РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.04.2024Справа № 910/7629/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Старовойтова Є.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітол"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т. Смарт Трейдинг"

про стягнення 1 350 354,09 грн,

за участю представників:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ітол" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т. Смарт Трейдинг" про стягнення 1 350 354,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань з повернення суми попередньої оплати за договором поставки нафтопродуктів № 17-08/2022 від 17.08.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітол" до Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т. Смарт Трейдинг" про стягнення 1 350 354,09 грн залишено без розгляду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.10.2023 скасовано, справу передано на продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2024 призначено підготовче засідання на 02.04.2024.

Позивачем до Господарського суду міста Києва 25.03.2024 та 12.04.2024 подано заяви про розгляд справи без участі представника товариства.

У зв`язку з неявкою сторін 02.04.2024 фіксування судового процесу не здійснювалось. Судом ухвалено закрити підготовче засідання та призначити розгляд справи по суті на 30.04.2024.

Станом на 30.04.2024 відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позов, про розгляд справи повідомлений належним чином шляхом доставлення в електронний кабінет ухвал Господарського суду міста Києва від 12.03.2024 та від 02.04.2024.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 17.08.2022 укладено договір поставки нафтопродуктів № 17-08/2022, за умовами пункту 1.1. якого відповідач зобов`язався поставляти протягом строку дії договору нафтопродукти, а відповідач - приймати та оплачувати вартість товару.

Відповідно до пункту 4.2 договору позивач зобов`язався оплатити повну вартість партії в розмірі 100% (сто відсотків) вартості такої партії товару, включаючи ПДВ, в сумі, відображеній в рахунках-фактурах, наданих відповідачем, протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунка-фактури, якщо інше не передбачено відповідною специфікацією на таку партію товару.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач стверджує, що він належним чином виконав зобов`язання та здійснив оплату на підставі наданих відповідачем рахунків за період часу з 17.08.2022 до 08.09.2022 у розмірі 5 473 757,67 грн, однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не здійснив в повному обсязі поставку товарів.

За твердженням позовної заяви відповідачем за період часу з 17.08.2022 до 08.09.2022 поставлено товар загальною вартістю 3 363 362,76 грн.

Таким чином, відповідачем не поставлено позивачу оплачений ним товар загальною вартістю 2 110 394, 91 грн.

Листом №20.09/22-2 від 20.09.2022 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути перераховані грошові кошти згідно з договором № 17-08/2022 від 17.08.2022 у розмірі 2 110 394, 91 грн.

Платіжним дорученням № 880 від 12.10.2022 відповідачем перераховано позивачу 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно листа №20.09/22-2 від 20.09.2022, Дог.№17-08/2022 від 17.08.2022..».

Відповідач листом №14.10/22-1 від 14.10.2022 підтвердив наявність боргу у розмірі 1 910 394,91 грн. та зобов`язався його погасити до 01.11.2022.

Платіжними дорученнями (інструкціями) № 902 від 25.10.2022; №908 від 27.10.2022; № 969 від 16.11.2022; №1093 від 27.01.2023; №1107 від 03.02.2023; №931від 20.03.2023; №46O79 від 06.04.2023 та №1129 від 13.04.2023 відповідачем додатково повернуто позивачу кошти попередньої оплати у загальному розмірі 620 000, 00 грн.

Таким чином, відповідачем частково та з суттєвим простроченням виконано зобов`язання з повернення коштів попередньої оплати відповідно до листа №14.10/22-1 від 14.10.2022.

Сума непогашеної частини боргу складає 1 290 394,91 грн.

Наведені обставини поза розумним сумнівом доводять зміну зобов`язань відповідача у межах договору №17-08/2022 від 17.08.2022 фактично за взаємною згодою сторін цього договору шляхом обміну листами №20.09/22-2 від 20.09.2022 та №14.10/22-1 від 14.10.2022.

Зобов`язання відповідача з поставки нафтопродуктів змінено на погоджене сторонами грошове зобов`язання з повернення коштів попередньої оплати не пізніше 01.11.2022.

Відповідно, позивач отримав право з 02.11.2022 на застосування до відповідача правових наслідків порушення грошового зобов`язання, у тому числі передбачених укладеним договором.

Пунктом 8.1 договору №17-08/2022 від 17.08.2022 встановлено, що цей договір діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Згідно з пунктом 5.7 договору у разі прострочення стороною строків виконання грошових зобов`язань, передбачених цим договором, така сторона на вимогу іншої сторони сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період існування заборгованості, від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до умови пункту 5.10 договору №17-08/2022 від 17.08.2022 неустойка сплачується за весь період прострочення без урахування правового регулювання частини шостої статті 232 Господарського кодексу України та зі збільшеним строком позовної давності у три роки.

Позивачем надано суду лист №06.04 від 06.04.2023 з вимогою про поставку нафтопродуктів та направлення специфікацій до договору.

Фактично, заявлена позивачем вимога є волевиявленням до повернення обов`язку відповідача поставити товар на умовах договору №17-08/2022 від 17.08.2022 замість погодженого раніше обов`язку відповідача повернути грошові кошти.

З урахуванням відсутності відповідної письмової згоди відповідача на зміну зобов`язань та правового регулювання статті 525 Цивільного кодексу України судом встановлено, що лист №17-08/2022 від 17.08.2022 не може мати правових наслідків для відповідача та не може вважатись вимогою у розумінні частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

У той же час, судом встановлено, що першим днем прострочення виконання грошового зобов`язання відповідача з повернення коштів попередньої оплати є 02.11.2022.

Відповідно, саме з цієї дати позивач отримав право на нарахування пені та компенсаційних платежів, встановлених статтею 625 Цивільного кодексу України.

У той же час, позивачем заявлено позовні вимоги про примусове стягнення з відповідача 1 290 394,91 грн. попередньої оплати, 56 565,26 грн. пені та 3 393,92 грн трьох процентів річних.

Судом встановлено, що позивач має право на отримання суми основного боргу у визначеному ним розмірі та право на отримання пені та трьох процентів річних у значно більших розмірах за період часу з 02.11.2022 до моменту звернення з позовом.

З урахуванням принципу диспозитивності суд задовольняє позовні вимоги повністю у визначених позовною заявою розмірах.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т. Смарт Трейдинг" (04086, м. Київ, вул. Олени Теліги, 41, ідентифікаційний код 38960764) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ітол" (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 8, ідентифікаційний код 43338504) 1 290 394,91 грн основного боргу, 56 565,26 грн пені, 3 393,92 грн трьох процентів річних та 16 204,25 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.04.2024.

Суддя Т.Ю.Кирилюк