ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024м. ДніпроСправа № 904/5879/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ

до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Дніпровського державного аграрно-економічного університету, Відповідача-2: Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету" і просило суд стягнути основний борг у розмірі 167 247,41 грн., пеню у розмірі 128 875,16 грн., 3% річних у розмірі 10 822,71 грн., інфляційні втрати у розмірі 57 119,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору постачання природного газу № 03-1392/21-БО-Т від 23.12.2021 в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу.

У поданій позовній заяві викладене клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 13.11.2023 позовну заяву залишено без руху; встановлено Позивачу семиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати:

- письмові уточнення стосовно процесуального статусу Дніпровського державного аграрно-економічного університету та Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету";

- належні докази направлення Дніпровському державному аграрно-економічному університету та Відокремленому структурному підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету" копії позовної заяви і доданих до неї документів засобами поштового зв`язку листом з описом вкладення.

21.11.2023 від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

11.12.2023 від Відповідача надійшов відзив на позов, в якому він зазначає, що позовні вимоги не визнаються (визнаються) повністю (частково), з посиланням на ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України. Крім того, Відповідач просить врахувати, що ним була сплачена більша частина боргу і те, що він є державним закладом освіти, тому зазначений розмір штрафних санкцій завдасть значних фінансових збитків та суттєво вплине на подальшу діяльність Відповідача. Щодо розміру основного боргу, то він визнається Відповідачем повністю. Тому Відповідач просив суд розглянути можливість зменшення штрафних санкцій.

21.12.2023 від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечував проти доводів Відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Справу відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглянуто судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі Позивач, Постачальник) та Дніпровським державним аграрно-економічним університетом в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету" (далі Відповідач, Споживач) укладено Договір постачання природного газу № 03-1392/21-БО-Т (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах Договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що природний газ, що постачається за Договором, використовується Споживачем для своїх власних потреб.

Згідно з п. 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу на умовах Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з грудня 2021 року по грудень 2022 року (включно), у кількості 128 тис. куб. м, із зазначенням помісячного графіку постачання.

Відповідно до п. 3.5 Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

3.5.1 Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС і Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.

3.5.2 на підставі отриманих від Споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник готує і надає Споживачу два примірника акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі акт), підписані уповноваженим представником Постачальника.

3.5.3 Споживач протягом 2-х робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.

3.5.4 у випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від Споживача відповідно до п. 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених у розділі 4 Договору.

Згідно з п. 4.1 Договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за Договором, встановлюється таким чином:

- ціна природного газу за 1000 куб.м газу без ПДВ 13 658,42 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%, до того ж, тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,576 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 163,89 грн. за 1000 куб.м.

Всього ціна газу за 1000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу, за Договором становить 16 554,00 грн.

За умовами п. 4.3 Договору загальна вартість Договору на дату укладання становить 1 765 760 грн., крім того ПДВ 353 152 грн., разом з ПДВ 2 118 912 грн.

Відповідно до п. 5.1 Договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у такому порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов пп. 3.5.4 п. 3.5 Договору.

Споживач має право здійснити оплату та/або передплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що Споживач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі розраховуватись за поставлений природний газ відповідно до п. 5.1 Договору.

Відповідно до п. 5.4 Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних і судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного Споживачем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю чергу погашається основна заборгованості за використаний природний газ та компенсація вартості робіт, пов`язаних з припиненням (обмеженням) газопостачання Споживачу.

Згідно з пп. 3, 4 п. 6.2 Договору Споживач зобов`язаний:

- самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу у разі, зокрема порушення строків оплати за договором про постачання природного газу;

- своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу у розмірі та порядку, що передбачені Договором.

Відповідно до пп. 4 п. 6.3 Договору Постачальник має право отримати оплату за переданий за Договором природний газ у розмірі та у строки, визначені Договором.

За умовами п. 7.2 Договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно з п. 5.1 та/або строків оплати за п. 8.4 Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Пунктом 13.1 Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31.12.2022 включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору.

На виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачу природний газ за період з січня по червень 2022 року та з жовтня по грудень 2022 року на загальну суму 967 540,36 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

- від 31.01.2022 на суму 313 556,84 грн.;

- від 28.02.2022 на суму 251 570,57 грн.;

- від 31.03.2022 на суму 177 026,28 грн., з урахуванням коригуючого акту від 25.04.2022 на суму 176 866,94 грн.;

- від 30.04.2022 на суму 33,24 грн.;

- від 31.05.2022 на суму 34,43 грн.;

- від 30.06.2022 на суму 33,26 грн.;

- від 31.10.2022 на суму 34,43 грн.;

- від 30.11.2022 на суму 58 163,24 грн.;

- від 31.12.2022 на суму 167 247,41 грн.,

які підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень.

Відповідач частково розрахувався з Позивачем за поставлений природний газ на загальну суму 800 292,95 грн., що підтверджується листом АТ "Ощадбанк" від 03.07.2023 № 16/2-09/31574/2023, однак з порушенням встановленого Договором строку (окрім поставки за листопад 2022 року).

Заборгованість, яка лишилась несплаченою Відповідачем, складає 167 247,41 грн. за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2022, що і є причиною виникнення спору.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписів ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 5 статті 254 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи умови п. 5.1 Договору та положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, кінцевий строк оплати поставленого природного газу настав:

- за актом від 31.01.2022 на суму 313 556,84 грн. 15.03.2022;

- за актом від 28.02.2022 на суму 251 570,57 грн. 15.04.2022;

- за актом від 31.03.2022 на суму 177 026,28 грн., з урахуванням коригуючого акту від 25.04.2022 на суму 176 866,94 грн. 16.05.2022;

- за актом від 30.04.2022 на суму 33,24 грн. 15.06.2022;

- за актом від 31.05.2022 на суму 34,43 грн. 15.07.2022;

- за актом від 30.06.2022 на суму 33,26 грн. 15.08.2022;

- за актом від 31.10.2022 на суму 34,43 грн. 15.12.2022;

- за актом від 30.11.2022 на суму 58 163,24 грн. 16.01.2023;

- за актом від 31.12.2022 на суму 167 247,41 грн. - 15.02.2023.

Як встановлено судом вище, Відповідач частково розрахувався з Позивачем за поставлений природний газ на загальну суму 800 292,95 грн., що підтверджується листом АТ "Ощадбанк" від 03.07.2023 № 16/2-09/31574/2023, однак з порушенням встановленого Договором строку (окрім поставки за листопад 2022 року).

Заборгованість, яка лишилась несплаченою Відповідачем, складає 167 247,41 грн. за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2022.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким Розділ IX Прикінцевих положень Господарського кодексу України доповнений пунктом 7: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", прийнятою відповідно до ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405, від 23.02.2022 № 229, № 630 від 27.05.2022 був неодноразово продовжений.

Так, Кабінет Міністрів України постановою від 19.08.2022 № 928 вніс зміни, зокрема до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 31.12.2022. У подальшому дію карантину продовжено до 30.06.2023.

Як вказувалось вище, за умовами п. 7.2 Договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно з п. 5.1 та/або строків оплати за п. 8.4 Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню за загальний період з 16.03.2022 по 30.06.2023 у розмірі 128 875,16 грн. Розрахунок здійснений за кожним актом окремо (крім поставки природного газу за листопад 2022 року).

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, дійшов висновку, що вказаний розрахунок зроблено вірно.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 3% річних за загальний період з 16.03.2022 по 30.06.2023 у розмірі 10 822,71 грн. та інфляційні втрати за загальний період з травня 2022 року по червень 2023 року у розмірі 57 119,96 грн. Розрахунок 3% річних здійснений за кожним актом окремо (крім поставки природного газу за листопад 2022 року). Розрахунок інфляційних втрат здійснений за кожним актом окремо (крім поставки природного газу за січень, жовтень, листопад 2022 року).

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що вказаний розрахунок зроблено вірно.

Вирішуючи заявлене Відповідачем клопотання про зменшення суми пені, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, зазначені норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 905/1409/21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зробила такі висновки:

"Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.".

Суд зазначає, що загальна сума нарахувань не відповідає передбаченим у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Суд наголошує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, зменшення нарахованої пені не порушить інтереси Позивача і не стане надмірним тягарем для Відповідача.

Крім того, суд враховує, що у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору, Позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати, що також компенсує можливі негативні наслідки для кредитора.

На підставі викладеного, враховуючи оплату Відповідачем більшої частини боргу, а також те, що він є державним закладом освіти, суд вважає за можливе зменшити розмір належної до стягнення пені на 50% від розміру, який підлягає до стягнення. Відтак, розмір пені, що підлягає до стягнення, становить 64 437,58 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з Відповідача основного боргу у розмірі 167 247,41 грн., пені у розмірі 64 437,58 грн., 3% річних у розмірі 10 822,71 грн., інфляційних втрат у розмірі 57 119,96 грн.

В решті позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позовної заяви покладається на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дніпровського державного аграрно-економічного університету (49000, м. Дніпро, вул. С. Єфремова, 25, ідентифікаційний код в ) в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету" (49010, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 95, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ ВП 00727877) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ідентифікаційний код в ) основний борг у розмірі 167 247,41 грн., пеню у розмірі 64 437,58 грн., 3% річних у розмірі 10 822,71 грн., інфляційні втрати у розмірі 57 119,96 грн., судовий збір у розмірі 4 368,78 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

29.04.2024