ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2024 р. Справа№ 910/290/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Вовка І.В.

суддів: Сибіги О.М.

Палія В.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

представники сторін в судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.02.2024

у справі № 910/290/24 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"

до Територіального управління державної судової адміністрації України в місті Києві

про стягнення 1 021 534,38 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (ТОВ "Укр Газ Ресурс") звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Територіального управління державної судової адміністрації України в м. Києві (ТУ ДСА України в м. Києві) про стягнення заборгованості у сумі 1 021 534, 38 грн. у зв`язку з неналежним виконання відповідачем умов договору про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу № 33-23 від 09.02.2023 щодо своєчасної оплати вартості поставленого газу.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.01.2024 у справі № 910/290/24 позов було прийнято до розгляду, справу вирішено розглянути в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.02.2024, учасникам спору надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

До початку розгляду справи по суті, 08.02.2024 року від позивача надійшла заява про відмову від позову у зв`язку зі сплатою відповідачем заборгованості, а також про стягнення судових витрат, в тому числі і понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2024 у справі № 910/290/24 провадження у справі за позовом ТОВ "Укр Газ Ресурс" до ТУ ДСА України в м. Києві про стягнення 1 021 534,38 грн - закрито. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 15 323,03 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Територіальне управління державної судової адміністрації України в м. Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.02.2024 у даній справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 15 323,03 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 грн., з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача судового збору сплаченого за подання цього позову та витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, оскільки сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, а саме ст.ст. 129-130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі лише відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Тобто, на думку скаржника, позивач таким правом ненаділений. Проте зазначеного, як вважає скаржник, місцевим господарським судом не враховано.

Позивач не скористався своїм правом та не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.02.2024, матеріали апеляційної скарги Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві у судовій справі № 910/290/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Вовк І.В., судді: Сибіга О.М., Палій В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2024 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/290/24 за апеляційною скаргою ТУ ДСА України в м. Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.02.2024 та призначено судове засідання на 17.04.2024 о 10 год. 15 хв.

У судове засідання 17.04.2024 представники учасників судового процесу не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомленні.

Апеляційний господарський суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ "Укр Газ Ресурс" звернулось до господарського суду першої інстанції з позовом про стягнення з ТУ ДСА України в м. Києві 991 078,72 грн боргу за несплачену електроенергію за квітень 2023, в порушення умов договору про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу № 33-23 від 09.02.2023, інфляційних втрат у сумі 10 743,59 грн та 3 % річних у сумі 19 712 грн, а всього - 1 021 534,38 грн.

В подальшому, 23.01.2024 ухвалою Господарського суду м. Києва відкрито провадження у даній справі, вирішено розглядати цю справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.02.2024.

Із матеріалів справи вбачається та як встановлено судом, 08 лютого 2024 позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про відмову від позову у зв`язку зі сплатою відповідачем основної заборгованості.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 231 ГПК України, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом господарський суд закриває провадження у справі.

Суд першої інстанції приймаючи відмову позивача - ТОВ "Укр Газ Ресурс" від позову та закриваючи провадження у даній справі виходив з того, що відмова від позову є формою реалізації прав позивача, відповідна заява підписана його уповноваженим представником, при цьому не встановлено порушення прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб такою заявою.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 4 ст. 231 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 130 ГПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

При цьому, зазначена частина 3 статті 130 ГПК України застосовується як підстава для відшкодування судових витрат лише в разі, коли позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем. (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 199/9188/16-ц).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, у заяві про відмову від позову від 08.02.2024 позивач - ТОВ "Укр Газ Ресурс", зокрема, просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме позивач просив стягнути з відповідача 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката і покласти сплату судового збору на відповідача, оскільки позивач не підтримує свої позовні вимоги внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення цього позову.

Враховуючи вище наведене та те, що позивач відмовився від свого позову у зв`язку з погашенням відповідачем боргу, після прийняття судом даної позовної заяви до розгляду, господарський суд першої інстанції, з яким погоджується і апеляційний господарський суд, дійшов правильного висновку про те, що сплачений позивачем судовий збір за подання цього позову, згідно платіжного доручення № 25 від 05.01.2024 на суму 15 323,03 грн., підлягає стягненню з відповідача.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За п. 9 ч. 1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації) консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України визначено, що Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї) що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 5 статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (зазначена правова позиція викладена у постанові Верховною Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі N 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.

Разом з тим, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі N 912/1025/20).

Під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Беручи до уваги те, що висновки "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося іншою стороною відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

За результатами розгляду справи № 902/347/18 22.11.2019 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалила постанову, у якій зазначила, що при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах має враховуватись правова позиція щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, тому висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав неспівмірності із складністю справи та часом, витраченим на виконання відповідних послуг не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права

Зазначене вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 923/121/20.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач в заяві про відмову від позову від 08.02.2024 також просив стягнути з відповідача на його користь 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Із наявних у справі матеріалів вбачається та як встановлено судом, ТОВ "Укр Газ Ресурс" надано на підтвердження понесення витрат на послуги адвоката такі докази:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4409/10 від 23.12.2010, видане Невструєву Л.Б.;

- довіреність № 13-Ю1 від 02.01.2024, видану ТОВ «Укр Газ Ресурс» адвокату Невструєву Л.Б.

- договір № 13/5 про надання правничої допомоги від 20.05.2019, укладений між адвокатом Невструєвим Л.Б. та ТОВ «Укр Газ Ресурс», за яким адвокат бере на себе зобов`язання надати необхідну правничу допомогу клієнту;

- додаткову угоду № 19/23 від 01.11.2023 до вказаного договору, якою визначено гонорар адвоката у сумі 30 000 грн. та порядок його сплати;

- детальний опис наданої професійної допомоги;

- акт про прийняття-передачі наданих послуг № 1/19/23 від 01.04.2024 на суму 30 000 грн. із зазначенням переліку та вартості наданих адвокатом послуг.

З огляду на вище наведене, місцевий господарський суд правильно встановив, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі, і це підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, суд першої інстанції, і з таким висновком погоджується апеляційний господарський суд, дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вказаний розмір витрат на адвокатські послуги є обґрунтованим і відповідає критеріям співмірності та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи.

Доводи зазначені в апеляційній скарзі про те, що тільки відповідач вправі заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку з закриттям провадження у справі, не враховуються апеляційним судом, так як в даному випадку ухвалою суду закрито провадження у справі на підставі заяви позивача про відмову в позові, і ці дії вчинені позивачем внаслідок сплати відповідачем основного боргу після відкриття провадження у даній справі, тобто в даному випадку позивач відмовився від своїх позовних вимог до відповідача, внаслідок задоволення їх останнім. Отже, враховуючи ч. 3 ст. 130 ГПК України, саме позивач має право звернутися до суду із заявою про стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Доводи відповідача по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідив та оцінив надані сторонами докази, правильно застосувавши норми права до спірних правовідносин, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 15.02.2024 у справі № 910/290/24 в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 15 323,03 грн. та витрат на правничу допомогу у сумі 15 000 грн. законна і обґрунтована.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.02.2024 у справі № 910/290/24 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/290/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.04.2024.

Головуючий суддя І.В. Вовк

Судді О.М. Сибіга

В.В. Палій