ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2024 р. Справа №914/3425/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Н.М. Кравчук Б.Д. Плотніцького,

секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» б/н від 04.03.2024 (вх. № 01-05/644/24 від 05.03.2024)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.02.2024 (повний текст ухвали складено 22.02.2024, м. Львів, суддя В.П. Трускавецький)

у справі № 914/3425/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», м. Київ

до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», м. Львів

про стягнення 3 947 201,80 грн, з яких: 835 154,26 грн основна заборгованість, 177 586,11 грн три відсотки річних, 873 014,58 грн інфляційні втрати та 2 061 446,85 грн пеня.

за участю представників:

позивача: Горбач А.М.;

відповідача: Гарбузюк Р.О.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про стягнення 3 947 201,80 грн, з яких: 835 154,26 грн основна заборгованість, 177 586,11 грн три відсотки річних, 873 014,58 грн інфляційні втрати та 2 061 446,85 грн пеня.

1 лютого 2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача до місцевого господарського суду подано клопотання про призначення експертизи, яке зареєстроване канцелярією суду 12.02.2024 за вх. № 624/24.

Клопотання мотивоване тим, що у позовній заяві позивач стверджує про виникнення у відповідача у період з березня по серпень 2022 року перевищення договірної (замовленої) потужності у відповідних розрахункових місяцях. Відповідач зазначає, що до предмета доказування у справі входить, у тому числі, встановлення обставин щодо виникнення негативного небалансу внаслідок відборів газу з ГТС без подання обсягів газу на вході в ГТС для транспортування. Заперечення відповідача грунтуються на тому, що протягом усього спірного періоду такий не відбирав газ на точках виходу з ГТС, натомість позивач закачував газ у розподільну мережу АТ «Львівгаз» всупереч вимог Кодексу ГТС.

Також заявник вказує, що технічні рішення облаштування газорозподільних станцій, через які газ закачувався у розподільні мережі АТ «Львівгаз» виключають можливість відбору газу і передбачають тільки можливість закачування газу Оператором ГТС, що спростовує твердження позивача.

Таким чином, відповідач просив суд першої інстанції призначити судову експертизу, на вирішення експерта поставити наступні питання: - ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» на газорозподільних станціях, які визначені додатком 3 до договору транспортування природного газу № від 04.02.2020, закачувало газ у розподільні газопроводи, чи АТ «Львівгаз» на газорозподільних станціях відбирало газ у свої газопроводи ? - Які саме дії вчинялися кожною із сторін при передачі газу на ГРС у розподільні газопроводи ? - Чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість відбирати газ на ГРС у розподільні газопроводи ? - Чи була у АТ «Львівгаз» технічна можливість припинити (обмежити) приймання газу у розподільні газопроводи понад обсяги підтверджених Оператором ГТС номінацій безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу ? - Чи була у ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» технічна можливість припинити (обмежити) закачування газу у розподільні газопроводи безпосередньо на пунктах приймання-передачі газу, виходячи з обсягів підтверджених номінацій замовників послуг транспортування газу ?.

20.02.2024 судом постановлено ухвалу, якою, серед іншого, задоволено клопотання представника відповідача про призначення експертизи (вх. № 624/24 від 12.02.2024), призначено судову інженерно-технічну експертизу, проведення якої доручено здійснювати Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі.

Не погодившись з ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» подало апеляційну скаргу б/н від 04.03.2024 (вх. № 01-05/644/24 від 05.03.2024), в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.0022024 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- на переконання апелянта відсутня дійсна необхідність у застосуванні спеціальних знань експерта для вирішення даного спору, а матеріали справи містять усі необхідні документи та докази, на підставі яких суд може вирішити спір по суті;

- фактичною підставою для звернення відповідача із клопотанням про призначення експертизи є твердження про те, що у спірний період позивач насильно закачав природній газ у розподільні газопроводи АТ «ЛЬВІВГАЗ». Однак, при цьому, наявні в матеріалах справи копії зведених Актів приймання- передачі природного газу у спірному період свідчать про те, що відповідачем прийнято природній газ у фізичних виходу з газотранспортної системи у відповідних обсягах, без зауважень та заперечень;

- запитання поставлені відповідачем на розгляд експерта є некоректними, такими що не відповідають призначенню судової інженерно-технічної експертизи, та навмисно спрямовані на застосування терміну «закачування» в той час як це поняття визначено Законом для сховищ газу;

- призначення експертизи спрямоване на затягування розгляду справи № 914/3425/23, що є порушенням прав позивача на розгляд справи впродовж розумного терміну і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

- апелянт також зазначає, що суд першої інстанції не вказав у мотивувальній частині у чому саме полягає дійсна необхідність у призначення експертизи у справі № 914/3425/23 та не можливість суду встановити дійсні обставини справи за наявними у ній доказами, формально вказавши, що «необхідно для правильного вирішення спору».

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» подало до суду відзив (Вх. №01-04/2066/24 від 25.03.2024) на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.

У судове засідання 17.04.2024 з`явився представник позивача, надав пояснення, доводи апеляційної скарги підтримав.

У судове засідання 17.04.2024 з`явився представник відповідача, надав пояснення, проти доводів апеляційної скарги заперечив.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі, у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, колегія суддів вважає за доцільне зазначити наступне.

Судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст.1 ЗУ «Про судову експертизу»).

Згідно з ст.98 ГПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ч.1 ст.99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.99 ГПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (ч.6 ст.99 ГПК України).

Відповідно до ст.100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00 від 01 червня 2006 року).

Поряд з тим, призначення судової експертизи віднесено до компетенції суду за наявності умов, передбачених частиною 1 ст.99 ГПК України, і таке призначення не може розцінюватися як порушення норм процесуального права (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №910/9564/20).

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення 3 947 201,80 грн, з яких: 835 154,26 грн основна заборгованість, 177 586,11 грн три відсотки річних, 873 014,58 грн інфляційні втрати та 2 061 446,85 грн пеня. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з компенсації добових небалансів природного газу, які мають бути сплачені ним на підставі договору транспортування природного газу № від 04.02.2020 у частині оплати послуг балансування.

Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 19.07.2022 у справі № 914/2718/20 зазначив, що для правильного вирішення спору за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування, судам необхідно, у тому числі, встановити обставини, пов`язані з наданням послуг транспортування газу.

Як правильно зазначає суд першої інстанції, транспортування газу включає у себе три складові частини: приймання-передачу газу на точках входу в ГТС; переміщення газу магістральними газопроводами та передачу газу замовнику після його транспортування на точках виходу з ГТС. При цьому, передача газу на точках виходу могла відбуватись у спосіб відбору газу (несанкціонованого відбору) відповідачем або закачування газу у газорозподільчий газопровід позивачем.

Відбір газу в контексті спірних правовідносин є діями АТ «Львівгаз», які мають наслідком надходження газу у розподільну мережу поза волею Оператора ГТС і без його відома в обсягах, визначених АТ «Львівгаз». Для відбору газу з ГТС необхідні дії мають вчинятися АТ «Львівгаз».

Закачування газу в розподільну мережу є діями Оператора ГТС поза волею АТ «Львівгаз» в обсягах, визначених Оператором ГТС. При закачуванні газу в розподільну мережу необхідні для цього дії вчиняються Оператором ГТС.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач серед іншого посилається на те, що відповідач відбирав газ з ГТС, в той час, як відповідач заперечує зазначені доводи та доводить технічну неможливість відбору газу, оскільки технічно можливо лише закачати газ Оператором ГТС. Також відповідач вказує, що позивач закачував газ всупереч норм Кодексу ГТС та умов договору транспортування понад обсяги підтверджених номінацій у той час, як технічної можливості не приймати (обмежувати) обсяги газу, який закачується у газорозподільні мережі у нього не було.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відтак, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що наведені питання потребують спеціальних знань, якими суд не володіє, з огляду на що, судом першої інстанції і призначено судову експертизу.

Окрім того, апелянт у скарзі не навів обґрунтованих доводів про необхідність відступу судом апеляційної інстанції від висновків постанов Верховного Суду в частині обов`язку суду встановлювати обставини, пов`язані з транспортуванням газу, зокрема в частині способу його передачі, що прямо і визначально впливає на результат вирішення спору.

Поряд з тим, колегія суддів відхиляє твердження скаржника про безпідставність призначення у цій справі судової експертизи, з посиланням на інші докази, оскільки, згідно з ч.ч.1,2 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Поряд з тим, статтею 104 ГПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Беручи до уваги все наведене вище, з огляду на предмет доказування у цій справі, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши поставлені на вирішення експертизи питання, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого господарського суду про призначення у справі судової експертизи відповідає вимогам закону, а підстави для її скасування відсутні.

Поряд з тим, суд першої інстанції правомірно зупинив провадження у справі на час проведення судової експертизи, що відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.228 та п.6 ч.1 ст.229 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про призначення експертизи (п.11) та зупинення провадження у справі (п.12).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід зазначити, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про призначення судової експертизи, відтак, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» б/н від 04.03.2024 (вх. № 01-05/644/24 від 05.03.2024) залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.02.2024 у справі № 914/3425/23 залишити без змін.

3.Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 29.04.2024.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя Б.Д. Плотніцький