16.04.2024Справа № 910/1345/24
За позовом Національної поліції України
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-Текст Плюс»
про стягнення 1.736.026,59 грн
Суддя Сівакова В.В.
секретар судового засідання Ключерова В.С.
за участі представників сторін
від позивача Медведський В.В., самопредставництво
від відповідача не з`явився
05.02.2024 до Господарського суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Національної поліції України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-Текст Плюс» про стягнення 1.736.026,59 грн з яких 228.798,24 грн пені, 1.032.992,00 грн штрафу та 474.236,35 грн процентів за користування коштами попередньої оплати внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов`язань згідно договору № 267НП від 18.10.2022.
Ухвалою Господарського суду міста Києві № 910/1345/24 від 12.02.2024 відкрито провадження у справі № 910/1345/24 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.
Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/1345/24 від 02.04.2024 в позові відмовлено повністю.

02.04.2024 від відповідача до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача 113.820,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1345/24 від 03.04.2024 судове засідання призначено на 16.04.2024.

08.04.2024 від позивача до суду систему «Електронний суд» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу.

08.04.2024 від відповідача до суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких просить задовольнити заяву про розподіл судових витрат у повному обсязі та провести судове засідання без участі представника відповідача.

Відповідач в судове засідання 16.04.2024 не з`явився.

Позивач в судовому засіданні 16.04.2024 проти задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення заперечував.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши надані суду докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частина 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Стаття 161 Господарського процесуального кодексу України визначає, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У відзиві відповідачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу становить 75.600,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач просить суд стягнути з позивача 113.820,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 02.04.2024 представник відповідача повідомив суд, що має намір подати у п`ятиденний строк після постановлення рішення заяву про стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Заява про ухвалення додаткового рішення подана відповідачем 02.04.2024, тобто в межах встановленого строку для його подання.

За приписами ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

15.02.2024 між адвокатом Жуковим Дмитром Олександровичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка-Текст Плюс» (позивач, замовник) укладено договір про надання правничої допомоги № 82 (далі - договір), відповідно до умов п. 3.1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику правничу допомогу, а замовник зобов`язаний сплатити виконавцю винагороджу та відшкодувати (за наявності) фактичні витрати.

Підтвердженням того, що Жуков Дмитро Олександрович є адвокатом свідчать відомості з Єдиного реєстру адвокатів України згідно яких адвокат має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1244 від 17.06.2017.

Згідно з п. 3.2 договору перелік видів правничої допомоги та умови її надання узгоджуються сторонами у відповідному дорученні, яке є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 4.1 договору доручення замовника оформлюється у вигляді додатку до договору і є свідченням його вільного волевиявлення на надання виконавцем певних видів правничої допомоги.

В дорученні зазначаються його предмет, спосіб і порядок виконання (представництво, захист тощо) та винагорода (п. 4.2 договору).

18.02.2024 між замовником та виконавцем складено додаток № 1 до договору, відповідно до п. 1.1 якого визначено наступне доручення: Супровід судового спору № 910/1345/24 в Господарському суді міста Києва, Північному апеляційному господарському суду, Верховному Суді відповідно до потреби без обмеження кількості судових засідань, тривалості судового процесу та обсягу підготовлених процесуальних документів та вчинення дій.

Відповідно до п. 5.1 договору винагорода виконавця узгоджується із замовником у відповідному дорученні. Якщо у виключних випадках сторони не визначили її у дорученні, вона визначається виконавцем у звіті/акті надання правничої допомоги, залежно від обсягу витраченого часу на надання правничої допомоги у погодинній формі оплати з розрахунку один прожитковий мінімум для працездатних осіб за годину роботи виконавця.

Пунктом 5.2 договору визначено, що винагорода сплачується протягом п`яти днів з моменту погодження звіту/акту згідно п. 4.8 договору, якщо інше не встановлено у дорученні.

Згідно з п. 2.1 додатку № 1 гонорар за надання правничої допомоги встановлюється у формі погодинної оплати з розрахунку 5.040,00 грн за годину роботи адвоката.

Пунктом 2.2 додатку № 1 визначено сплата винагороди наступним чином:

2.2.1 Протягом трьох днів з моменту укладення цього доручення замовник зобов`язується оплатити аванс пропорційно розміру 15 годинам роботи.

2.2.2. Остаточна винагорода сплачується протягом трьох днів з моменту укладення відповідного звіту/акту наданих послуг.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі виставленого виконавцем рахунку № 245 від 18.02.2024 відповідачем 20.02.2024 сплачено гонорар згідно п. 2.2.1 додатку № 1 в розмірі 75.600,00 грн, що підтверджується банківською випискою руху коштів по рахунку АТ «Універсал Банк» Monobank.

Згідно з п. 4.8 договору приймання замовником правничої допомоги оформлюється відповідними звітами або актами.

02.04.2024 між замовником та виконавцем складено звіт № 1 про надану правничу допомогу за договором, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг склала 113.820,00 грн, а саме

1) Отримання від замовника інформації щодо предмету та підстав спору, витрачено часу - 30 хв., вартість послуг - 2.520,00 грн;

2) Збір та аналіз документації та листування між ТОВ «Ніка-Текст Плюс» та Національною поліцією України щодо виконання договору поставки, дослідження додаткової угоди та сертифікату про форс-мажор, витрачено часу - 345 хв., вартість послуг - 28.980,00 грн;

3) Формування правової позиції за результатами аналізу зібраних доказів із заперечення проти позовних вимог, узгодження її із Замовником та підготовка відзиву на позовну заяву, витрачено часу - 515 хв., вартість послуг - 43.260,00 грн;

4) Аналіз відповіді на відзив, підготовка заперечення на нього, витрачено часу - 225 хв., вартість послуг - 18.900,00 грн;

5) Проїзд до суду в підготовче засідання, очікування засідання, подання клопотання про закриття підготовчого засідання у зв`язку з тривалою повітряною тривогою та засіданнями в цей день у інших справах, витрачено часу - 120 хв., вартість послуг - 10.080,00 грн;

6) Проїзд до суду в засідання по суті спору, очікування засідання, участь в засіданні, витрачено часу - 120 хв., вартість послуг - 10.080,00 грн.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Позивачем у запереченнях щодо розміру витрат позивача на оплату правничої допомоги заявлено клопотання про зменшення їх розміру.

Суд дослідивши матеріали справи критично відноситься до кількості витраченого адвокатом часу на виконання зазначених у звіті № 1 послуг та з огляду на предмет та підстави позову вважає його завищеним.

Крім цього суд відзначає, що до звіту включено вартість часу витраченого адвокатом на проїзд до суду та очікування засідань, тоді як умовами договору не передбачено, що відповідний час має враховуватись у час наданої правничої допомоги.

З огляду на викладене, а також враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі, виходячи з характеру спірних правовідносин та обсягів поданих відповідачем документів, розмір заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу в сумі 113.820,00 грн є явно завищеними порівняно зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому підлягають зменшенню.

Враховуючи те, що відповідачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного надання послуг та їх сплату, а також неспівмірність розміру витрат із складністю справи, суд дійшов висновку що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правову допомогу покладаються на позивача частково в сумі 37.800,00 грн (50% від фактично сплачених послуг в розмірі 75.600,00 грн).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 129, 244 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-Текст Плюс» (24500, Вінницька обл., м. Ямпіль, вул. Замостянецька, 45; ) 37.800 (тридцять сім тисяч вісімсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 02.05.2024.

СуддяВ.В. Сівакова