ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2024 р. Справа№ 910/5478/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Стальненко О.М.

від відповідача - Халупний А.В.

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л"

на рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. (повний текст складено 13.11.2023 р.) та на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2023 р. (повний текст складено 28.12.2023 р.

у справі № 910/5478/23 (суддя - Спичак О.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л"

про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л", з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, про визнання недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л", яке оформлене протоком № 1 від 20.10.2021 р., в частині:

- питання порядку денного № 1 "Організаційні питання проведення зборів (вибори голови і секретаря загальних зборів)";

- питання порядку денного № 5 "Про надання повноважень правлінню ОСББ на встановлення системи відеоспостереження у ліфтах та ліфтових холах, а також системи контролю доступом (СКД)";

- питання порядку денного № 7 "Про надання повноважень правлінню ОСББ встановлювати обмеження для боржників в користуванні спільним майном (встановлення системи контролю доступу до ліфтів)";

- питання порядку денного № 14 "Зміна складу членів правління Об`єднання" в частині припинення повноважень членів правління, зокрема, ОСОБА_1 , власника квартири АДРЕСА_1 та обрання до складу правління Об`єднання ОСОБА_2 , представника власника квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. у справі № 910/5478/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська, 2Л", яке оформлене протоколом № 1, дата зборів: 20.10.2021 р., дата складання протоколу: 05.11.2021 р., у частині питання порядку денного № 7 "Про надання повноважень правлінню ОСББ встановлювати обмеження для боржників в користуванні спільним майном (встановлення системи контролю доступу до ліфтів)". В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду м. Києва від 27.12.2023 р. у справі № 910/5478/23 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що рішення загальних зборів відповідача, яке оформлене протоком № 1 від 20.10.2021 р., є недійсним, оскільки згідно з інформаційними довідками від 10.09.2023 р. встановлена відсутність необхідної кількості голосів за рішення з питання порядку денного № № 1, 5, 14 , що суперечить вимогам ч. 9 ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», п. 5.3 статуту відповідача та свідчить про порушення права позивача на участь в управлінні будинком.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. у справі № 910/5478/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/5478/23.

До суду 11.01.2024 р. надійшли матеріали справи № 910/5478/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. у справі № 910/5478/23 та призначено до розгляду на 20.02.2024 р.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" у встановлений процесуальний строк засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що встановлені обмеження у користуванні спільним майном (ліфтами), прийняті на оспорюваних загальних зборах, які оформлені протоком № 1 від 20.10.2021 р., не порушують прав та законних інтересів позивача та відповідають ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2023 р. апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" на рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. у справі № 910/5478/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" на рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. у справі № 910/5478/23 та призначено до розгляду на 20.02.2024 р.

Не погоджуючись із додатковим рішенням, ОСОБА_1 у встановлений процесуальний строк подав апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн та ухвали Господарського суду м. Києва від 21.11.2023 р. та від 13.12.2023 р., у зв`язку з чим ухвалити нове рішення, яким відмовити в поновленні Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" строку для подання заяви про розподіл судових витрат, заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" про розподіл судових витрат повернути без розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що представник відповідача Халупний А.В. діє на підставі неукладеного договору від 25.04.2023 р. № 25/04/23, оскільки цей договір підписав ОСОБА_2 , який не уповноважений вчиняти дії від імені відповідача, оскільки відомостей про нього у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не міститься. Крім цього, місцевим судом було безпідставно поновлену відповідачу строк для подання заяви про розподіл судових витрат на правову допомогу. Крім цього, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спір між сторонами у даній справі виник саме внаслідок неправильних дій відповідача, які фактично призвели до вимушеного звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2023 р. у справі № 910/5478/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2023 р. у справі № 910/5478/23 та призначено до розгляду на 20.02.2024 р.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення в частині відмови у задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 53000,00 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що із чотирьох заявлених позивачем вимог, судом було задоволено лише одну з них, тому стягненню з позивача на користь відповідача підлягають три четвертих розміру вказаних витрат, а саме 39750,00 грн.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 р. апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2023 р. у справі № 910/5478/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2024 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2023 р. у справі № 910/5478/23 та призначено до розгляду на 20.02.2024 р.

До суду 14.02.2024 р. від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л", у якому позивач просив апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" на рішення та на додаткове рішення в оскаржуваних частинах залишити без змін.

У судовому засіданні 20.02.2024 р. у справі № 910/5478/23 оголошено перерву до 05.03.2024 р.

До суду 14.02.2024 р. від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження, в якому позивач просив закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами, поданими на рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. та на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2023 р. адвокатом Халупним А.В., який діє в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л". В обгрунтування поданого клопотання позивач зазначає про те, що договір про надання правової допомоги від 25.04.2023 р., вчинений відповідачем на підставі протоколу з адвокатом Халупним А.В., є неукладеним, оскільки підписаний від імені відповідача неуповноваженою особою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 р. у судовому засіданні у справі № 910/5478/23 оголошено перерву до 02.04.2024 р. після надання позивачем та представником відповідача усних пояснень по суті апеляційних скарг.

Також ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2024 р. було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження, яке відкрите за апеляційними скаргами, поданими на рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. та на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2023 р. адвокатом Халупним А.В., який діє інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л", як необгрунтоване через відсутність належних доказів, які б підтверджували відсутність процесуальної дієздатності та відсутність права підпису скарги представником відповідача. До того ж, представником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" подано довіреність від 10.02.2022 р., яка є чинною та підтверджує повноваження адвоката Халупного А.В. на представництво інтересів відповідача у даній справі.

До суду 29.03.2024 р. від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами, поданими на рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. та на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2023 р. адвокатом Халупним А.В., який діє в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л". В обгрунтування поданого клопотання позивач зазначає про те, що апеляційні скарги підписані особою, а саме адвокатом Халупним А.В., який не має процесуальної дієздатності та не має права їх підписувати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024 р. у справі № 910/5478/23 було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження, яке відкрите за апеляційними скаргами, поданими на рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. та на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2023 р. адвокатом Халупним А.В., який діє інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л", як необґрунтоване, оскільки клопотання позивача про закриття апеляційного провадження вже було вирішено ухвалою суду від 05.03.2024 р. При цьому, ухвала Київського апеляційного суду у справі № 752/9416/23 не має преюдиційного значення при вирішенні процесуального питання в даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2024 р. у справі № 910/5478/23 було оголошено перерву до 22.04.2024 р. після надання позивачем та представником відповідача додаткових усних пояснень по суті апеляційних скарг.

У судовому засіданні 22.04.2024 р. позивач та представник відповідача надали додаткові усні пояснення по суті апеляційних скарг.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, судова колегія встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 27.07.2018 р. є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» зареєстроване 20.10.2020 р., що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

20.10.2021 р. були проведені загальні збори співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_4 , результати яких оформлені протоколом № 1 від 05.11.2021 р.

Відповідно до протоколу № 1 від 05.11.2021 р. загальна кількість співвласників будинку складає 265 осіб, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень будинку - 16535,20 кв. м, всього у зборах взяли участь співвласники в кількості 148 осіб, яким належать квартири загальною площею 10069,9 кв. м.

Порядком денним загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" від 20.10.2021 р., зокрема було:

1) обрання голови і секретаря загальних зборів (1 питання);

2) про надання повноважень правлінню Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" на встановлення системи відеоспостереження у ліфтах та ліфтових холах, а також системи контролю доступом (СКД) (5 питання);

3) про надання повноважень правлінню Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" встановлювати обмеження для боржників в користуванні спільним майном (встановлення системи контролю доступу до ліфтів) (7 питання);

4) зміна складу членів правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" (14 питання).

По першому питанню було вирішено обрати головою загальних зборів Славгородську Н.Л. (власника квартири АДРЕСА_5 ), секретарем загальних зборів ОСОБА_5 (власника квартири АДРЕСА_6 ).«За» проголосувало 35 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 2535 кв. м; «проти» - 0 співвласників. Рішення прийняте.

По п`ятому питанню було вирішено надати правлінню Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" дозвіл на встановлення технічного обладнання відеоспостереження для проведення відеофіксації в місцях загального користування, холах, ліфтах, сходах, горищах, підвалі, та прибудинковій території. Надати дозвіл на встановлення технічного обладнання системи контролю доступу в холі та ліфтах будинку із забезпеченням вільного доступу до сходових клітин будинку. «За» проголосувало 148 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв. м; «проти» - 0 співвласників. Рішення прийняте.

По сьомому питанню було вирішено уповноважити голову правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" за попереднім рішенням (згодою) членів правління ОСББ вносити рішення щодо обмеження користування загальнобудинковим технічним обладнання власників/співвласників квартир, які мають більш ніж двомісячну заборгованість по сплаті внеску на управління будинком, та інших внесків/платежів, в тому числі до резервного фонду, а саме шляхом встановлення обмеження користування ліфтами через системи контролю доступу до ліфтів до повного погашення ними існуючої заборгованості, повної сплати вартості робіт з відключення та підключення їх до доступу до ліфтів. Зняття обмеження проводиться протягом двох календарних днів з дня погашення усієї заборгованості. «За» проголосувало 147 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10020,05 кв. м; «проти» - 1 співвласник. Рішення прийняте.

По чотирнадцятому питанню було вирішено змінити склад правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" шляхом припинення повноважень наступних членів правління: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Обрано до складу правління ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 «За» проголосувало 148 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв. м; «проти» - 0 співвласників. Рішення прийняте.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2/1», які оформлені протоколом № 1 від 20.10.2021 р., на думку позивача, підлягають визнанню недійсними, оскільки при скликанні зборів було порушено вимоги Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Також прийняті рішення порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки є втручанням в його особисте та сімейне життя, а також порушують його право як співвласника будинку на вільне користування спільним майном. Крім цього, позивач вказує на те, що листки письмового опитування співвласників будинку у кількості 17 штук, площа яких становить 1155,55 кв. м, не могли бути покладені в основу прийнятих спірних рішень, оскільки були підписані особами, які не є співвласниками будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Як передбачено ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

За ч. 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні ст. 202 ЦК України, тому до цих рішень не можуть застосовуватися положення ст. ст. 203, 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за ст. 216 ЦК України.

Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (ст. ст. 59, 60 Закону України "Про господарські товариства", ст. ст. 41, 42 Закону України "Про акціонерні товариства", ст. 15 Закону України "Про кооперацію");

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (ч. 6 ст. 42 Закону України «Про акціонерні товариства»);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (ч. 5 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства»);

- відсутність протоколу загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю (ч. 6 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства»);

- відсутність протоколу загальних зборів акціонерного товариства, підписаного головою і секретарем зборів (ст. 46 Закону України "Про акціонерні товариства").

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку. Для створення об`єднання скликаються установчі збори. Скликання установчих зборів здійснюється ініціативною групою, яка складається не менш як з трьох власників квартир або нежилих приміщень. Повідомлення про проведення установчих зборів направляється ініціативною групою не менше ніж за 14 днів до дати проведення установчих зборів. Повідомлення направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом). У повідомленні про проведення установчих зборів зазначається, з чиєї ініціативи скликаються збори, місце і час проведення, проект порядку денного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

За ч. 3 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників.

Згідно з ч. 9 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує зазначену в статуті об`єднання, договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд; визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління; визначення обмежень на користування спільним майном; обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багатоквартирного будинку повністю або частково асоціації; прийняття рішень про заснування інших юридичних осіб або участь у товариствах.

По першому питанню було вирішено обрати головою загальних зборів Славгородську Н.Л. (власника квартири АДРЕСА_5 ), секретарем загальних зборів ОСОБА_5 (власника квартири АДРЕСА_6 ).«За» проголосувало 35 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 2535 кв. м; «проти» - 0 співвласників. Рішення прийняте.

Як передбачено ч. 10 ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», установчі збори веде голова зборів. Рішення про обрання голови зборів приймається більшістю голосів присутніх співвласників (їх представників), крім тих, які беруть участь у зборах дистанційно з використанням технічних засобів електронних комунікацій у режимі відеоконференції. При прийнятті такого рішення кожний присутній співвласник (його представник) має один голос незалежно від кількості та площі квартир або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

У відповідності до п. 3.1 статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» (далі - статут) органами управління об`єднання є загальні збори співвласників - вищий орган об`єднання, правління - виконавчий орган об`єднання, ревізійна комісія, ревізор (аудитор) - контролюючий орган об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори співвласників.

За п. 4.5 статуту загальні збори веде голова зборів та секретар зборів. Голова зборів та секретар зборів обирається більшістю голосів присутніх на зборах співвласників або їх представників.

Отже нормами Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та статутом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» передбачено, що голова зборів обирається більшістю голосів саме присутніх співвласників на зборах, а не тих, які в подальшому прийняли участь шляхом письмового опитування.

Відтак посилання позивача на те, що рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості усіх співвласників, спростовується вищевикладеним.

Вбачається, що в матеріалах справи містяться копії індивідуальних листків голосування осіб, які особисто були присутні на загальних зборах, у кількості 38 листків, відповідно до змісту яких всі присутні особи проголосували «за» питання № 1 порядку денного.

Таким чином, усі особисто присутні на зборах співвласники одноголосно висловились про обрання головою загальних зборів Славгородську Н.Л. і секретарем загальних зборів ОСОБА_5 .

При цьому, доводи позивача про те, що зі змісту рішення порядку денного № 1, оформленого протоколом № 1, не вбачається хто саме із 35 співвласників будинку брав участь у зборах із зазначенням площі квартир та нежитлових приміщень, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки «за» питання № 1 порядку денного проголосували всі присутні.

Стосовно посилань позивача на те, що власники квартир, які відображені в інформаційній довідці від 28.08.2021 р., не відповідають тим особам, які зазначені у листках письмового опитування, колегія суддів зазначає наступне.

Так, в індивідуальному листку опитування та в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2023 р. № 345930817 власником квартири АДРЕСА_7 вказано ОСОБА_10 , а не ОСОБА_10 , як зазначає позивач.

Посилання позивача на те, що індивідуальний листок голосування на власника квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_11 (площа 99,8 кв. м) не містить року складання цього листка, тому цей листок підлягає відрахуванню від загальної кількості голосів співвласників на зборах, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у листку зазначено, що він є індивідуальним листком голосування на загальних зборах 20.10.2021 р., так само як і всі інші індивідуальні листки голосування.

Твердження позивача про те, що в індивідуальному листі голосування, який складений на зборах, зазначено власником квартири АДРЕСА_9 (площа 78,7 кв. м) ОСОБА_12 , в той час як згідно відомостей, які містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2023 р. № 345930400, власником цієї квартири зазначена ОСОБА_13 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначеним власником змінено прізвище у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Доводи позивача, що в індивідуальному листі голосування, який складений на зборах, зазначений ОСОБА_14 , що є власником квартири АДРЕСА_10 (площа 100,1 кв. м), проте згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.09.2023 р. № 345930784 власником цієї квартири є ОСОБА_14, тобто інша особа, колегія суддів вважає необгрунтоіваними, оскільки з наведеного вбачається описка у написанні по-батькові власника квартири.

За таких обставин ОСОБА_15 як голова зборів ОСББ мала повноваження на підписання індивідуальних листків голосування, які оформлені 20.10.2021 р., та проведення письмового опитування співвласників.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про визнання недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2/1», яке оформлене протоколом № 1 дата зборів: 20.10.2021 р., дата складання протоколу: 05.11.2021 р., у частині питання порядку денного № 1 «Організаційні питання проведення зборів (вибори голови і секретаря загальних зборів)» є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

По п`ятому питанню було вирішено надати правлінню ОСББ дозвіл на встановлення технічного обладнання відеоспостереження для проведення відеофіксації в місцях загального користування, холах, ліфтах, сходах, горищах, підвалі та прибудинковій території. Надати дозвіл на встановлення технічного обладнання системи контролю доступу в холі та ліфтах будинку з забезпеченням вільного доступу до сходових клітин будинку, «за» проголосувало 148 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв. м; «проти» - 0 співвласників. Рішення прийняте.

Позивач вказує, що рішення щодо надання правлінню ОСББ дозволу на встановлення технічного обладнання відеоспостереження для проведення відеофіксації в місцях загального користування, холах, ліфтах, сходах, горищах, підвалі та прибудинковій території будинку є втручанням в його приватне життя, оскільки він не надавав згоди на збирання, зберігання, використання та поширення відповідачем інформації про себе засобами відеофіксації в місцях загального користування будинку.

Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Фізична особа, яка погодилася на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, може вимагати припинення їх публічного показу в тій частині, яка стосується її особистого життя. Витрати, пов`язані з демонтажем виставки чи запису, відшкодовуються цією фізичною особою. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Відеоспостереження не заборонено в громадських місцях і воно повинно проводитись відкрито, не бути прихованим.

Відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» від 22.11.2018 р. № 315, місця загального користування - це місця, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень.

В даному випадку, громадські місця - це під`їзди, ліфти інші місця загального користування багатоквартирних житлових будинків, тому нормами чинного законодавства не заборонено проводити відеоспостереження в громадських місцях.

При цьому, встановлення відеоспостереження в місцях загального користування будинком не порушує права позивача, які передбачені ст. 32 Конституції України.

До того ж, колегією суддів враховано, що камери відеоспостереження не є прихованими, перебувають у місцях загального користування та встановлені з метою гарантування безпеки майна співвласників багатоквартирного будинку, захисту їх цивільних прав від порушень і протиправних посягань сторонніх осіб, а не для фіксації особистого і сімейного життя позивача з метою збирання, зберігання і використання конфіденційної інформації про останнього.

Посилання позивача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у справі № 523/11819/15-ц від 23.11.2023 р., як таку що прийнята в аналогічних з даною справою правовідносинах, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в межах розгляду справи № 523/11819/15-ц судами досліджувалось питання демонтажу камер відеоспостереження, розміщених співвласником у коридорі та кухні квартири, яка перебуває у спільній власності, а не в місцях загального користування багатоквартирного будинку.

Також, позивач посилається на недостатню кількість необхідних голосів для прийняття рішення в цій частині, оскільки відповідно до акту загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 17219,9 кв. м, тобто більше половини складає 51%, що становить 8782,14 кв. м, а відповідно до інформаційних довідок від 10.09.2023 р. у контексті індивідуальних листків голосування співвласників будинку від 20.10.2021 р. проголосувало лише 34 співвласники, площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку становить 2156,3 кв. м.

Однак в оспорюваному рішенні загальних зборів, яке оформлено протоколом № 1, вказано прізвище, ім`я, по-батькові та площа співвласників будинку, які брали участь у загальних зборах, при цьому така інформація міститься не у самому протоколі, а в його додатках (листках письмового опитування та індивідуальних листках голосування).

Відповідно до п. 5.1 статуту кожний співвласник (його представник за довіреністю або договором доручення) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно з п. 5.3 статуту рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували власники квартир та/або нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

З протоколу загальних зборів вбачається, що за питання № 5 порядку денного проголосувало 148 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв. м, що відповідно до п. 5.3 статуту рішення з питання № 5 порядку денного є прийнятим, так як за нього проголосувало власники квартир та/або нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень зазначеного багатоквартирного будинку.

Проте, позивач посилається на те, що всупереч вимогам Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» за це рішення не проголосувало 75% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку 17219,9 кв. м - 75% складає 12915 кв. м.

Відповідно до ч. 13 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень, визначених абзацами другим - сьомим цієї частини. Рішення вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, з питань, зазначених у частині правочинів, що підлягають державній реєстрації відповідно до закону; у частині проведення реконструкції, реставрації, капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, пов`язаних з: відселенням осіб, які проживають у багатоквартирному будинку (крім випадків, якщо таке відселення необхідне для проведення робіт з ліквідації наслідків аварій, пожеж, збройної агресії та інших надзвичайних ситуацій); формуванням нових або зникненням існуючих складових частин будівлі, споруди, що є самостійними об`єктами нерухомого майна (квартира, вбудоване, прибудоване чи вбудовано-прибудоване житлове та нежитлове приміщення у будівлі, споруді, гаражний бокс, машиномісце, інше житлове або нежитлове приміщення).

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення про визначення переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, порядок управління та користування спільним майном, передачу у користування фізичним та юридичним особам спільного майна, а також про реконструкцію та капітальний ремонт багатоквартирного будинку або зведення господарських споруд вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як дві третини загальної кількості усіх співвласників, а в разі якщо статутом не передбачено прийняття таких рішень, - більшістю голосів. З інших питань рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини загальної кількості співвласників.

Як передбачено ч. 1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Оскільки Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, тому для прийняття рішення з питання № 5, зокрема, про надання повноважень правлінню Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" на встановлення системи відеоспостереження у ліфтах та ліфтових холах, а також системи контролю доступом (СКД), достатнім було отримати більшість голосів, а не 75%.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2/1», яке оформлене протоколом № 1 дата зборів: 20.10.2021 р., дата складання протоколу: 05.11.2021 р., в частині питання порядку денного № 5 «Про надання повноважень правлінню Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2/1» на встановлення системи відеоспостереження у ліфтах та ліфтових холах, а також системи контролю доступом (СКД)» є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

По чотирнадцятому питанню було вирішено змінити склад правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" шляхом припинення повноважень наступних членів правління: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Обрано до складу правління ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 «За» проголосувало 148 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв. м; «проти» - 0 співвласників. Рішення прийняте.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом. Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам. Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами. До компетенції правління відноситься: підготовка кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством; розпорядження коштами об`єднання відповідно до затвердженого загальними зборами об`єднання кошторису; укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням; ведення діловодства, бухгалтерського обліку та звітності про діяльність об`єднання; скликання та організація проведення загальних зборів співвласників або зборів представників; призначення письмового опитування співвласників та утворення відповідної комісії для його проведення.

Позивач вказує, що він як член правління не запрошувався на засідання правління, на якому розглядалися та затверджувалися пропозиції щодо порядку денного загальних зборів та не був повідомлений належним чином про його проведення.

Відповідно до п. 4.3 статуту повідомлення про проведення загальних зборів направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом на адресу належної йому квартири або нежитлового приміщення в будинку об`єднання) не менше ніж за 14 днів до дати проведення загальних зборів. У повідомленні про проведення загальних зборів зазначається, ким скликаються загальні збори, проект порядку денного, дата, час та місце їх проведення.

Так, позивач був належним чином повідомлений про проведення оспорюваних загальних зборів, оскільки на адресу останнього було направлено повідомлення про проведення 20.10.2021 р. загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л», що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень від 05.10.2021 р.

Згідно з п. 3.2 статуту до виключної компетенції загальних зборів співвласників належить обрання членів правління, визначення обмежень на користування спільним майном.

Відповідно до п. 3.3 статуту керівництво поточною діяльність об`єднання здійснює його правління.

Як передбачено п. 3.5 статуту, члени правління обираються на установчих або загальних зборах об`єднання строком на 2 роки. Правління об`єднання складається з 7 осіб. Членами правління не можуть бути члени ревізійної комісії, ревізор (аудитор). Відкликання члена правління, голови правління відбувається за ініціативою члена правління, загальних зборів, правлінням, або ревізійної комісії, ревізора (аудитора). Загальні збори своїм рішенням вправі в будь-який час припинити повноваження правління чи окремих його членів. Повноваження голови правління та членів правління припиняються після спливу строку, на який їх було обрано або після затвердження загальними зборами співвласників нового складу (повністю або частково) правління, смерті члена правління.

Таким чином, загальні збори співвласників є самостійним уповноваженим органом, який може ініціювати відкликання повноважень члена правління.

Доводи позивача про те, що до складу правління ОСББ був обраний ОСОБА_2 , який є лише представником власника квартири АДРЕСА_2 , однак не є співвласником цієї квартири, тому не може бути обраний до складу правління ОСББ, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ні Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ні статутом Об`єднання співвласників багатоквартирного, будинку «Феодосійська 2Л» не передбачено, що член правління об`єднання обирається виключно з числа співвласників будинку.

Посилання позивача на те, що за рішення з питання порядку денного № 14, проголосували 148 співвласників, площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв. м із 265 співвласників (загальна площа власності яких становить 16535,2 кв. м), які відображені у протоколі, однак зі змісту цього рішення не вбачається хто саме із 148 співвласників (прізвище, ім`я, по батькові та належна їм площа) будинку брав участь на зборах, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як було зазначено вище, така інформація міститься не у самому протоколі, а в його додатках (листках письмового опитування та індивідуальних листках голосування).

Згідно з п. 5.1 статуту кожний співвласник (його представник за довіреністю або договором доручення) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідно до п. 5.3 статуту рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували власники квартир та/або нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Оскільки «за» питання № 14 порядку денного проголосувало 148 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10069,9 кв. м, із 265 співвласників (загальна площа власності яких становить 16535,2 кв. м) рішення з питання № 14 порядку денного є прийнятим, так як за нього проголосувало власники квартир та/або нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Щодо посилання позивача на невірно вказану інформацію в листках письмового опитування колегія суддів зазначає, що вказані листки письмового опитування були підписані ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , однак у прізвищах останніх були допущені незначні описки, які не впливають на факт підписання вказаними особами листків письмового опитування.

Щодо тверджень позивача про те, що листок письмового опитування співвласника квартири АДРЕСА_11 підписала ОСОБА_23 , тоді як згідно інформаційної довідки власником частки 1/2 цієї квартири є ОСОБА_24 ; листок письмового опитування співвласника квартири АДРЕСА_12 підписала ОСОБА_25 , тоді як згідно з інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_26 ; листок письмового опитування співвласника квартири АДРЕСА_13 підписала ОСОБА_27 , в той час як згідно з інформаційною довідкою власником цієї квартири є ОСОБА_28 ; листок письмового опитування співвласника квартири АДРЕСА_14 підписала ОСОБА_29 , тоді як згідно відомостей з наведеної Інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_30 , колегія судів зазначає, що відбулась зміна прізвищ власниць вказаних квартир, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб, відтак вказані листки письмового опитування підписані саме власниками зазначених квартир.

Щодо заперечень позивача про те, що листок письмового опитування співвласника квартири АДРЕСА_15 підписала ОСОБА_31 , тоді як згідно з інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_32 , колегія зазначає, що ОСОБА_31 підписала вказаний листок письмового опитування на підставі довіреності, копія якої наявна у матеріалах справи.

Стосовно заперечень, що листок письмового опитування співвласника квартири АДРЕСА_16 підписав ОСОБА_33 , тоді як згідно з інформаційною довідкою власником цієї квартири є ОСОБА_34 , колегія зазначає, що ОСОБА_35 є батьком неповнолітнього ОСОБА_36 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Щодо заперечень позивача, що листок письмового опитування співвласника квартири АДРЕСА_17 підписав ОСОБА_37 , в той час як згідно відомостей з інформаційної довідки власником цієї квартири є ОСОБА_37 , колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про зміну ОСОБА_37 прізвища на ОСОБА_37 .

Заперечення позивача, що листок письмового опитування співвласника квартири АДРЕСА_18 , який підписав ОСОБА_40 , не містить року опитування є необгрунтовааними, оскільки на вказаному письмовому листку опитування вказано, що він є додатком до протоколу від 20.10.2021 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2/1», яке оформлене протоколом № 1 дата зборів: 20.10.2021 р., дата складання протоколу: 05.11.2021 р., у частині питання порядку денного № 14, а саме щодо припинення повноважень членів правління, зокрема, ОСОБА_1 , власника квартири АДРЕСА_1 , та обрання до складу правління ОСОБА_2 , є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

По сьомому питанню було вирішено уповноважити голову правління об`єднання за попереднім рішенням (згодою) членів правління ОСББ вносити рішення щодо обмеження користування загальнобудинковим технічним обладнання власників/співвласників квартир, які мають більш ніж двомісячну заборгованість по сплаті внеску на управління будинком, та інших внесків/платежів, в тому числі до резервного фонду, а саме шляхом встановлення обмеження користування ліфтами через системи контролю доступу до ліфтів до повного погашення ними існуючої заборгованості, повної сплати вартості робіт з відключення та підключення їх до доступу до ліфтів. Зняття обмеження проводиться протягом 2-х календарних днів з дня погашення усієї заборгованості. «За» проголосувало 147 співвласників, загальна площа квартир та нежитлових приміщень яких становить 10020,05 кв. м; «проти» - 1 співвласник. Рішення прийняте.

Так, 28.02.2023 р. правління вирішило обмежити у користуванні загальнобудинковим обладнанням шляхом встановлення обмеження користування ліфтами через системи контролю доступу до ліфтів з забезпеченням вільного доступу до сходових клітин ОСОБА_1 у зв`язку з наявною у нього заборгованістю зі сплати внесків і платежів.

Позивач вважає, що таке рішення загальних зборів ОСББ порушує його право як співвласника будинку на вільне користування спільним майном, оскільки встановлення магнітних замків на ліфтах будинку створює перешкоди у користуванні належним позивачу на праві власності майном шляхом потрапляння на поверх будинку проживання позивача, так як це можливо лише за умови використання електронного ключа, який є єдиним засобом доступу до ліфтів, та за відсутності менш ніж двомісячної заборгованості.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, питання про використання спільного майна, визначення обмежень на користування спільним майном.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об`єднання.

За змістом ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання та виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень.

Отже, чинне законодавство наділяє об`єднання правом приймати рішення про встановлення обмежень користування спільним майном та забезпечення належного утримання та використання спільного майна шляхом затвердження таких рішень загальними зборами.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Як передбачено ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. ч. 1 - 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Пунктом 9 статті 3.2 статуту передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів відноситься визначення обмежень на користування спільним майном.

У відповідності до п. 10.2 ст. 10 статуту обов`язком співвласника є своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Статтею 11 статуту передбачено, що для забезпечення виконання власниками своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласника своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених внесків та платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати завдані збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі внески і платежі.

За п. 12.2 статуту, у разі несвоєчасної або неповної оплати власником поставлених послуг (внесків та/або платежів) правління об`єднання зобов`язане при більш ніж 2 місячному простроченні сплати внесків та/або платежів: 1) зробити публічне оголошення по цьому негативному випадку - для інформування всіх співвласників об`єднання; 2) ініціювати судовий позов відносно власника-боржника по відшкодуванню відповідних платежів об`єднанню ( віднесенням штрафних санкцій та судових витрат на власника-боржника).

Таким чином, хоча чинне законодавство і наділяє об`єднання правом приймати рішення про встановлення обмежень користування спільним майном та забезпечення належного утримання та використання спільного майна шляхом затвердження таких рішень загальними зборами, однак статутом об`єднання визначається, які саме конкретні дії вправі вчиняти об`єднання у випадку, коли співвласник не сплачує внески/платежі.

Статутом ОСББ не передбачене обмеження співвласників у користуванні спільним майном (ліфтами) у випадку наявної у них заборгованості зі сплати обов`язкових платежів, а визначені чіткі дії, які може вчиняти об`єднання - звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати завдані збитки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л», яке оформлене протоколом № 1, дата зборів: 20.10.2021 р., дата складання протоколу: 05.11.2021 р., в частині питання порядку денного № 7 «Про надання повноважень правлінню ОСББ встановлювати обмеження для боржників в користуванні спільним майном (встановлення системи контролю доступу до ліфтів)» є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню.

Стосовно витрат на професійну правничу допомогу адвоката Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» у суді першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 170 ГПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо). Письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, що подається на стадії виконання судового рішення, у тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження) з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Як передбачено ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Так, Господарським судом м. Києва від 01.11.2023 р. у справі № 910/5478/23 було прийнято рішення, яким позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

У відзиві на позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л», який був поданий до суду 10.05.2023 р., міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

06.11.2023 р., тобто у межах строку, передбаченого ст. ч. 8 ст. 129 ГПК України, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л» подало до Господарського суду міста Києва клопотання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 53000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2023 р. заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л» повернуто заявнику без розгляду у зв`язку з відсутністю у заявника зареєстрованого електронного кабінету у відповідності до ч. ч. 2, 4 ст. 170 ГПК України.

20.11.2023 р., усунувши недоліки, вказані в ухвалі місцевого суду від 09.11.2023 р., відповідач звернувся до Господарського суду міста Києва з клопотанням про поновлення строку на подачу такого клопотання та стягнення з позивача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 53000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 р. було поновлено відповідачу строк для подання заяви про розподіл судових витрат та призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вказана ухвала була мотивована тим, що ст. 170 ГПК України не передбачає заборони на повторне звернення із такою заявою та враховуючи, що відповідачем було усунуто недоліки заяви про розподіл судових витрат, зареєстровано електронний кабінет у системі ЄСІТС та подано обґрунтоване клопотання про поновлення пропущеного строку.

В свою чергу, позивачем було подано до Господарського суду м. Києва клопотання про залишення без розгляду заяви відповідача про розподіл судових витрат, яке обґрунтовано тим, що відповідачем не було направлено позивачу копію договору про надання правової допомоги та було пропущено строк на подання вказаної заяви, а викладені заявником підстави для поновлення строку не є поважними.

При цьому, обгрунтовуючи клопотання про поновлення строку, відповідач вказує, що у строк, передбачений ч. 8 ст. 129 ГПК України, ним вже було подано заяву про розподіл судових витрат 06.11.2023 р., проте, ухвалою місцевого суду від 09.11.2023 р. цю заяву було повернуто заявнику без розгляду у зв`язку із недодержанням останнім норм приписів статті 170 ГПК України.

Вказані обставини були визнані судом першої інстанції достатніми для поновлення відповідачу строку для подання заяви про розподіл судових витрат у справі № 910/5478/23, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 р. судом було поновлено Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» строк для подання заяви про розподіл судових витрат у справі № 910/5478/23.

Також позивач вказав, що відповідачем не було направлено йому копії договору про надання правової допомоги, що є підставою для залишення та повернення без розгляду заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного, будинку «Феодосійська 2Л» про розподіл судових витрат у справі № 910/5478/23.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.12.2023 р. було залишено без руху заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л» про розподіл судових витрат у справі № 910/5478/23 та встановлено для заявника п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків заяви (надання доказів направлення позивачу копії договору про надання правової допомоги).

При цьому, місцевим судом було враховано висновок Верховного Суду щодо необхідності залишення заяви про розподіл адвокатських витрат саме без руху, а не відразу повернення її без розгляду заявнику, викладений в ухвалі Верховного Суду від 18.08.2023 р. у справі № 460/25721/22.

Враховуючи вказану правову позицію Верховного Суду, ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.12.2023 р. було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотань про повернення без розгляду заяви відповідача про розподіл судових витрат у справі № 910/5478/23.

15.12.2023 р. відповідачем на виконання вимог ухвали Господарського суду м. Києва від 13.12.2023 р. було надано докази направлення копії договору про надання правничої допомоги № 25/04/23 від 25.04.2023 р. з супровідним листом на адресу ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.12.2023 р. було продовжено розгляд заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л» про розподіл судових витрат у справі № 910/5478/23 та призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, місцевим господарським судом було прийнято до розгляду заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» у відповідності до норм чинного процесуального законодавства.

25.04.2023 р. між адвокатом Халупним А.В. (далі - виконавець) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л» (далі - замовник) було укладено договір № 25/04/23 про надання правничої допомоги (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець за завданням замовника надає правничу допомогу та юридичні послуги.

Згідно з п. 1.2 договору безпосередній перелік послуг, що надаються у той чи інший період, їх об`єм та особливості оплати, визначаються сторонами у додатках до цього договору, які є його невід`ємними частинами.

Як передбачено п. 6.2 договору, розмір винагороди визначається сторонами у додатках (додаткових угодах) до цього договору, а також у переліках необхідних дій чи переліках справ у роботі, листуванні сторін.

28.04.2023 р. між замовником та виконавцем укладено додаткову угоду № 2, в якій сторони погодили, що предметом договору є надання виконавцем юридичних послуг і правової допомоги, що полягають у представництві інтересів замовника в Господарському суді міста Києва у справі № 910/5478/23.

Згідно з п. 2 додаткової угоди № 2 вартість підготовки та подання відзиву на позовну заяву становить 3000,00 грн, представництво інтересів замовника в 1 судовому засіданні - 2000,00 грн, ознайомлення з матеріалами справи 1 раз - 2000,00 грн, підготовка та подання будь-якого процесуального документа окрім відзиву на позовну заяву- 2000,00 грн.

Як вбачається з підписаних між сторонами актів наданих послуг, адвокатом були надані відповідачу наступні послуги:

- виїзд в суд для ознайомлення з матеріалами у справі № 910/5478/23 - 2000,00 грн;

- підготовка і подання відзиву на позовну заяву по справі № 910/5478/23 - 3000,00 грн;

- представництво інтересів замовника в судовому засіданні 24.05.2023 р. - 2000,00 грн;

- представництво інтересів замовника в судовому засіданні 21.06.2023 р. - 2000,00 грн;

- підготовка і подання заперечення у справі № 910/5478/23 - 2000,00 грн,

- представництво інтересів замовника в судовому засіданні 05.07.2023 р. - 2000,00 грн;

- виїзд в суд для ознайомлення з матеріалами справи № 910/5478/23 - 2000,00 грн;

- підготовка і подання заперечень на заяву про зміну предмету позову у справі № 910/5478/23 - 2000,00 грн;

- представництво інтересів у судовому засіданні 26.07.2023 р. - 2000,00 грн;

- представництво інтересів замовника в судовому засіданні 02.08.2023 р. - 2000,00 грн;

- підготовка і подання заперечення на клопотання про витребування доказів у справі № 910/5478/23 - 2000,00 грн;

- підготовка і подання клопотання про долучення доказів до матеріалів справи № 910/5478/23 - 2000,00 грн;

- представництво інтересів у судовому засіданні 30.08.2023 р. - 2000,00 грн;

- представництво інтересів замовника в судовому засіданні 13.09.2023 р. - 2000,00 грн;

- підготовка і подання письмових пояснень у справі № 910/5478/23 - 2000,00 грн;

- підготовка і подання клопотання про долучення доказів до матеріалів справи № 910/5478/23 - 2000,00 грн;

- підготовка і подання письмових пояснень у справі № 910/5478/23 - 2000,00 грн;

- ознайомлення з матеріалами справи в суді - 2000,00 грн,

- підготовка письмових пояснень (заперечення) на клопотання у справі № 910/5478/23 - 2000,00 грн;

- представництво інтересів замовника у судовому засіданні 04.10.2023 р. - 2000,00 грн;

- ознайомлення з матеріалами справи в суді - 2000,00 грн;

- підготовка і подання клопотання про долучення доказів до матеріалів справи № 910/5478/23 - 2000,00 грн;

- представництво інтересів замовника в судовому засіданні 18.10.2023 р. - 2000,00 грн;

- підготовка і подання письмових пояснень у справі № 910/5478/23 - 2000,00 грн;

- представництво інтересів замовника в судовому засіданні 01.11.2023 р. - 2000,00 грн;

- підготовка і подання клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/5478/23 - 2000,00 грн.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується понесення відповідачем витрат на правову допомогу адвоката у суді першої інстанції у розмірі 53000,00 грн.

При цьому, як вбачається з платіжних інструкцій, відповідачем на користь адвоката були сплачені грошові кошти у сумі 53000,00 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У відповідності до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Як передбачено ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 р. у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й враховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Згідно з ч. ч. 2, 4, 5 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 910/13071/19 від 20.11.2020 р.

Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача згідно зі ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим, тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, ураховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу, зокрема: критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Пропорційність, яка застосовується судами у розподілі судового збору, і яка визначається виключно через кількісний критерій заявлених немайнових вимог не є тотожною пропорційності, яка у даному випадку не пов`язується виключно з кількісним аспектом і визначається через співвідношення між поставленою метою позову в цілому (захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права та законного інтересу), конкретними матеріально-правовими вимогами, як способами її досягнення та отриманим результатом; критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.01.2023 р. у справі № 922/4022/20.

При цьому, надані позивачем документи на підтвердження судових витрат не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеній в таких документах сумі, позаяк розмір витрат має бути не лише доведений та документально обґрунтований, а й відповідати наведеним вище критеріям розподілу судових витрат (постанова Верховного Суду від 22.12.2021 р. у справі № 873/212/21).

При зменшенні витрат на правову допомогу необхідно враховувати: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 р. у справі № 910/20852/20.

Заперечуючи проти розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, позивач посилається на те, що представник відповідача Халупний А.В. діє на підставі неукладеного договору від 25.04.2023 р. № 25/04/23, оскільки цей договір підписав ОСОБА_2 , який не уповноважений вчиняти дії від імені відповідача, оскільки відомостей про нього у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не міститься.

Відповідно до п. 13. ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» внесення до ЄДР відомостей про осіб інших, ніж керівник, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, здійснюється на бажанням юридичної особи. Отже таке внесення є правом, а не обов`язком юридичної особи, яка має можливість надати право представництва у порядку, визначеному законодавством і статутом.

Відсутність в ЄДР даних про певну особу як підписанта не зумовлює нечинності відповідних документів, які підтверджують надання повноважень з представництва.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 910/12238/18.

Відповідно до п. 3.4 статуту відповідача у відсутність голови правління його обов`язки виконує заступник, що обирається членами правління об`єднання зі складу правління об`єднання.

26.02.2022 р. на засіданні правління ОСББ, затвердженим протоколом № 26/02/22, було обрано ОСОБА_2 заступником голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л».

Таким чином, заступник голови правління ОСОБА_2 мав необхідні повноваження діяти від імені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л», зокрема мав право підписати договір № 25/04/23 про надання правничої допомоги від 25.04.2023 р.

Доводи позивача про те, що 26.02.2022 р. голова правління ОСББ Славгородська Н.Л. була відсутня на засіданні правління та не могла підписати відповідний протокол, оскільки не перебувала на території України, що підтверджується довідкою Державної прикордонної служби України № 752/9416/23 від 29.05.2023 р., колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зі змісту вказаної довідки вбачається, що Славгородська Н.Л. 02.03.2023 р. о 13:14 в`їхала на територію України та о 17:24 виїхала з України. При цьому, вказана довідка не підтверджує факту того, що саме 26.02.2022 р. Славгородська Н.Л. була відсутня на території України, інших належних доказів суду не надано.

Крім цього, протокол засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л» № 26/02/2022 від 26.02.2024 р., а також договір № 25/04/23 про надання правничої допомоги від 25.04.2023 р. є дійсними, відтак підтверджують повноваження ОСОБА_2 як заступника голови правління та Халупного А.В. як повноважного представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л».

До того ж, повноваження адвоката Халупного А.В. представляти інтереси Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» підтверджуються довіреністю від 10.02.2022 р., підписаною головою правління ОСББ Славгородською Н.Л.

Стосовно доводів відповідача про те, що із чотирьох заявлених позивачем вимог, місцевим судом було задоволено лише одну з них, тому стягненню з позивача на користь відповідача підлягають три четвертих розміру вказаних витрат, а саме 39750,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.3 статуту відповідача до компетенції правління належить надання попередньої згоди на укладення договорів/угод, якщо їх сума становить більше 20000,00 грн, але не перевищує 100000,00 грн.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження погодження правлінням відповідача укладеного договору № 25/04/23 про надання правничої допомоги від 25.04.2023 р.

З матеріалів справи не вбачається, що сторонами було погоджено ціну цього договору, однак враховуючи те, що сума укладеного відповідачем договору не може перевищувати 20000,00 грн без погодження правління, колегія суддів вважає обґрунтованим визначити максимально допустимий ліміт грошових коштів за надання правничої допомоги у розмірі саме 20000,00 грн.

При цьому, колегією суддів враховано, що під час розгляду справи задоволено лише одне питання порядку денного оспорюваного рішення загальних зборів з чотирьох, заявлених позивачем, тому стягненню з позивача на користь відповідача підлягають три четвертих розміру вказаних витрат, а саме 15000,00 грн.

З огляду на викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового слухання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, враховуючи часткове задоволення позову, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 15000,00 грн.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. та додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2023 р. у справі № 910/5478/23 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, правильним вирішенням справи, у зв`язку з чим апеляційні скарги ОСОБА_1 та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за їх подання покладаються на скаржників.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2023 р. у справі № 910/5478/23 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 27.12.2023 р. у справі № 910/5478/23 залишити без змін.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на ОСОБА_1 та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 29.04.2024 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран