ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 року м.Дніпро Справа № 908/2522/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Міністерства оборони України на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 21.12.2023 (повний текст додаткового рішення складено 08.01.2024, суддя Давиденко І.В.) у справі № 908/2522/23

за позовом Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК" (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8-А, )

про стягнення 87 639,53 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8-А, )

до відповідача Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022)

про стягнення 70 433,90 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.11.2023, у даній справі, первісний позов задоволено повністю, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» на користь Міністерства оборони України, стягнуто суму 87 639,53 грн. пені та суму 1342,00 грн. витрат зі сплати судового збору. Зустрічний позов задоволено повністю, стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» суму 70 433,90 грн. інфляційних витрат та суму 2147,00 грн. витрат зі сплати судового збору. Проведено зустрічне зарахування позовних вимог за первісним та зустрічним позовах на суму 70 433 грн. 90 коп. (інфляційні витрати) та 1342 грн.00 коп. (судовий збір). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» на користь Міністерства оборони України грошову суму у розмірі 17 205, 63 грн. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» судовий збір 805,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.12.2023, у даній справі клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 908/2522/23 задоволено частково. Стягнуто з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8-А, ) суму 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Міністерство оборони України, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 21.12.2023 та ухвалити нове, яким в задоволені клопотання ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в Україні введено воєнний стан, а забезпечення Збройних Сил України здійснюється Міністерством оборони України (як розпорядником бюджетних коштів), що є одним із пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони держави.

Оскільки представництво Міністерства оборони України в судах та інших державних органах здійснюється посадовими особами в порядку самопредставництва, видатки на правову допомогу не передбачені. Стягнення цих коштів можливе лише з інших видатків, які спрямовані на оборону держави.

Стягнення надмірних грошових сум з Міністерства оборони України впливає на обороноздатність держави в цілому та на репутацію Міністерства.

Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддямивід 29.01.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/2522/23. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/2522/23.

08.02.2024 року матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 21.12.2023 у справі № 908/2522/23. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Вищенаведену ухвалу доставлено до електронного кабінету Міністерства оборони України та ТОВ "Машинобудівний завод "КВІК" у підсистемі ЄСІТС Електронний суд 15.02.2024 згідно до довідки ЦАГС.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем/ТОВ "Машинобудівний завод "КВІК" не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, в серпні 2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява від 02.08.2023 Міністерства оборони України, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК", м. Запоріжжя про стягнення 87 639,53 грн. штрафних санкцій, які складаються з 53 874,00 грн. пені за порушення строків виконання зобов`язань за Договором № 370/3/5/2/1/335 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022 та 33 765,53 грн. пені за порушення строків виконання зобов`язань за Договором № 370/3/5/2/1/337 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022.

Ухвалою суду від 14.08.2023, зокрема, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2522/23 (номер провадження 19/48/23). Справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

18.08.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК надійшла заява про визнання позову від 17.08.2023 (вх. № 17732/08-08/23).

18.08.2023 через підсистему Електронний суд ЄСІТС до суду надійшла зустрічна позовна заява від 17.08.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК" до Міністерства оборони України про стягнення 43 297,31 грн. інфляційних витрат за Договором № 370/3/5/2/1/335 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022 та 27 136,59 грн. інфляційних витрат за договором № 370/3/5/2/1/337 про закупівлю послуг за державні кошти від 01.11.2022.

Ухвалою від 04.09.2023, зокрема, прийнято зустрічну позовну заяву від 17.08.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК до Міністерства оборони України про стягнення 43 297,31 грн інфляційних витрат за Договором про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/335 від 01.11.2022 та 27 136,59 грн інфляційних витрат за Договором про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/337 від 01.11.2022. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 908/2522/23. Ухвалено перейти до розгляду справи № 908/2522/23 за правилами загального позовного провадження, розгляд справи почати зі стадії відкриття провадження у справі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.11.2023, у даній справі, первісний позов задоволено повністю, з Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК на користь Міністерства оборони України, стягнуто суму 87 639,53 грн. пені та суму 1342,00 грн. витрат зі сплати судового збору. Зустрічний позов задоволено повністю, стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК суму 70 433,90 грн. інфляційних витрат та суму 2147,00 грн. витрат зі сплати судового збору. Проведено зустрічне зарахування позовних вимог за первісним та зустрічним позовах на суму 70 433 грн. 90 коп. (інфляційні витрати) та 1342 грн.00 коп. (судовий збір). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК на користь Міністерства оборони України грошову суму у розмірі 17 205, 63 грн. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК судовий збір 805,00 грн.

Згідно з зустрічною позовною заявою ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК», відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України зазначав про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн. з наданням попереднього опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі.

До позовної заяви позивач надав попередній (орієнтовний ) опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, виконаних адвокатським об`єднання, необхідних для надання правничої допомоги, в якому зазначено що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 20 000,00 грн. за надані наступні послуги: підготовка зустрічної позовної заяви - вартість 4 500,00 грн., заява про визнання позову - вартість 500 грн., всього разом 5 000,00 грн.

В судовому засіданні 07.11.2023 представник ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» в усній формі зазначив, що докази понесених ним судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

13.11.2023 до Господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод КВІК» надійшло клопотання, в якому просить стягнути з Міністерства оброни України судові витрати на професійну правничу допомогу у справі № 908/2522/23.

Представник Міністерства оборони України заперечував проти задоволення клопотання щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.12.2023, у даній справі клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 908/2522/23 задоволено частково. Стягнуто з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8-А, ) суму 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Приписами частини 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи наявна копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги позивачу серії АР № 1136928 від 17.08.2023 на адвоката Хілько Альону Василівну та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002415 від 22.10.2019. (а.с. 184)

У поданому клопотанні позивач просить суд стягнути з Міністерства оборони України витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн.

До клопотання долучено: договір № 139 про надання правової допомоги від 17.08.2023, Акт приймання-передачі наданих послуг від 07.11.2023, детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатським об`єднанням, необхідних для надання правничої допомоги у справі та платіжна інструкція № 6283 від 18.08.2023 про перерахування на рахунок Хілько А.О. оплати за правову допомогу в сумі 5 000,00 грн. (а.с. 185,188-190)

Договір про надання правової допомоги № 139 від 17.08.2023, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод" (далі Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Хілько» (далі Адвокатське об`єднання), відповідно до п. 1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів в судах всіх інстанцій, що діють в системі судоустрою України, на підприємствах, установах і організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування у справі 908/2522/23.

Згідно із п. 2.1 Договору, Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги: шляхом усного та письмового консультування; складення проектів необхідних документів; представництво інтересів Клієнта в суді та правоохоронних органах, на усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, а також в органах державної влади та місцевого самоврядування.

Умовами розділу 4 Договору визначено, що орієнтовна вартість та ціна послуг вказується у Попередньому (орієнтовному) описі робіт. Остаточна вартість та ціна послуг визначається у Детальному описі робіт. Вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг без врахування часу роботи адвоката. Оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та Попереднього (орієнтовного) опису робіт. За результатом наданих послуг складається акт приймання-передачі послуг, який підписується Клієнтом протягом 5 днів з дня його отримання. Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

Як вже зазначалось, попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу складає за надані наступні послуги: підготовка зустрічної позовної заяви - 4 500,00 грн., заява про визнання позову - 500 грн., всього на суму 5 000,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що зустрічна позовна заява та заява про визнання позову ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК», підписані адвокатом А.В. Хілько на підставі ордеру АР № 1136928 від 17.08.2023.

На виконання п. 4.4. Договору, в якості підтвердження оплати наданих послуг з правової допомоги позивач за зустрічним позовом надав копію платіжної інструкції № 6283 від 18.08.2023, відповідно до якої ТОВ «МЗ «КВІК» оплачено Адвокатському об`єднанню «Хілько» за надані послуги за Договором № 139 від 17.08.2023 в сумі 5 000,00 грн.

07.11.2023 між Адвокатським об`єднанням «Хілько» та Клієнтом був підписаний акт приймання-передачі наданих послуг, в якому зазначено, що Адвокатське об`єднання якісно та в повному надало юридичні послуги згідно з Договором у справі № 908/2522/23, вартість послуг Адвокатського об`єднання становить 9 000,00 грн. Додатком до акту зазначено детальний опис робіт та здійснених витрат адвокатом. (а.с 185)

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

В наданому Адвокатським об`єднанням детальному описі (наданих послуг) та здійснення витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі наведено зміст витраченого часу та вартість послуг: підготовка зустрічної позовної заяви 4 500,00 грн., заява про визнання позову - 500,00 грн., участь у підготовчому засіданні 10.10.2023 - 2 000,00 грн., участь у судовому засіданні 07.11.2023 - 2 000,00 грн., всього на суму 9 000,00 грн. (а.с. 188)

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

Міністерство оборони України проти стягнення витрат на правову допомогу заперечило повністю, а у разі задоволення клопотання просило зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/7334/21, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 викладено правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 ГПК України. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо розподілу заявлених позивачем витрат на правничу допомогу дійшов обґрунтованого висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правову допомогу є неспівмірними та достатньо завищеними.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015).

Згідно з висновком ЄСПЛ, викладеним у рішенні від 02.06.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 викладено правову позицію, згідно з якою у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Разом з цим, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.

При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 року по справі № 910/5410/19).

Як вбачається з матеріалів справи, до складу витрат на професійну правничу допомогу відповідно до детального опису робіт від 07.11.2023 включені послуги - «участь у підготовчому засіданні 10.10.2023 та 07.11.2023» вартістю 2 000,00 грн. кожне. Суд визнав ці витрати завищеними - обґрунтовано. Згідно із протоколами судових засідань у справі № 908/2522/23 судові засідання не були тривалими та стосувались в більшості з`ясування процесуальних питань. Загальний час, витрачений адвокатом Хілько А.В. на участь у судових засіданнях з розгляду справи № 908/2522/23 менший ніж пів години, а отже сумарна вартість участі у судових засіданнях в розмірі 4 000,00 грн. є значно завищеною.

За таких обставин, суду першої інстанції дійшов до висновку щодо покладення на відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК», суд першої інстанції доречно врахував, що Міністерством оборони України не доведено неспівмірності витрат, що покладається на сторону.

При цьому, доводи апеляційної скарги зводяться до аналогічних тверджень.

Зокрема, скаржник посилається на те, що наразі в Україні введено воєнний стан, а забезпечення Збройних Сил України здійснюється Міністерством оборони України, що є одним із пріоритетних напрямів у забезпеченні оборони держави.

Також відповідач зазначає, що стягнення надмірних грошових сум з Міністерства оборони України впливає на обороноздатність держави в цілому та на репутацію Міністерства.

Належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Виходячи з викладених правових позицій Верховного Суду, враховуючи подання адвокатом Хілько А.В. акту приймання передачі наданих послуг та детального опису робіт (наданих послуг) від 07.11.2023, виходячи із суми визнаної судом обґрунтованою позовних вимог, з огляду на заперечення відповідача щодо заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та їх обґрунтування, враховуючи обставини даної справи, предмет та підстави позовних вимог, колегія суддів погоджується з частковим задоволенням заяви позивача та стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 908/2522/23, оскільки заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу порівняно зі складністю справи є неспівмірними та достатньо завищеними.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржником в апеляційній скарзі не наведено доводів, які б спростовували вірні висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, додаткове рішення суду відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Міністерства оборони України на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 21.12.2023 у справі № 908/2522/23

задоволенню не підлягає, а додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 21.12.2023 у справі № 908/2522/23 залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 21.12.2023 у справі № 908/2522/23 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 21.12.2023 у справі № 908/2522/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін