ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/4574/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Богатиря К.В., Поліщук Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 04.01.2024

по справі №916/4574/23

за позовом: Військової академії (м.Одеса)

до відповідача: Військової частини НОМЕР_1

про стягнення 9 055,42 грн.

суддя суду першої інстанції Щавинська Ю.М.

місце винесення рішення: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Повний текст рішення складено та підписано: 09.01.2024 року.

ВСТАНОВИВ:

19.10.2023 Військова академія (м.Одеса) звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 9 055,42 грн.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем строків здійснення компенсації витрат позивача, пов`язаних з наданням послуг з харчування військовослужбовців відповідача під час відбування покарання на гауптвахті у військовій частині НОМЕР_2

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.01.2024 позовні вимоги задоволено.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь Військової академії ( АДРЕСА_1 ) основний борг в сумі 9055,42 грн. та судовий збір в сумі 2 684 грн.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано наступним.

Під час розгляду справи суд встановив, що відповідно до відзиву військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2023 військова частина не заперечує, що у період з 2018 по 2021 роки військовослужбовці військової частини НОМЕР_3 відбували покарання на гауптвахті військової частини НОМЕР_2 та забезпечувалися послугами харчування, які надавала Військова академія (м. Одеса).

Розрахунок витрат на харчування відповідачем ані методологічно, ані арифметично не спростований.

Судом встановлено, що відповідач акт та рахунок на відшкодування спірних коштів від позивача отримав, проте станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів, спростовуючих позовні вимоги, не надав.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Військової частина НОМЕР_1 звернулась до Південно західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 04.01.2024 у справі №916/4574/23 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що суд не надав належну оцінку доказам позивача, а саме акту № 14/1/3, «рахунку» № 14/1/2, акту № 14/1/26, «рахунку» № 14/1/27 (в двох примірниках), оскільки документи під номерами 14/1/2 та 14/1/27 мають назву «розрахунок», а не «рахунок».

По актам та розрахункам неможливо перерахувати кошти позивачу, оскільки в них відсутні необхідні реквізити (розрахунковий рахунок, банк отримувача тощо). Такі реквізити також відсутні у листі - претензії від 03.07.2023 (додаток 4 до позову).

Позивач не надав жодного доказу направлення на адресу рахунків, зазначених у Нормах харчування та Наказі № 656.

За доводами скаржника, надання до позову таких документів не є підставою для стягнення з відповідача заборгованості, адже докази щодо направлення даних документів у додатках позовної заяви відсутні.

Крім того скаржник зазначає, що позивачем рахунки за харчування військовослужбовців на гауптвахті у відповідному бюджетному році відповідачу не надсилались, а тому відповідачем не було передбачено необхідності виконання бюджетних зобов`язань минулих років, тому що розпорядники бюджетних коштів (в/ч НОМЕР_1 ) беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань. А коли такі асигнування відсутні, у зв`язку з тим що позивачем рахунки за харчування на гауптвахті військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 за конкретний бюджетний рік не надсилалися, то у відповідача згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу від 08.07.2010 № 2456-VI не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість (ч. 1, 3 ст. 48 Кодексу від 08.07.2010 № 2456- VI).

Тобто, враховуючи статті 526, 530 Цивільного кодексу України, строк виконання зобов`язання відповідачем пропущений по вині позивача, та відповідно до ч. 1, 3 ст. 48 Кодексу від 08.07.2010 № 2456^1 у відповідача у 2023 році не виникло зобов`язань по відшкодуванню за харчування військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , які перебували на гауптвахті у 2018 - 2021 роках.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Поліщук Л.В., Богатир К.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2024.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/4574/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/4574/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 04.01.2024 по справі №916/4574/23 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

15.02.2024 матеріали справи №916/4574/23 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2024 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 04.01.2024 по справі №916/4574/23 - залишено без руху.

26.02.2024 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Військової частини НОМЕР_1 про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 поновлено Військовій частині НОМЕР_1 процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 04.01.2024 по справі №916/4574/23 .

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 04.01.2024 по справі №916/4574/23.

Визначено розглянути апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 04.01.2024 по справі №916/4574/23 у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

Встановлено іншим учасникам провадження у справі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу.

07.03.2024 до суду апеляційної інстанції від Військової академії надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з частино тринадцятою статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Однак, станом на час ухвалення постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною першою статті 273 ГПК України.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

У період з 2018 по 2021 роки між Військовою академією (м. Одеса) та військовою частиною НОМЕР_1 виникли правовідносини пов`язані з забезпеченням харчування військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а саме забезпечення харчуванням військовослужбовців, які відбувають покарання на гауптвахті військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

У зв`язку з тім, що відповідно до розпорядження заступника Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України з матеріально технічного забезпечення від 26.07.2012 року № 116/10/173 до Військової академії ( АДРЕСА_1 ) на продовольче забезпечення зараховані військові частини, які перебували на продовольчому забезпеченні у військової частині НОМЕР_4 у тому числі військова частина НОМЕР_2 . На підставі зазначеного розпорядження послуги з надання харчування військовослужбовцям, які відбувають покарання надавалися Військовою академією (м. Одеса) на підставі витягів з наказів військової частини НОМЕР_2 про прибуття військовослужбовців для відбування покарання на гауптвахті та припинялися на підставі витягів з наказів військової частини НОМЕР_2 про закінчення строку відбування покарання на гауптвахті.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до підпункту «д» пункту 1 приміток до норми № 1 Норм харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 29.03.2002 року № 426 відшкодування витрат за харчування військовослужбовців інших військових формувань, які засуджені до арешту і відбувають покарання на гауптвахті, здійснюється у десятиденний строк з дня надходження рахунків від Міноборони.

Під час розгляду справи суд встановив, що відповідно до відзиву військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2023 військова частина не заперечує, що у період з 2018 по 2021 роки військовослужбовці військової частини НОМЕР_3 відбували покарання на гауптвахті військової частини НОМЕР_2 та забезпечувалися послугами харчування, які надавала Військова академія (м. Одеса).

Розрахунок витрат на харчування відповідачем ані методологічно, ані арифметично не спростований.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, що відповідач акт та рахунок на відшкодування спірних коштів від позивача отримав, проте борг не сплатив, документів, спростовуючих позовні вимоги, не надав.

Статтями 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки позивачем доведена обставина настання у відповідача строку для здійснення перерахунку спірних коштів, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню судом.

Відхилення аргументів апеляційної скарги.

Так, на час виникнення спірних правовідносин, а саме знаходження військовослужбовців на гауптвахті у продовж 2018-2020, був чинний наказ Міністерства оборони України від 26.09.2013 № 656 «Про затвердження Інструкції про порядок та умови тримання засуджених, узятих під варту та затриманих військовослужбовців».

За змістом п. 6.10 Розділу VI Інструкції про порядок і умови утримання засуджених, узятих під варту та затриманих військовослужбовців, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.09.2013 № 656 (в редакції, чинній на момент проходження покарання військовослужбовцями на гауптвахті та на час отримання відповідачем акту та рахунку), забезпечення харчуванням (гарячою їжею) засуджених офіцерів, військовослужбовців старшинського, сержантського та рядового складу військової служби за контрактом, військовослужбовців строкової військової служби, які відбувають покарання на гауптвахті, здійснюється за нормою № 1-загальновійськова, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації» через військову частину, до якої прикріплена на продовольче забезпечення гауптвахта. Добова відомість зарахування та зняття засуджених, узятих під варту та затриманих військовослужбовців з продовольчого забезпечення (додаток 27) щодня подається начальником гауптвахти у військову частину, на продовольчому забезпеченні якої знаходиться гауптвахта. При цьому у цих відомостях окремим рядком зазначається кількість військовослужбовців, які харчуються за плату. На продовольче забезпечення засуджені військовослужбовці, які тримаються на гауптвахті, зараховуються наказом командира військової частини (на продовольчому забезпеченні якої знаходиться гауптвахта) встановленим порядком. Військовою частиною для відшкодування витрат за харчування та утримання засуджених військовослужбовців інших військових формувань, які відбувають покарання на гауптвахті, у двох примірниках оформлюються рахунок та акт на відшкодування витрат на утримання військовослужбовців, військовозобов`язаних інших військових формувань (далі - Акт) (у тому числі за надання послуг під час проходження стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України) на підставі розрахунків відповідних служб. Ці рахунок та Акт надсилаються у військову частину відповідного військового формування, в якій проходить (проходив) військову службу засуджений військовослужбовець, для проведення оплати (2 примірники Акта, скріплені гербовою печаткою військової частини іншого військового формування, повертаються до військової частини, на продовольчому забезпеченні якої знаходиться гауптвахта).Військова частина іншого військового формування у 10-денний строк з дня надходження рахунка на підставі складеного Акта перераховує кошти військовій частині, на забезпеченні якої знаходиться гауптвахта. Отримані кошти за відшкодування витрат на харчування та утримання засуджених військовослужбовців військова частина перераховує у повному обсязі на відповідний рахунок Міністерства оборони України.

Щодо періоду надання послуг у 2021 році, відповідно підпункту «д» пункту 1 приміток до норми № 1 Норм харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 29.03.2002 року № 426 відшкодування витрат за харчування військовослужбовців інших військових формувань, які засуджені до арешту і відбувають покарання на гауптвахті, здійснюється у десятиденний строк з дня надходження рахунків від Міноборони.

Отже, Інструкціями не передбачений та не визначений обов`язок військової частини (установи), до якої прикріплена на продовольче забезпечення гауптвахта щодо часового показника (терміну) направлення рахунку від Міноборони до інших військових формувань, а визначено, що у 10 денний строк з дня надходження рахунка на підставі складеного акту, саме військова частина іншого військового формування повинно перерахувати кошти з надання послуг з харчування.

Враховуючи, що нормативними документами не визначено часового показника (терміну) направлення рахунку від Міноборони до інших військових формувань, а строк позовної давності позивачем не пропущено, та про його застосування відповідач не зазначав, з урахуванням положень ч. 2 ст. 530 ЦК України колегія суддів вважає, що строк відшкодування витрат на харчування стосовно військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 є таким, що настав, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів скаржника про відсутність бюджетних асигнувань, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

У постанові Об`єднаної Палати від 03.12.2021 у справі № 915/634/20 Верховний Суд вказав, що відсутність у позивача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання, оскільки за змістом ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи скаржника, як безпідставні і погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 275, 276, 281- 283 Господарського процесуального кодексу України, Південно-Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 04.01.2024 у справі № 916/4574/23 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Військову частину НОМЕР_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук