ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 Справа № 914/3717/23

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Рима Т. Я. за участю секретаря судових засідань Дзвінник Х. Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління",
до відповідача:фізичної особи підприємця Антоненкова Костянтина Валерійовича,
про:стягнення 12000,00 грн.
У судовому засіданні взяли участь представники:

позивача:Паращак І. В.,
відповідача:Антоненков К. В., Лозинський І. П.
I. ПРОЦЕДУРИ.

1. Позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Відповідача про стягнення 12 000,00 гривень.

2. Ухвалою від 29.12.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

3. Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

4. Суд створив усі можливості учасникам справи для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їм обставин та подання усіх можливих доказів, вирішив усі подані клопотання, а також виконав решта завдань підготовчого провадження. Зазначене стало підставою для того, що суд ухвалою від 13.03.2024 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 27.03.2024.

5. В судовому засіданні 27.03.2024 суд ухвалив рішення у справі, проголосивши його вступну та резолютивну частини.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Позиція позивача.

6. Відповідач самовільно встановив тимчасову споруду на території міста Львова. Орган місцевого самоврядування прийняв рішення про демонтаж цієї тимчасової споруди, рекомендувавши Відповідачу самостійно її демонтувати. Відповідач, однак, не демонтував тимчасову споруду у добровільному порядку. Відтак Позивач, як комунальне підприємство органу місцевого самоврядування, у примусовому порядку демонтував тимчасову споруду Відповідача.

7. Позивач неодноразово надсилав відповідачу листи з вимогами демонтувати тимчасову споруду. Проте такі залишилися без реагування.

8. Відповідач мав обов`язок демонтувати тимчасову споруду з 29.05.2009 (після закінчення договору оренди земельної ділянки), однак тривалий час не виконував цього обов`язку добровільно.

9. Позивач мав право здійснювати примусовий демонтаж тимчасової споруди на підставі акта органу місцевого самоврядування, який є обов`язковим до виконання.

10. Площа покрівлі в актах виконаних підрядником демонтажних робіт відрізняється від площі, зазначеної в технічному паспорті у зв`язку зі складною конфігурацією даху.

11. Простій автовишки відбувся у зв`язку з тим, що планувалося демонтувати всю тимчасову споруду. Зважаючи на ухвалу суду про забезпечення позову та заборону демонтажу, всю споруду не було демонтовано. Автовишка так і не була задіяна.

12. Позивач просить стягнути з Відповідача 2 000,00 грн ПДВ у зв`язку з тим, що Позивач є платником ПДВ і після оплати Відповідачем вартості демонтажу, Позивач буде змушений додатково сплатити до Державного бюджету 2 000,00 грн ПДВ.

13. Предметом позову є стягнення 12 000,00 грн понесених Позивачем витрат на оплату підрядній організації вартості робіт з демонтажу тимчасової споруди Відповідача.

14. Підставою позову є завдання Відповідачем Позивачу майнової шкоди.

15. Позивач зазначив у позові, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складається з 2 684,00 грн витрат на оплату судового збору.

Заперечення відповідача.

16. Відповідача у письмовій формі не зобов`язували демонтувати тимчасову споруду.

17. Між Відповідачем та Львівською міською радою існував спір щодо правомірності розміщення тимчасової споруди. З метою недопущення демонтажу тимчасової споруди до вирішення спору у суді, Відповідач подав заяву про забезпечення позову, яку суд задовольнив.

18. Позивач не дочекався результату вирішення судом заяви про забезпечення позову та розпочав здійснювати демонтаж тимчасової споруди під час того як суд розглядав заяву Відповідача про забезпечення позову. Зважаючи на задоволення судом першої інстанції заяви про забезпечення позову, примусовий демонтаж був зупинений. Отже, Позивач зазнав матеріальних втрат через власні завчасні дії. У випадку, якби Позивач дочекався вирішення судом заяви про забезпечення позову, витрачати кошти на демонтаж тимчасової споруди не довелося б.

19. Згодом ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасували і Відповідач добровільно здійснив демонтаж тимчасової споруди.

20. Відповідач має сумніви у достовірності акта виконаних підрядною організацією робіт. Адже площа демонтованих елементів в акті є більшою, аніж вона зазначена у технічному паспорті на тимчасову споруду.

21. Позивач мав право здійснювати примусовий демонтаж тимчасової споруди лише на підставі судового рішення. Так, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради у 2020 році звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про демонтаж тимчасової споруди Відповідача. Станом на час демонтажу спір не був вирішений. Незважаючи на це, Позивач самовільно розпочав демонтаж тимчасової споруди Відповідача, чим порушив право власності Відповідача, гарантоване статтею 41 Конституції України.

III. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

Факти.

22. Львівська міська рада (надалі ЛМР) та ФОП Антоненков К. В. 19.05.2004 уклали договір оренди землі на АДРЕСА_1 , строк дії якого закінчився 26.02.2009 (вказана обставина встановлена у рішенні Господарського суду Львівської області від 09.12.2020 у справі № 914/378/20). На орендованій земельній ділянці ФОП Антоненков К. В. розмістив тимчасову споруду.

23. Після припинення договору оренди землі ФОП Антоненков К. В. фактично продовжував користуватись спірною земельною ділянкою. З 2020 року ЛМР та її підрозділи почали вимагати від ФОП Антоненкова К. В. демонтувати тимчасову споруду.

24. У 2020 році Франківська районна адміністрація ЛМР подала до адміністративного суду позов про зобов`язання ФОП Антоненкова К. В. демонтувати тимчасову споруду. Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 30.04.2020 зупинив провадження у цій справі до набрання законної сили рішення у господарській справі № 914/378/20 про визнання права власності на тимчасову споруду. Отже, принаймні з 2020 року ФОП Антоненков К. В. знав про вимоги органів місцевого самоврядування демонтувати тимчасову споруду, що спростовує відповідні його аргументи.

25. Більше того, Відповідач почав учиняти активні дії з метою доведення своєї правоти з розміщення тимчасової споруди: ініціював два судові процеси про визнання права власності на тимчасову споруду та про продовження договору оренди землі.

26. Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.12.2020 у справі № 914/378/20 суд повністю відмовив у задоволенні позову ФОП Антоненкова К. В. до ЛМР про визнання права власності на тимчасову споруду, розташовану на спірній земельній ділянці. Західний апеляційний господарський суд постановою від 13.04.2021 залишив без змін це рішення.

27. ЛМР 01.08.2022 прийняла рішення № 628 "Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі" (а. с. 11-12). Пунктом 1 цього рішення вирішено демонтувати тимчасову споруду Відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Рекомендовано Відповідачу добровільно демонтувати тимчасову споруду у 30-денний строк. У разі нездійснення добровільного демонтажу, Позивача визначено відповідальною особою за демонтаж тимчасової споруди. Позивачу встановлено 60-денний строк для демонтажу.

28. Листом від 16.08.2022 Франківська районна адміністрація ЛМР надіслала Відповідачу копію рішення виконавчого комітету ЛМР від 01.08.2022 № 628 "Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі" (а. с. 7). Відповідач підтвердив отримання цієї вимоги у гарантійному листі від 11.01.2023 (а. с. 79). Крім того, факт надсилання листа підтверджується списком згрупованих поштових відправлень (а. с. 159, 160).

29. У свою чергу, ФОП Антоненков К. В. 14.09.2022 року пред`явив позов до ЛМР та Департаменту містобудування ЛМР про поновлення договору оренди землі від 19.05.2004. Рішенням від 11.01.2023 Господарський суд Львівської області відмовив у задоволенні цього позову.

30. Франківська районна адміністрація ЛМР 11.11.2022 листом від 13.09.2022 повторно надіслала Відповідачу копію рішення виконавчого комітету ЛМР від 01.08.2022 № 628 "Про демонтаж тимчасових споруд у Франківському районі" та рекомендувала у добровільному порядку демонтувати тимчасову споруду на АДРЕСА_1 (а. с. 8, 131).

31. Виконавчий комітет ЛМР 11.11.2022 прийняв рішення № 1080 про внесення змін до рішення від 01.08.2022 № 628 (див. пункт 22 цього рішення), зокрема доручено Позивачу здійснити демонтаж тимчасової споруди до 28.11.2022 (а. с. 13).

32. Листом від 11.11.2022 Виконавчий комітет ЛМР доручив Позивачу розпочати демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 не пізніше 08:30 год 14.11.2022 (а. с. 9, 131).

33. Господарський суд Львівської області 14.11.2022 постановив ухвалу у справі № 914/2213/22 про забезпечення позову, якою заборонив ЛМР та Департаменту містобудування ЛМР вчиняти будь-які дії з демонтажу павільйону (тимчасової споруди) ФОП Антоненкова К. В., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Проте вказана ухвала була скасована постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.01.2023.

34. Позивач та ФОП Наконечний Ю. І. уклали договір про виконання робіт № 14/11/2022 від 14.11.2022 (а. с. 32-35). Цим договором передбачено виконання ФОП Наконечним Ю. І. демонтажу тимчасової споруди Відповідача. Загальну вартість робіт погоджено у розмірі 35 100,00 грн без ПДВ.

35. ФОП Наконечний Ю. І. виконував роботи з демонтажу тимчасової споруди Відповідача вартістю 10 000,00 грн, про що з Позивачем склав акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-000000229 від 17.11.2022 (а. с. 16). В акті перелічено такі роботи/витрати:

35.1. Демонтаж покрівлі 53 м2 3 500,00 гривень.

35.2. Демонтаж бруса 290 пог.м. 1 500,00 гривень.

35.3. Демонтаж мінвати 53 м2 2 000,00 гривень.

35.4. Заправка генератора 1 шт 1 000,00 гривень.

35.5. Оренда автовишки простій 2 000,00 гривень.

36. Підрядник надав довідку про використання власних технічних засобів для демонтажу тимчасової споруди Відповідача перфоратор, болгарка, зварювальний апарат, автомобіль загальний вантажний бортовий (маніпулятор), вантажно-спеціалізована платформа (автовишка) (а. с. 102).

37. Позивач склав акт від 14.11.2022 про те, що цього дня о 08:35 год розпочав демонтаж тимчасової споруди Відповідача. Однак у процесі здійснення демонтажу надійшло повідомлення про забезпечення позову Господарським судом Львівської області шляхом заборони здійснювати демонтаж тимчасової споруди. Тому демонтаж зупинили (а. с. 10).

38. ФОП Наконечний Ю. І. виставив Позивачу рахунок № 1 від 17.11.2022 на суму 10 000,00 грн за демонтаж тимчасової споруди Відповідача (а. с. 15).

39. Позивач сплатив ФОП Наконечному Ю. І. 10 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4119 від 30.11.2022 (а. с. 17).

40. Позивач 31.01.2023 (а. с. 84) та 01.03.2023 (а. с. 18-21) надіслав Відповідачу вимогу про оплату 12 000,00 грн вартості витрат, понесених Позивачем у зв`язку з демонтажем елементів тимчасової споруди Відповідача.

41. Відповідач 11.01.2023 подав Позивачу гарантійний лист про зобов`язання добровільно демонтувати тимчасову споруду протягом 20-ти днів.

Право.

42. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

43. Згідно з часиною 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного , визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати ( ?, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

44. Як відомо, підставою для застосування такого заходу цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, є вина, шкода, причинний зв`язок, протиправність поведінки. З огляду на зазначене суд вважає за доцільне проаналізувати кожен із елементів складу цивільного правопорушення.

Протиправність поведінки.

45. Розміщення тимчасових споруд на земельних ділянках комунальної власності потребує дозволу (згоди) органу місцевого самоврядування. Необхідність отримання такого дозволу випливає з пункту 5 частини 1 статті 16 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та відповідає повноваженням, наданим статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Недотримання Відповідачем встановленого порядку на отримання дозволу (не отримання) дозволу свідчить про протиправність його дій.

46. Варто звернути увагу на тій обставині, що Відповідачу було надіслано листи з пропозиціями добровільно демонтувати тимчасову споруду (див. пункти 27-28 цього рішення). Однак Відповідач не демонтував тимчасову споруду у добровільному порядку у строк, запропонований Позивачем.

47. В судовому засіданні Відповідач зазначив, що очікував від ЛМР повідомлення про припинення договірних відносин з оренди земельної ділянки. Проте суд зауважує, що договір оренди земельної ділянки від 19.05.2004 був укладений на визначений строк, до 26.02.2009. Тому Відповідач повинен був усвідомлювати, що зі спливом цього строку він повинен був самостійно демонтувати установлену ним тимчасову споруду та повернути з оренди земельну ділянку.

Вина.

48. Відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумцію вини заподіювача шкоди. Суду не було подано доказів відсутності вини у вчиненні правопорушення у сфері розміщення тимчасової споруди, а тому наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина.

Причинний зв`язок.

49. Розміщення Відповідачем тимчасової споруди з порушенням встановлених правил призвело до необхідності вчинення дій Позивачем з демонтажу цієї тимчасової споруди. А тому суд встановив наступний елемент складу правопорушення причинний зв`язок.

Шкода.

50. Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

51. Як убачається з матеріалів справи, Позивач вчиняв дії з демонтажу тимчасової споруди, сплативши за це грошові кошти.

52. При цьому демонтаж тимчасових споруд можливий не лише у виконавчому провадженні у результаті прийняття судом рішення про демонтаж та видачі виконавчого документа, але й на підставі законодавства про місцеве самоврядування.

53. Підпунктом 7 пункту "а" абзацу 1 статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження з організації благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів…

54. Пунктом 2.29 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності" встановлено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки тимчасової споруди, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу.

55. Пунктом 7.1.1 ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 № 4526 "Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові" (далі Ухвала ЛМР) демонтажу підлягають тимчасові споруди, для встановлення яких закінчився термін дії договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою або термін дії договору оренди земельної ділянки і суб`єкту господарювання відмовлено у його продовженні.

56. Пунктом 7.4 Ухвали ЛМР встановлено, що якщо власник (користувач) відмовився добровільно демонтувати тимчасову споруду, районна адміністрація скеровує примірник акта, вимоги про демонтаж, матеріали фотофіксації в управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування для підготовки рішення виконавчого комітету про демонтаж.

57. У пунктах 7.5. та 7.6 Ухвали ЛМР врегульовано порядок прийняття виконавчим комітетом рішення про демонтаж та власне демонтаж тимчасових споруд.

58. Зважаючи на вказане, Позивач діяв правомірно, розпочавши демонтаж тимчасової споруди Відповідача. При цьому сторони визнають, що демонтаж був зупинений після надання Відповідачем ухвали про заборону демонтажу. Звертає на себе увагу і та обставина, що в подальшому суд апеляційної інстанції скасував ухвалу про забезпечення позову.

59. Позивач провів частковий демонтаж тимчасової споруди, зазнавши при цьому витрат в розмірі 10 000,00 грн, а тому ці кошти і є реальною вартістю втраченого майна (грошей).

60. Однак при надходженні на рахунок підприємства відшкодованих витрат, Позивач змушений сплатити 20% ПДВ у бюджет. Зокрема, якщо кошти надходять до платника податків в рахунок оплати вартості поставлених таким платником товарів/послуг, в тому числі які постачаються в рамках виконання програми благоустрою міста чи інших подібних програм, які для цілей оподаткування ПДВ є об`єктом оподаткування, то на дату зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку платник зобов`язаний визначити податкові зобов`язання, виходячи з вартості таких товарів/послуг.

61. Відповідно до пунктів 1 та 4 статті 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень. установлених законом.

62. Згідно з пунктом 2.2 4 Статуту Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління" одним із напрямків його діяльності є виконання функцій визначених окремими ухвалами міської ради, рішеннями виконавчого комітету; розпорядженнями міського голови, наказами та дорученнями департаменту містобудування.

63. Отже, Позивач виконує делеговані Виконавчим комітетом Львівської міської ради повноваження щодо виконання програми благоустрою на території міста Львова. З огляду на вищевикладене, нарахування ПДВ у розмірі 2 000,00 грн є обґрунтованим та правомірним.

64. З огляду на зазначене, суд встановлює четвертий елемент складу цивільного правопорушення шкода у розмірі 12 000,00 гривень.

65. Суд не бере до уваги заперечення Відповідача в частині достовірності даних, наведених в акті виконаних робіт. Адже такі заперечення не опираються на допустимі докази. Подані фотографії такими не є, адже не дозволяють суду їх оцінити належним чином (наприклад, неможливо зробити висновок про площу покрівлі, обсяг демонтованої мінвати та брусу). Суд звертав на це увагу в ході підготовчого провадження, інформуючи про право провести експертні дослідження. Проте відповідних клопотань не було заявлено, а дослідження не були проведені.

66. З урахуванням наведеного суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

IV. СУДОВІ ВИТРАТИ.

Розподіл витрат на оплату судового збору.

67. Витрати на оплату судового збору покладаються на Відповідача на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 73, 74, 76, 77, 78, 79, 91, 114, 238, Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця Антоненкова Костянтина Валерійовича (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління" (адреса: 79005, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, будинок 6/7; ідентифікаційний код 13804591) 12 000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп. шкоди та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку та строки, які визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційну скаргу подають безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано 25.04.2024.

Суддя Рим Т.Я.