ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"24" квітня 2024 р. Справа№ 873/29/22

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Ходаківська І.П.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від стягувача: не з`явився

від боржника: не з`явився

від державного виконавця: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельне підприємство "АГРОХІМ-ПАРТНЕР"

про покладення на Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції судових витрат на професійну правничу допомогу

у справі № 873/29/22 (третейська справа № 6/22)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельне підприємство "АГРОХІМ-ПАРТНЕР"

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України" (нова назва - Державне підприємство "Дослідне господарство "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України")

про стягнення заборгованості та грошових коштів, нарахованих у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання зобов`язань

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохім - Партнер" звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" про стягнення заборгованості та грошових коштів, нарахованих у зв`язку із неналежним та несвоєчасним виконанням зобов`язань.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 10.05.2022 у третейській справі № 6/22 позов ТОВ "Агрохім - Партнер" про стягнення заборгованості задоволено у повному обсязі та стягнуто з ДП "Дослідне господарство "Перемога" на користь ТОВ "Агрохім - Партнер" заборгованість за Договором поставки товару №25/21/ВЛ від 23.04.2021 на суму 14 380 562,76 грн та третейський збір на суму 25 500,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022, серед іншого, задоволено заяву ТОВ "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 10.05.2022 у третейській справі № 6/22; після набрання цією ухвалою законної сили Північним апеляційним господарським судом виданий, зокрема, наказ від 05.12.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2024 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельне підприємство "Агрохім-Партнер" про заміну сторони (стягувача) його правонаступником у справі № 873/29/22; замінити Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" (стягувача) (41000, Сумська обл., Шосткинський р-н, місто Середина-Буда, вулиця Вокзальна, будинок 59, ідентифікаційний код 38397547) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельне підприємство "Агрохім-Партнер" (42305, Сумська область, Сумський район, селище міського типу Степанівка, провулок Промисловий, будинок 4; ідентифікаційний код 44918165) під час примусового виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2022, яка набрала законної сили, та наказу Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 у справі №873/29/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2024 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельне підприємство "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" на бездіяльність державного виконавця у справі № 873/29/22 задоволено частково та визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні № 70584778 щодо примусового виконання наказу Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 у справі №873/29/22, котра виразилась у відсутності заходів вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 70584778 щодо примусового виконання наказу Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 у справі №873/29/22 із врахуванням норм та положень Закону України "Про виконавче провадження", а саме в тому, що: не здійснено заходів щодо опису, оцінки та реалізації рухомого (транспортних засобів) Боржника, розшук котрих було припинено у відповідності до Постанови від 21 серпня 2023 року; не здійснено заходів щодо опису, оцінки та реалізації майна Боржника у вигляді посівів-у кукурудзи на земельних ділянках площею 732 га та посіви цукрового буряка фабричного на земельних ділянках площею 120 га, арешт котрого було вчинено у відповідності до Постанови від 21 серпня 2023 року; не здійснено заходів щодо виявлення дебіторської заборгованості Боржника; не витребувано від обслуговуючого банку Боржника відомостей про рух коштів по рахунку на період із моменту відкриття виконавчого провадження; не направлено запитів до Банків у яких відкриті рахунки Боржника про наявність та ліміт каси Боржника; не направлено запитів до податкових органів щодо встановлення та підтвердження факту наявності Боржника каси та ведення Боржником касової книги; не накладено арешт на грошові кошти, які знаходять у касі Боржника; не направлено запитів до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про надання копії податкового щоквартального звіту за 2022-2023 рік за формою 1-ДФ та/або запиту про надання інформації щодо форми (коди податкових виплат) виплати доходів іншим відповідним суб`єктам щодо оплати за придбані товари, надані послуги та виконані роботи; не направлено запитів до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про надання копії податкового звітності за 2022-2023 рік із метою виявлення формування податку на додану вартість, детальною інформацією щодо податкових контрагентів Боржника згідно виписаних/зареєстрованих останнім податкових накладних на ім`я третіх осіб згідно додатку номер 5 до податкової декларації Боржника з податку на додану вартість; не направлено запитів до Державної податкової служби України, її регіональних структурних підрозділів, про наявність та/або відсутність у Боржника у реєстрі осіб, котрим має бути відшкодовано за рахунок державного бюджету суми податку на додану вартість. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

14.03.2024 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" надійшла заява, в якій заявник просить стягнути із Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції на користь ТОВ "Торговельне підприємство "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" судові витрати на правничу допомогу, понесені в межах справи № 873/29/22 за скаргою вих. №16-1/01 від 16.01.2024 ТОВ "Торговельне підприємство "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" на бездіяльність державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні № 70584778 щодо примусового виконання наказу Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 по справі № 873/29/22, у розмірі 15 150 грн 00 коп. Розгляд заяви здійснити по суті за відсутності представника ТОВ "Торговельне підприємство "АГРОХІМ-ПАРТНЕР".

Заяву ТОВ "Торговельне підприємство "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" обґрунтовано тим, що судові витрати були понесені ним у зв`язку із неправомірними діями виконавчої служби.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 заяву ТОВ "Торговельне підприємство "Агрохім - Партнер" призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.04.2024.

У судове засідання 24.04.2024 представники сторін не з`явились. Клопотання "ТП "Агрохім - Партнер" про розгляд заяви без участі його представника судом задоволено, враховуючи, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою та зважаючи на те, що матеріали справи містять достатній обсяг відомостей, необхідний для розгляду заяви.

Заява щодо розподілу судових витрат підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями частинам першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною сьомою статті 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частинами першою, третьою статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним приписам Конституції України кореспондує стаття 16 ГПК України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно з статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог, передбачених частиною четвертою статті 126 ГПК України щодо співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, ціною позову. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Разом з тим, слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат", тому суд звертає увагу на таке.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, та відповідно до яких суд наділений дискреційними повноваженнями щодо встановлення обставин виникнення судових витрат та визначення їх розміру, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним щодо предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20, від 11.11.2021 у справі № 873/137/21.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

За наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" на суму 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

Тому не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи не тільки те, чи були вони фактично понесені, але і оцінювати їх необхідність та неминучість.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Зазначені висновки узгоджуються із висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18, від 04.06.2019 у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у зазначеній справі від 12.09.2019, а також у постановах Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 26.05.2020 у справі № 908/299/18.

На виконання ч. 8 ст. 129 ГПК України ТОВ "ТП "Агрохім - Партнер" подано до суду копію договору про надання правової допомоги №22-02-2023 від 22.02.2023, копію додаткових угод до договору про надання правової допомоги №22-02-2023 від 04.08.2023 № 1 та від 16.01.2024№ 2, копію акта здачі-приймання виконаної правової допомоги №7/24 на суму 15150, 00 грн.

Зазначені докази направлені іншому учаснику справи (відповідачу).

Відповідно до доданого заявником акта здачі-приймання виконаної правової допомоги №7/24, Адвокатське бюро "Василя Бонтлаба" надало наступну правову допомогу:

- аналіз матеріалів виконавчого провадження № 70584778 - 1 година;

- підготовака проекту скарги (вих. № 16-1/01 від 16.01.2024), направлення (на виконання підп. 2 п. 2 ст. 170 ГПК України) копії скарги із доданими документами - 3,5 години;

- участь адвоката Бонтлаба В.В. у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду іх розгляду скарги - 2500, 00 грн;

- додаткова оплата (гонорар успіху Адвоката) у зв`язку із прийняттям позитивного для Клієнта рішення - часткового задоволення скарги вих. № 16-1/01 від 16.01.2024 - 5 900,00 грн (розмір змешено з 9084 грн до 5900 грн із зв`язку із частковим задоволенням скарги).

У п. 2 акта здачі-приймання виконаної правової допомоги сторони погодили, що вартість однієї години правової допомоги Бюро складає 1 500,00 грн, участь у судовому засіданні в режимі відео конференції - 2 500,00 грн, додаткова оплата у випадку часткового задоволення скарги - 5 900 грн.

Згідно з п. 3 акта здачі-приймання виконаної правової допомоги сторони фінансових та інших претензій згідно з договором № 22-02-23 правничої допомоги від 22 лютого 2023 року одна до одної не мають. Правнича допомога надана у повному обсязі. Підписанням даного акту Клієнт стверджує про повне виконання Бюро правничої допомоги на загальну суму 15150, 00 грн.

Суд частково не погоджується з доводами заявника, викладеними у заяві про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на таке.

Заява про покладення судових витрат на професійну правничу допомогу та акт надання послуг містять кількість витраченого адвокатом часу. Разом з тим в зазначених документах не визначено ціну кожної з послуг та не обґрунтовано, які умови та чинники вплинули на визначений розмір оплати за надання послуг щодо аналізу рішення третейського суду та підготовки проекту заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду.

Суд вважає за доцільне звернутися до правової позиції, викладеної у додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 та постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 873/26/20, від 01.02.2022 у справі №873/213/21, зокрема до таких правових висновків Верховного Суду у згаданій постанові: "Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково".

Відповідно до пунктів 5.1., 5.2. договору № 22-02-2023 від 22.02.2023 про надання правової допомоги, розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами в акті передачі-приймання виконаної правової допомоги, який є невід`ємною частиною цього Договору і враховує обсяг та складність роботи, тривалість часу, необхідну для її виконання, досвід та кваліфікацію спеціаліста, строки, ступінь терміновості виконання послуг (роботи) та інші обставини (пункт 5.1); Бюро надає Клієнту електронною поштою або в паперовому вигляді акт здачі-приймання виконаної правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Бюро понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце) (пункт 5.2).

При цьому, оскільки договором про надання правової допомоги не визначено порядку погодження розрахунку гонорару погодинного або фіксованого розміру до початку виконання робіт, а акт здачі приймання виконаної правової допомоги також не встановлює порядок розрахунку гонорару - погодинно чи фіксовано, зазначене виключає об`єктивну можливість встановити домовленість щодо фактичної ціни між адвокатом та клієнтом.

Суд враховує, що "гонорар успіху" є умовною угодою та не може визначатися в акті приймання-передачі виконаної правової допомоги (постанова Верховного Суду від 25.10.2022 у справі №873/29/22).

Водночас, аналіз положень договору № 22-02-2023 від 22.02.2023 дає підстави для висновку про те, що зазначеним договором не було передбачено чіткого розміру додаткової оплати при позитивному для клієнта рішенні (часткове задоволення скарги) у розмірі 5 900 грн та порядок визначення саме такої суми. При цьому доводів необхідності сплати такої суми, її обґрунтованості та співмірності наданим адвокатом послуг матеріали справи не містять.

Також, суд звертає увагу на те, що питання аналізу матеріалів виконавчого провадження не вимагає значних затрат часу та зусиль, оскільки відповідно до наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, адвокат Бонтлаб В.В. є постійним учасником такої категорії справ і визначення цього часу окремо від підготовки проекту скарги є безпідставним.

При цьому, задоволення вимоги щодо стягнення додаткової оплати у розмірі 5 900 грн, розмір та порядок нарахування якої не було чітко визначено договором про надання правової допомоги не відповідатиме принципам пропорційності до предмету спору та справедливості, а також не є обґрунтованою з огляду на відсутність прямо визначеного у договорі порядку нарахування такої суми та визначення її розміру, не надано доказів того, що така оплата була неминучою.

Суд звертає увагу, що саме по собі посилання заявника на судову практику Верховного Суду зазначених висновків не спростовують, а з огляду на дискреційні повноваження, надані суду положеннями частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК, встановлення обставин надання правової допомоги та визначення розміру судових витрат здійснюється судом у кожному випадку окремо.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Разом з тим, суд вважає, що витрати в частині підготовки проекту скарги та участі адвоката В.В. Бонтлаба у судовому засіданні є дійсними та необхідними послугами у цій справі, підтверджені належними доказами.

При цьому слід зазначити, що тривалість участі у судовому засіданні не може бути наперед відомою учасникам справи та короткий час такого засідання не може слугувати підставою для покладення судом таких витрат на сторону, яка заявила про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (такі підстави визначені лише у частинах п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України).

Отже враховуючи вищевикладене у сукупності та дискреційні повноваження, надані суду положеннями частини п`ятої статті 129 ГПК України, суд, надавши оцінку дотриманню критеріїв формування розміру гонорару адвоката, дійшов висновку в цілому про те, що у цій справі наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 500 грн, оскільки цей розмір судових витрат є дійсним та обґрунтованим, а відтак відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. У іншій частині заявлений розмір витрат, на переконання суду, є необґрунтованим, тому задоволенню не підлягає.

З урахуванням того, що провадження щодо оскарження дій виконавчої служби виникло у зв`язку із неправомірними діями (бездіяльністю) останньої судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу покладаються на Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції.

Оскільки під час постановлення ухвали від 13.03.2024 судом не було вирішено питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі шляхом постановлення додаткової ухвали згідно приписів статті 244 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельне підприємство "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" про покладення на Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 873/29/22 задовольнити частково.

Стягнути з Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (43021, Україна, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок, 27а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельне підприємство "Агрохім - Партнер" (, 42304, Сумська область, Сумський район, смт. Степанівка, вул. Промисловий, буд. 4) 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Додаткова ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ГПК України.

Повний текст додаткової ухвали складено - 29.04.2024.

Суддя І.П. Ходаківська