пункт 77 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020).

Отже, наведене свідчить про те, що Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, будучи обізнаними про порушення законодавства при виконанні вищевказаного договору про постачання електричної енергії, протягом тривалого часу не вжили заходів щодо звернення з відповідним позовом до суду з метою захисту інтересів держави.

Сам факт не звернення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з цим позовом до суду свідчить про те, що останні неналежно виконують свої повноваження відносно вжиття заходів щодо визнання недійсними додаткових угод до договору №1158 (21)Е від 22.02.2021, а також повернення до бюджету надмірно сплачених коштів.

Викладене відповідає також висновкам Великої Палати Верховного Суду, наведеним у п. 6.43 постанови від 15.10.2019 у справі № 903/129/18).

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що в даному випадку прокурор правомірно звернувся до суду в інтересах держави в особі Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та належним чином обґрунтував порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та неналежного здійснення такого захисту позивачами.

Так, прокурор звернувся з даним позовом, в якому зазначає про те, що опрацюванням останнім інформації з веб-порталу публічних закупівель Prozorro (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-11-24-001668-а) було установлено, що за результатами закупівлі з ідентифікатором UA-2020-11-24-001668-а, Управлінням освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, 24.11.2020 було оголошено відкриті торги на закупівлю за кодом (ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія) з очікуваною вартістю 13320000,00 грн.

Учасниками вказаної закупівлі зареєструвалися наступні суб`єкти господарювання:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю Київські енергетичні послуги з остаточною пропозицією 9840473,00 грн.

2) Товариство з обмеженою відповідальністю АС з остаточною пропозицією 10846155,78 грн.

За результатами проведення торгів переможцем визнано ТОВ АС з остаточною пропозицією 10846155,78 грн, що оформлено протоколом (рішення) засідання Комітету Замовника про визначення Переможця №45 від 11.02.2021.

У подальшому, 22.02.2021, між Управлінням освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Споживач), та ТОВ АС (далі - Постачальник), (далі разом - Сторони) укладено Договір № 1158 (21) Е про закупівлю електричної енергії (далі-Договір).

За умовами Договору Постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п.1.1).

Згідно з п. п. 1.3, 4.1 Договору Постачальник має поставити Споживачу на період з 01-01.2021 по 31.12.2021_ електричну енергію, обсяг постачання становить 5 365 170 кВт*год по ,2,3 грн. за 1 кВт год. Ціна електричної енергії-1, 9167 грн.

Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з комерційною пропозицією (п.4.1.).

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що Постачальник не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції Постачальника.

Комерційна пропозиція Постачальника, яка є додатком до цього Договору, має містити наступну інформацію: ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи); спосіб оплати; термін (строк) виставлення рахунку за спожиту електричну енергію (акти прийняття, передавання товарної продукції чи акт прийому-передачі проданих товарів та/або надання послуг) та строк його оплати; термін дії Договору та умови пролонгації, визначення способу оплати послуг з розподілу електричної енергії; інші умови (п. 4.12 Договору).

Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії (актах прийняття-передавання товарної продукції чи актах прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг) за цим договором (п.4.2).

Загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає 10 846 155,78 грн.

Відповідно до п. 12.1 Договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2021.

Згідно Додатку 1 (заява-приєднання) до Договору, початок постачання з 01 березня 2021.

Пунктом 4.3 Договору встановлено, що розрахунковим періодом, за цим договором є 1 календарний місяць.

Споживач здійснює плату за послугу з розподілу електричної енергії у відповідності до умов комерційної пропозиції (п.4.8).

Сума оплати за послуги з передачі електричної енергії включається в рахунок за електричну енергію (п.1 додатку №2 до Договору).

Також Договором визначено, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами у повному обсязі, крім випадків передбачених ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі (п. 12.3 Договору).

При цьому, п.13 комерційної пропозиції передбачено порядок зміни ціни: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Споживача. Збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про постачання.

У випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтовано і документально підтверджена.

Постачальник разом з письмово пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару: Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки (висновку), виданої торгово-промисловою палатою України, регіональною торгово-промисловою палатою, органами державної статистики ДП Держзовнішінформ, біржами та іншими уповноваженими органами та організаціями. Згідно з ч.б ст.67 Закону України Про ринок електричної енергії, з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 №3304-04/33869-06 Щодо зміни ціни договорах постачання електричної енергії, Сторони також можуть використовувати інформацію з веб- сайту ДП Оператор ринку (https://www.oree.com.ua) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку.

Водночас, перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни електричної енергії на ринку та перелік підтверджуючих документів не є вичерпним.

Покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної договором про закупівлю; продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (п. 13 к.п.).

Умовами пункту 6.2 Договору закріплено, що постачальник зобов`язується надавати Споживачу інформацію про його права та обов`язки, ціни на електричну енергію, порядок оплати за спожиту електричну енергію, порядок зміни діючого Постачальника та іншу інформацію, крім того, протягом 3 (трьох) днів від дати, коли Постачальнику стало відомо про нездатність продовжити постачання електричної енергії Споживачу, він зобов`язується поінформувати Споживача.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність передбачену цим Договором та чинним законодавством.

Таким чином, на переконання прокурора, ТОВ АС підписуючи вищевказаний Договір, засвідчив що має можливість та погоджується виконати домовленість, вказану у Договорі та додатках до нього, тобто добровільно взяло на себе зобов`язання протягом березня - грудня 2021 поставити Споживачу електричну енергію обсягом 5 365 170 кВт*год загальною вартістю 10846155,78 грн.

Однак, у подальшому до первісного договору між Сторонами у порушення вимог ст.5, ч.5 ст.41 Закону України Про публічні закупівлі, ст.180 ГК України, ст.653 ЦК України укладено ряд додаткових угод, якими зменшено обсяги електричної енергії та збільшено її вартість.

Так, 22.02.2021, сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору (п.1) враховуючи складну для нарахування ціну за 1кВт*год електроенергії, Сторони, домовилися зменшити ціну за 1кВт*год, суму Договору на 35,41 грн та внести зміни до п.4.1. Договору, Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладання цього Договору, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, становить 2,02158 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі ціна електричної енергії становить - 1,68465 грн; податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 0, 33693 грн.

Загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає 10 846 120, 37 грн.

Того ж дня, 22.02.2021, сторонами укладено додаткову угоду №2, якою зменшено обсяг поставки до 4 454 770 кВт*год та її вартість становить - 7 504 728,28 грн., крім того ПДВ 1500945,66 грн, всього з ПДВ - 9 005 673, 94 грн. Також сторони погодили внести зміни в розділ 2 Договору: п.2.1. строк поставки товару: березень - грудень 2021.

Тобто, прокурором наголошено про те, що обсяг електроенергії зменшено з 5 365 170 кВт*год до 4 454 770 кВт*год.

У подальшому, 13.05.2021, сторони уклали додаткову угоду №3, якою змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення з 01.05.2021 без збільшення загальної вартості Договору, за рахунок зменшення обсягів закупівлі (кВт*год). в межах до 10 відсотків за одиницю Товару, а саме: п.1.3 Договору, очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період: березень-грудень 2021 становить 4287541, 326 кВт*год. Ціна електричної енергії, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, з 01.05.2021 становить - 2,11386 грн. з урахуванням ПДВ, у тому числі ціна електричної енергії - 1, 76155; ПДВ у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 0,33693 грн. (охоплено період до укладення додаткової угоди).

Також, 10.09.2021, сторонами було укладено додаткову угоду №4, якою у зв`язку з зміною біржових котирувань ціни електричної енергії за даними ДП Оператор ринку, за рахунок зменшення обсягів закупівлі (кВт*год), починаючи з 01.09.2021 збільшено ціну за одиницю товару на 49,06 % від попередньої ціни до подорожчання такого товару на ринку.

Ціна електричної енергії, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, з 01.09.2021 становить 2,97787 грн. Очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період: березень-грудень 2021 становить 3524732,173 кВт*год.

Додатковою угодою №5 від 15.10.2021, змінено строк поставки товару: з 1 березня 2021 - по 14.10.2021, а також зменшено суму договору на 3000000,00 грн. Загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає 6005673,94 грн. з урахуванням ПДВ.

Додатковою угодою №6 від 24.11.2021, внесено зміни в п. 1.3 Договору, а саме очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період: з 01.03.2021 по 14.10.2021 становить - 2349678 кВт*год. Загальна вартість всього обсягу поставки електричної енергії складає 5466555,35 грн.

Прокурором у позові зазначено про те, що, підписуючи вказаний Договір ТОВ АС прийняло на себе зобов`язання постачати предмет договору-електричну енергію протягом усього періоду Договору, тобто - до 31.12.2021 та ТОВ усвідомлювало всі Фінансові ризики такої підприємницької діяльності.

Такі обставини, на думку прокурора, свідчать про порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з цим позовом.

Щодо наявності або відсутності порушень чинного законодавства при укладенні додаткових угод, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України Про ринок електричної енергії, у договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, 2) перелік послуг, що надаються електропостачальником; 3) ціна електричної енергії та послуг, що надаються.

Також, згідно з ч. 9 ст. 56 Закону, загальні положення та умови договору мають бути справедливими і прозорими, викладеними чітко і ясно, не містити процедурних перешкод, що ускладнюють здійснення прав споживача.

Відповідно до пункту 3.1.1 глави 3.1 розділу III Правил роздрібного ринку електричної енергії постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником останньої надії. Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника останньої надії визначаються у встановленому законодавством порядку.

З урахуванням змін, що відбулися з 01.07.2019 у структурі ринку електричної енергії, а також у взаємовідносинах між учасниками ринку електричної енергії, кінцева ціна електропостачальників як за вільними цінами, так і постачальників універсальних послуг та постачальника останньої надії, за якою вони здійснюють постачання електричної енергії, у загальному випадку складається з таких складових:

- закупівельна ціна на електричну енергію як товар (ціна, за якою електропостачальник закупив електричну енергії на ринку електричної енергії);

- тариф на послуги з передачі електричної енергії (який у загальному випадку оплачується електропостачальником оператору системи передачі, як зазначено вище);

- тариф на послуги з розподілу електричної енергії оператора системи розподілу на підставі договору укладеного між споживачем/електропостачальником та оператором системи розподілу, на території якого знаходяться споживачі електропостачальника. У випадку вибору споживачем оплати послуг з розподілу електричної енергії безпосередньо оператору системи розподілу, ця складова не враховуватиметься у кінцевій ціні електропостачальника. Тарифи на послуги операторів систем розподілу є також регульованими та встановлюються КРЕКП відповідно до Порядку встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 №1175;

- тариф (ціна) на послуги електропостачальника. У разі постачання електричної енергії за вільними цінами, ціна на послуги електропостачальника визначається електропостачальником самостійно. У випадку постачання постачальником універсальних послуг або постачальником останньої надії тарифи на їх послуги відповідно до Закону визначаються за результатами конкурсу з визначення постачальника універсальних послуг або постачальника останньої надії, або якщо конкурс не відбувся встановлюються НКРЕКП.

Зазначена структура ціни для споживача наведена і в листі НКРЕКП № 8312/13.1/7-19 від 08.08.2019 (https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v8312874- 19#Text).

Отже, до ціни за 1 кВт*год за договором входили: закупівельна ціна електричної енергії як товару, за якою постачальник закуповував її на певному сегменті ринку; ціна послуги з передачі електроенергії (ціна встановлена НКРЕКП); ціна послуги з розподілу електричної енергії оператора системи розподілу (ціна встановлена НКРЕКП); ціна на послуги постачальника тариф на які він встановив самостійно.

Більше того, коливання ціни виходячи з п.2 ч. 5 ст. 41 Закону, можливе тільки для товару, а не для послуг. Але в ціні електричної енергії для споживача ціною товару є тільки одна зі складових - закупівельна вартість на певному сегменті ринку, все інше (передача, розподіл, послуги постачальника є послугами та коливатися не можуть).

Відповідно, підвищення до 10% можливе лише для однієї зі складових - вартості електроенергії як товару.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України Про публічні закупівлі (далі - Закон).

Метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно ст. 5 Закону, закупівлі здійснюються за такими принципами добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі , умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

В частині першій ст. 175 ГК України визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, установлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після виконання не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 41 Закону, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема,

- збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (п.2.),

- зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни (п.7).

Закон України Про публічні закупівлі встановлює імперативну норму згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 цього Закону, зокрема за пунктом 2 частини 5 наведеної норми.

Вказана норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закупівля дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%.

Інше тлумачення відповідної норми Закону Про публічні закупівлі нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. При цьому кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 року у справі № 924/674/21).

При цьому метою закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У постановах від 15.06.2022 у справі №924/674/21, від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21, від 07.12.2022у справі N2927/189/22 Верховний Суд зазначив, що метою регулювання, передбаченого частиною п`ятою статті 41 Закону Про публічні закупівлі, а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 07.09.2022 у справі №927/1058/21 (п. 5.60) зазначив, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10 відсотків. Інше тлумачення відповідної норми Закону України Про публічні закупівлі робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Таким чином, обмеження 10 відсотків застосовуються як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Близька за змістом правова позиція відображена у постанові від 16.02.2023 у справі №903/383/22, де зазначив (п. 7.50), що законодавства про публічні закупівлі, як у редакції Закону №922-VIIl до 19.04.2020 (положення пункту 2 частини 4 ст. 36 Закону), так і у редакції цього закону після внесення змін (положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону ) встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного за результатами проведення закупівлі за державні кошти та містить обмеження щодо заборони збільшення ціни за одиницю товару більш, ніж на 10% незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Також, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 року у справі № 927/491/19 висловив правову позицію, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону Про публічні закупівлі нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку.

Водночас, внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.

При цьому існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання.

Разом з тим, у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання).

Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду. викладена у постанові від 13.10.2020 року у справі № 912/1580/18).

Таким чином, суд виснує, що матеріали справи переконливо свідчать, що додаткові угоди № 3 та №4 укладені всупереч Закону України Про публічні закупівлі, Закону України Про ринок електричної енергії та підлягають визнанню недійсними, що є підставою для стягнення надмірно сплачених коштів.

Щодо недійсності додаткової угоди №3, суд виходить з наступного.

Із обставин справи убачається, що 13.05.2021, сторони уклали додаткову угоду №3, якою збільшено ціну електричної енергії, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, з 01.05.2021 становить 2,11386 грн. та зменшено очікуваний обсяг електричної енергії до 4 287 541,326 кВт*год.

Вказана додаткова угода щодо підвищення ціни електричної енергії укладено всупереч вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Так, пропозиція щодо внесення змін вказаною додатковою угодою міститься у листі ТОВ АС від 30.04.2021 №932/03, в якому ТОВ АС посилається на експертний висновок Черкаської торгово-промислової палати №0-135/01 від 10.02.2021 коливання середньозваженої ціни електричної енергії за квітень (в цілому) 2021 року відносно березня (в цілому) 2021, в торговій зоні - ОЕС України, згідно інформації ДП Оператор ринку, по результатам торгів на РДН, склало +5,53% (оригінал листа знаходиться в Управлінні освіти).

Водночас, в листі Постачальник не обґрунтовує, чому підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання Договору по ціні, запропонованій Споживачем на тендері, не наведено причини, через які виконання укладеного договору стало для Постачальника вочевидь невигідним.

Разом з тим, у додатку до листа щодо підвищення ціни, ТОВ АС долучає копію експертного висновку Черкаської торгово-промислової палати №0-435 від 30.04.2021 та проект Додаткової угоди до Договору, який на адресу Споживача надійшов лише 04.05.2021, фактично через 5 днів від початку змін, що суперечить ч. 2 ст. 188 ГК України, п. 4 ч. З ст. 57, п.11 ч. 1 ст. 58 Закону України Про ринок електричної енергії; п. 3.1.1., п. 3.2.4, Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі -ПРРЕЕ) стосовно повідомлення про такі зміни не пізніше, ніж за 20 днів до внесення.

Отже, оскільки постачальник повідомив споживача про необхідність внесення змін до договору, 04.05.2021, укласти додаткову угоду можливо не раніше 25.05.2021 (20-денний строк завершується 24.05.2021 включно).

Також, вказаний висновок не містять відомостей щодо динаміки ціни на електричну енергію, в ньому відсутній аналіз вартості ціни електричної енергії на дату укладення Договору та додаткової угоди, чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електричної енергії на ринку, у зв`язку з чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов Договору на підставі ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі.

При цьому, інформація, яка надана в експертному висновку, має довідковий характер, про що вказано в самому висновку, який було виконано на замовлення ТОВ АС, заявка замовника від 29.04.2021 та містить інформацію, що середньозважена ціна на РДН, ОЕС України за березень (в цілому) становить 1374,25 грн/МВт.год, за квітень (в цілому) - 1450,22 грн/МВт.год. Джерелом інформації ДП Оператор ринку за посиланням https://www.oree.com.ua/index.php.

Так, в додатковій угоді №3 від 13.05.2021, визначено, що з урахуванням тарифу, ціна електричної енергії з 01.05.2021 становить - 2, 11386 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі ціна електричної енергії - 1, 76155 грн., однак, з 01.05.2021 по 12.05.2021 існує тенденція до зменшення ціни купівлі-продажу електроенергії на майданчику РДН у торговій зоні ОЕС України.

Проаналізувавши відомості про середньозважені ціни на майданчику ринку, ціни по ОЕС України за березень 2021 року за посиланням https://www.oree.com.ua/index.php/indexes. встановлено, що ціна електричної енергії становила - 1369.86935 грн за 1 кВт.год тобто (1 369.86935/1000) середня ціна 1,36986935 грн. Індекси РДН та середньозважені ціни по ОЕС України за квітень 2021 становили - 1,445945 грн., яка є нижчою ніж ціна, що передбачена первісним Договором - 1,68465 грн. ціна без ПДВ.

При цьому, середня ціна за травень 2021 становила 1,00187613 грн.

Так, відповідно до даних сайту ДП Оператор ринку, середньозважені ціни на майданчику ринку на добу наперед у торговій зоні ОЕС у період з 01.05.2021 по 13.05.2021 мають наступні значення : 01.05.2021 - 1284,16 грн./МВт.год.; 02.05.2021 - 865, 29 грн./МВт.год.; 03.05.2021 - 817, 60 грн./МВт.год.; 04.05.2021 - 796,40 грн./МВт.год.; 05.05.2021 - 1031,75 грн./МВт.год.; 06.05.2021- 1221,79 грн./МВт.год.; 07.05.2021 -969,68 грн./МВт.год.; 08.05.2021 - 782,26 грн./МВт.год.; 09.05.2021 -501,95 грн./МВт.год 10.05.2021 -700,61 грн./МВт.год.; 11.052.2021- 868, 51 грн./МВт.год.; 12.05.2021 - 1252, 17 грн./МВт.год.; 13.05.2021 - 1473, 78 грн./МВт.год.

З урахуванням викладеного відсоток коливання ціни на ринку товару (з дати укладення Договору до укладення додаткової угоди № 3) має тенденцію до зменшення, що виключає наявність реальних обставин для збільшення ціни за електроенергію.

Із вказаного слідує, що ТОВ АС, спонукуючи Споживача до укладення додаткової угоди, мало на меті збільшити ціну за одиницю товару на вигідний для себе відсоток, а не на реальний відсоток коливання.

При цьому Постачальник зобов`язаний не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для Споживача самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі.

Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій Постачальнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Такої правової позиції щодо імперативної поведінки постачальника дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Таким чином, належного обґрунтування та документального підтвердження факту підвищення (коливання) ціни за період дії договору ТОВ АС не надало, та, як наслідок, укладання Додаткової угоди №3 до Договору про постачання електричної енергії, якою збільшено ціну електричної енергії є безпідставним.

Сторонами, всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, в порушення норм Закону України Про публічні закупівлі (чинного на момент укладення договору та здійснення правовідносин) та положень укладеного договору, укладено додаткову угоду, згідно якої зменшено обсяги електричної енергії, що планується закупити на 167 228,68 кВт/год (4454770 - 4287541,326 =167228,68 кВт*год), та безпідставно збільшено ціну за одиницю товару.

Зазначене свідчить про недобросовісні дії сторін договору та робить результат закупівлі невизначеним, оскільки тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України Про публічні закупівлі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 зі справи № 915/1868/18).

Так, укладаючи додаткову угоду № 3 від 13.05.2021 до Договору сторонами безпідставно передбачене збільшення ціни на одиницю товару з 01.05.2021, що не відповідає вимогам ч.5 ст.41 Закону України Про публічні закупівлі. З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства вказана додаткова угода підлягає визнанню недійсною.

Також, досліджуючи додаткову угоду№4 судом установлено, що 10.09.2021, сторони уклали додаткову угоду №4, якою у зв`язку з зміною біржових котирувань ціни електричної енергії за даними ДП Оператор ринку, за рахунок зменшення обсягів закупівлі (кВт*год), починаючи з 01.09.2021 збільшено ціну за одиницю товару на 49,06 % від попередньої ціни до здорожчання такого товару на ринку.

Так, спірною додатковою угодою № 4 від 10.09.2021 сторонами було збільшено ціну за одиницю товару на 49.06%. що прямо суперечить положенням пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, та є достатньою і самостійною підставою для визнання такого правочину недійсним.

Ціна електричної енергії, з урахуванням тарифу на послуги з передачі, з

01.09.2021 становить 2,97787 грн. ціна електричної енергії - 2,481 56 гри. Очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період: березень- грудень 2021 становить 3 524 732, 173 кВт*год.

Та, п. 12.3, п. п. 7 п.13 додатку №2 до Договору доповнено новим абзацом наступного змісту: Зміна істотних умов Договору на підставі п.7 ч.5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, можлива також у зв`язку зі зміною біржових котирувань.

Пропозиція щодо внесення змін вказаною додатковою угодою міститься у І листі ТОВ АС №1631-58/03 від 19.08.2021.

Для обґрунтування коливання ціни товару на ринку під час укладання додаткової угоди № 4 Постачальником була використана цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №1911/21 від 18.08.2021 (далі - Довідка №1911/21), в якій визначена інформація про індекси BASE на РДН в ОЕС України за І декаду серпня 2021 відносно грудня 2020, та січня, лютого, березня, квітня, травня, червня, липня 2021. Підставою для проведення дослідження є лист-заява замовника від 13.08.2021 та вказана довідка містить виключно фотографічно-інформаційний характер.

Водночас, відповідно до роз`яснення Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 24.11.2020 № 3304-04/69987-06 внесення змін до договору про закупівлю у випадках, які передбачені Законом та умовами такого договору, має відбуватися шляхом укладення додаткової угоди, а також бути обґрунтованим та документально підтвердженим у спосіб, встановлений у договорі.

При цьому, порядок зміни умов договору про закупівлю визначається замовником самостійно та з дотриманням законодавства в цілому.

Додатковою угодою №4 Постачальником внесено зміни до істотних умов договору з підстави, визначеної пунктом 7 частини 5 статті 41 Закону, а саме: зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Статтею 14.1.269, 14.1.270. Податкового кодексу України визначено, зокрема, що Platts - міжнародна, глобальна уніфікована система інформаційного моніторингу за динамікою ринку та ціноутворенням у галузі добувної та паливно-енергетичної промисловості. Показники Platts - індекси, що офіційно визначені світовим інформаційним агентством Platts та є базою для використання суб`єктами господарської діяльності. ARGUS - це провідне незалежне цінове агентство, яке розраховує і публікує цінові котирування, а також аналітичні дослідження про міжнародні товарно-сировинні ринки.

Своєю чергою, основні засади цінової політики і відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення регулює Закон України Про ціни і ціноутворення (далі - Закон № 5007-VI).

Умови запровадження державних регульованих цін визначені статтею 12 Закону № 5007-VI.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону № 5007-VI державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до Положення про Державну службу статистики України (далі - Держстат України), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2014 № 481, Держстат України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері статистики. Держстат України відповідно до покладених на нього завдань організовує і проводить статистичні спостереження за соціально-економічними та демографічними явищами і процесами, екологічною ситуацією в Україні та її регіонах шляхом збирання форм державної статистичної звітності та проведення спеціально організованих статистичних спостережень. При цьому Методологічні положення щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін затверджено наказом Держкомстату України від 14.11.2006 № 519.

Таким чином, умови договору про закупівлю можуть змінюватись у випадках, які передбачені умовами такого договору з дотриманням вимог Закону в цілому.

Тому, враховуючи вищезазначене, зміна індексу BASE на РДН в ОЕС України не належить до жодного із вищенаведеного вичерпного переліку підстав для внесення змін відповідно до пункту 7 частини 5 статті 41 Закону, а тому, не підтверджує підстави для збільшення ціни за одиницю електроенергії на ринку, внаслідок чого додаткова угода № 4 укладена безпідставно.

Крім того, порядок зміни ціни у договорі на дату його укладання був відсутній, а його внесення після укладання Договору приводить до зміни умов Договору.

Вказане переконливо свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для внесення змін до договору.

Більше того, визнання недійсною додаткової угоди №3 тягне за собою визнання недійсними всіх послідуючих додаткових угод, через те, що наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод та автоматично незаконною, оскільки без попередньої додаткової угоди ціна за послідуючими угодами фактично перевищуватиме ціну за одиницю товару більше, ніж на 10%, визначених в ст. 41 Закону, у порівняні з основним договором.

Укладання таких угод суперечить вимогам Закону України Про публічні закупівлі, оскільки не дотримано обмеження у 10 відсотків як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбувалися такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Поряд з цим, Департаментом внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) в межах компетенції, проаналізовано додаткову угоду від 10.09.2021 №4 до договору № 1158 (21) Е від 22.02.2021, якою збільшено ціну за одиницю на 40,8 %.

Листом №070-3-2-05/1594 від 21.09,2021, Департамент повідомив Споживача про порушення вимог частини 4 та п`ятої ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі та про ризики втрати бюджетних коштів та/або комунальних ресурсів м. Києва, а також рекомендовано Споживачу вжити заходів щодо усунення порушень законодавства у сфері публічних закупівель (оригінал листа знаходиться в Департаменті та Управлінні освіти).

Так, метою проведення публічних торгів слугувало обрання найбільш економічно вигідної пропозиції

Водночас, за час дії договору, постачальником поставлено значно меншу кількість товару, що створило перешкоди в реалізації споживачем своїх завдань та функцій, що відповідає державному інтересу.

Звичайно, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

З іншого боку, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2021 року у справі № 927/550/20).

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 31 Закону України Про публічні закупівлі замовник відхиляє тендерну пропозицію у разі якщо переможець відмовився від підписання договору про закупівлю або укладення договору. Таким чином, учаснику відкритих торгів надається право відмовитись від підписання договору у випадку неможливості його виконання.

Так, Споживач який мав беззаперечне право на отримання електричної енергії за ціною, визначеною в укладеному між сторонами договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо збільшення ціни товару підписав оспорені додаткові угоди, внаслідок чого ціна за одиницю товару збільшилась, а обсяг поставки, що передбачався за договором - зменшився.

Крім того, збільшення ціни електричної енергії у додаткових угодах по відношенню до погодженої у договорі ціни здійснено з порушенням ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі , зокрема п. 2 ч. 5 ст. 41 цього Закону, яким встановлена не лише вимога пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й 10-відсоткове обмеження такого збільшення.

Водночас, метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону України Про публічні закупівлі , а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

З огляду на викладене, обставини справи можуть свідчити про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю АС, бажаючи перемогти у відкритих торгах, могло навмисно занизити пропоновану ціну електричної енергії. А після укладення договору збільшити ціну шляхом укладення додаткових угод.

Постачальник не міг не розуміти особливості функціонування ринку електричної енергії (тобто постійне коливання цін на електричну енергію, їх сезонне зростання-падіння були прогнозованими).

Верховний Суд у постанові від 12.09.2019 року у справі № 915/1868/18 зазначив, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України Про публічні закупівлі .

Отже, ТОВ АС не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі. За таких обставин зміна ціни згідно з оспорюваними додатковими угодами є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановлених ст. 5 Закону України Про публічні закупівлі, з огляду на викладене, відповідно до ст. 203,215 ЦК України додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.

Щодо строків, які порушені при застосуванні нових цін, судом враховано, що приписами ст. З ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, до яких віднесено, зокрема, свободу договору.

Так, відповідно до положень статті 6 ЦК України сторони мають право регулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно з ч. 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях 6 і 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів і погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору у ЦК України, законодавець разом із тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.08.2019 у справі №914/1087/18.

Разом з цим, застосування нових цін у спірних додаткових угодах суперечить імперативним вимогам нормативно-правових актів, які регулюють постачання електричної енергії споживачам, та якими сторони керувалися при укладенні Договору, та Комерційній пропозиції, яка є додатком до Договору, зокрема:

- п. 4 ч. З ст. 57 Закону України Про ринок електричної енергії; п. 3.1.1 ПРРЕЕ щодо обов`язку електропостачальника у чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.

- п. 3.2.4. ПРРЕЕ у разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.

- п. 11 ч. 1 ст. 58 Закону України Про ринок електричної енергії щодо права споживача отримувати від відповідного електропостачальника повідомлення про його наміри внести зміни до будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до внесення.

- п. 6.1 Договору, Постачальник має право ініціювати припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку та на умовах, визначених цим Договором, та чинним законодавством; надавати Споживачу інформацію про його права та обов`язки, ціни на електричну енергію, порядок оплати за спожиту електричну енергію, порядок зміни діючого Постачальника та іншу інформацію, що вимагається цим Договором та чинним законодавством.

При цьому не визначено період інформування про такі зміни, що прямо суперечать вимогам п. 4 ч. З ст. 57, п.11 ч. 1 ст. 58 Закону України Про ринок електричної енергії; п. 3.1.1, 3.2.4 ПРРЕЕ.

Таким чином, застосування нових цін у оспорюваних додаткових угодах раніше ніж через 20 днів після надходження відповідної пропозиції від постачальника про зміну умов договору є неправомірним.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України (далі -ЦК України, ГК України) визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

За приписами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч. 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

При цьому якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. З ст. 215 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Належність та ефективність зазначеного способу захисту підтверджено, зокрема, постановою Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №924/674/21, у п.п. 5.35.5.36 якої вказано, що у новій редакції Закону України Про публічні закупівлі, порушення частини п`ятої не є законодавчо встановленою підставою нікчемності правочину. Враховуючи викладене, позовна вимога про визнання недійсною додаткової угоди до договору є належним і ефективним способом захисту інтересів держави внаслідок укладення незаконного правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 11 ЦК України та 174 ГК України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 6, 7 ст. 179 ГК України передбачено, що суб`єкти

господарювання, які забезпечують споживачів електроенергією, зобов`язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг).

Законодавством можуть бути передбачені обов`язкові умови таких договорів. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК, договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю- продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У статті 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі- продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про визнання додаткових угод №3 від 13.05.2021 та №4 від 10.09.2021 недійними підлягають задоволенню, відповідно, кошти, які безпідставно отримані на підставі недійсних угод на підставі ч. 1 ст.670 ЦК України підлягають стягненню з постачальника - ТОВ АС.

Так, згідно з актом № 413 приймання-передачі електричної енергії за березень 2021. поставлено - 325407 кВт*год по ціні 1,68465 за кВт*год без ПДВ на загальну суму 657836,28 грн з ПДВ. Вказана сума у повному обсязі оплачена Управлінням освіти Деснянської районної в місті Києві державною адміністрацією відповідно до платіжних доручень №1132 від 01.04.2021; №1133 від 01.04.2021; №1134 від 01.04.2021; №1189 від 12.04.2021; №1190 від 13.04.2021; №1191 від 12.04.2021.

Відповідно до акта №551 за квітень 2021 поставлено 298652 кВт*год по ціні 1,68465 за кВт*год без ПДВ на загальну суму 603 748,91 грн. з ПДВ. Що підтверджено платіжними дорученнями №1333 від 19.04.2021; №1334 від 19.04.2021; №1335 від 19.04.2021; №1138 від 20.04.2021; №1489 від 26.04.2021; №1492 від 26.04.2021.

Відповідно до акта №704 за травень 2021 поставлено 229 143 кВт*год по ціні 1,76155 за кВт*год без ПДВ на загальну суму 484 376,22 грн з ПДВ., в той час, за початковою ціною сума мала становити 463 230.91 грн з ПДВ. На підставі платіжних доручень №1851 від 20.05.2021; №1852 від 20.05.2021; №1853 від 20.05.2021; №1868 від 24.05.2021; №1873 від 25.05.2021; №1881 від 24.05.2021.

Переплата становить 21145,31 грн з ПДВ.

Аналогічно за актом №855 за червень 2021 поставлено 306 840 кВт*год по ціні 1,76155 грн за кВт*год без ПДВ на загальну суму 648 616,80 грн. з ПДВ, однак за початковою ціною сума мала становити 620 301. 61 грн. з ПДВ. На підставі платіжних доручень №3519 від 09.07.2021; №3518 від 09.07.2021; №3520 від 09.07.2021; №3737 від 26.07.2021; №3744 від 26.07.2021; №3746 від 27.07.2021. Переплата становить 28 315,20 грн з ПДВ.

Відповідно до коригуючого акту №1111 прийому-передачі за липень 2021 поставлено 750.00000 по ціні 1,76155 грн за кВт*год без ПДВ на загальну суму 1585,39 грн з ПДВ., що підтверджено платіжним дорученням №5063 від 30.08.2021. Переплата становить 69,20 грн з ПДВ.

За актом №1015 за липень 2021 використано 248 425 кВт*год по 1,76155 грн за кВт*год без ПДВ на загальну суму 525135,67 грн з ПДВ. за початковою ціною сума мала становити 502 211, 00 грн. з ПДВ. На підставі платіжних доручень №4387 від 05.08.2021; №4386 від 05.08.2021; №4388 від 05.08.2021; №4417 від 09.08.2021; №4420 від 09.08.2021; № 4454 від 10.08.2021 Переплата становить 22924,67 грн з ПДВ.

За актом №1141 за серпень 2021 поставлено 295 501 кВт*год по ціні 1,76155 грн за кВт*год без ПДВ на загальну суму 624647,75 грн з ПДВ, за початковою ціною сума мала становити 597378,91 грн. з ПДВ. На підставі платіжних доручень №5218 від 07.09.2021; №5219 від 07.09.2021; №5342 від 13.09.2021; №5345 від 14.09.2021; №5409 від 13.09.2021. Переплата становить 27268,84 грн з ПДВ.

За актом №1289 за вересень 2021 спожито 250987 кВт*год по ціні 2,48156 грн. без ПДВ на загальну суму 747407,16 грн з ПДВ., за початковою ціною сума мала становити 507 390. 30 грн з ПДВ. На підставі платіжних доручень №6150 від 13.10.2021; №6151 від 13.10.2021; №6179 від 13.10.2021; №6177 від 13.10.2021; №6178 від 13.10.2021. Переплата становить 240016,86 грн. з ПДВ.

За актом №1363 за жовтень 2021 поставлено 393 973 кВт*год по 2,48156 грн без ПДВ на загальну суму 1173201,17 грн з ПДВ, в той час, за початковою ціною сума мала становити 796447,93 грн. з ПДВ. Споживач на підставі платіжних доручень № №6805 від 05.11.2021; №6806 від 05.11.2021; №6803 від 05.11.2021; №6801 від 05.11.2021; №6802 від 05.11.2021; №6804 від 05.11.2021 сплатив 1173201,17 грн. Переплата становить 376 753,24 грн. з ПДВ.

Загалом за Договором № 1158 (2П Е від 22.02.2021 було поставлено 1349 678 кВт*год електроенергії на суму 5466555,35 грн з ПДВ, однак, за початковою ціною Споживач мав сплатити за такий обсяг спожитої енергії 4750062, 05 грн з ПДВ, тобто переплата становить 716493,30 грн за поставлену енергію.

Таким чином, внаслідок укладання додаткових угод №3 та № 4 ціна електроенергії зросла на 47,30% порівняно з початковою та управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації втратило 716493,30 грн бюджетних коштів.

За приписами ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ст.. 91 ГПК України).

Суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає доводи прокурора обґрунтованими та документально доведеними, тому позовні вимоги прокурора про визнання недійними додаткової угоди № 3 від 13.05.2021 до Договору про постачання електричної енергії №1158(21)Е від 22.02.2021 та додаткової угоди № 4 від 10.09.2021 до Договору про постачання електричної енергії №1158(21) Е від 22.02.2021, а також вимоги про стягнення безпідставно надмірно сплачених коштів в сумі 716493,30 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що відповідачем не спростовані, тому належать до задоволення повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позову покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 13.05.2021 до Договору про постачання електричної енергії №1158(21)Е від 22.02.2021, укладену між Управлінням освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації () та ТОВ АС ().

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 10.09.2021 до Договору про постачання електричної енергії №1158(21) Е від 22.02.2021, укладену між Управлінням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації () та ТОВ АС ().

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АС (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 2А, ) на користь Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (02217, м. Київ, вул. Закревського, 15а, ) безпідставно надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 716493,30 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АС (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 2А, ) на користь Деснянської окружної прокуратури міста Києва (02224, м. Київ, вул. Каштанова, 9, код ЄДРПОУ 3) - 16115,40 грн. судового збору.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "26" квітня 2024 р.

Суддя Є.М. Жиляєв