ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2024м. ДніпроСправа № 904/149/24

за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Дніпро

до Відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Олександра Євгеновича, м. Дніпро

Відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Дніпро

про солідарне стягнення суми основної заборгованості у розмірі 82 666,21 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 38 960,98 грн., простроченої комісії у розмірі 0,32 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 3 630,96 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 1 014,53 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення комісії у розмірі 0,01 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 16 046,53 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 3186,30 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Олександра Євгеновича, Відповідача-2: ОСОБА_1 про солідарне стягнення суми основної заборгованості у розмірі 82 666,21 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 38 960,98 грн., простроченої комісії у розмірі 0,32 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 3 630,96 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 1 014,53 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення комісії у розмірі 0,01 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 16 046,53 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 3186,30 грн.

Ухвалою від 15.01.2024 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання фізичної особи ОСОБА_1 щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ухвалою суду від 12.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/149/24 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позивачем надано до суду заяву про розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач зазначив, що для всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин, які мають істотне значення для вирішення спору, приймаючи до уваги доводи позивача та суть позовних вимог, обсяг та характер доказів, він просить суд забезпечити можливість реалізувати свої права за принципом змагальності сторін та на всіх етапах судового розгляду, закріплених нормами п.п. 8-9 ч. 3 ст. 2 ГПК України.

Згідно ст. 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

За критерієм ціни позову цю справу слід віднести до справ ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (загальний розмір вимог складає 145505,84 грн.).

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Зазначені позивачем у заяві доводи не можуть слугувати підставою для переходу до розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження, оскільки не впливають на повноту та всебічність встановлення обставин у цій справі.

Під час спрощеного провадження сторони мали можливість висловити свою думку, навести свої доводи та міркування з приводу обставин справи у письмовому вигляді. А суд має можливість і зобов`язаний надати оцінку таким доводам та документам, що є в справі.

Разом з тим, задоволення клопотання позивача призведе до невиправданого збільшення строків розгляду справи.

Пунктом 1 частини 4 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача може постановити ухвалу про залишення заяви відповідача без задоволення.

Враховуючи викладене, клопотання Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження слід залишити без задоволення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (надалі банк) та Фізичною особою-підприємцем Кузнєцовим Олександром Євгеновичем (надалі - позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 103.10-10-456-М/КЛ від 31.08.2021 (надалі кредитний договір).

Згідно з п. 2.1 кредитного договору, банк зобов`язується надати на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит у розмірі, визначеному в статті 3 цього договору та сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 3.1 кредитного договору визначено, що сума та валюта максимального ліміту кредитування становить 100 000 грн.

Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 30.08.2022.

Крім того, за твердженням позивача, у пункті 3.3 кредитного договору сторони погодили графік зменшення діючого ліміту кредитування:

- до 29.09.2021 - 100 000 грн.;

- 30.09.2021 - 29.10.2021 - 91 666,67 грн.;

- 30.10.2021 - 29.11.2021 - 83 333,34 грн.;

- 30.11.2021 - 29.12.2021 - 75 000,01 грн.;

- 30.12.2021 - 29.01.2022 - 66 666,68 грн.;

- 30.01.2022 - 27.02.2022 - 58 333,35 грн.;

- 28.02.2022 - 29.03.2022 - 50 000,02 грн.;

- 30.03.2022 - 29.04.2022 - 41 666,69 грн.;

- 30.04.2022 - 29.05.2022 - 33 333,36 грн.;

- 30.05.2022 - 29.06.2022 - 25 000,03 грн.;

- 30.06.2022 - 29.07.2022 - 16 666,70 грн.;

- 30.07.2022 - 30.08.2022 - 8 333,37 грн.

Позивач зазначив, що виконав умови кредитного договору, 31.08.2021 відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію, що підтверджується випискою по рахунку.

Однак, позичальник, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором кредиту, не повернув кредитні кошти у строки та розмірах, встановлені договором. Всього позичальником було повернуто банку 17 333,79 грн. тіла кредиту.

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Олександра Євгеновича утворилась заборгованість перед Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" зі сплати суми основної заборгованості (тіла кредиту) у розмірі 82 666,21 грн.

Відповідно до п. 3.5.1 кредитного договору, процентна ставка є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірі 26% річних.

Згідно з п. 3.5.5 договору, проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт на основну суму боргу за строк правомірного користування основною сумою боргу, до якого включається день видачі кредиту та перебіг якого припиняється:

1) у випадку своєчасного погашення основної суми боргу - в день фактичного повного погашення основної суми боргу (повернення кредиту) і такий день до розрахунку процентів не включається;

2) у випадку прострочення погашення основної суми боргу - у визначений згідно з умовами цього договору останній день, коли основна сума боргу могла бути погашена без порушення встановленого цим договором строку/терміну, і такий день до розрахунку процентів включається.

При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як один повний день користування кредитом.

Якщо умовами цього договору встановлено зобов`язання позичальника повернути частину основної суми боргу, то щодо неї строк правомірного користування, за який нараховуються проценти, обчислюється аналогічно до викладеного вище.

Пунктом 3.5.6 кредитного договору визначено, що нараховані за період з дня видачі кредиту (траншу) або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по день погашення позичальником кредиту/траншу (або його частини) проценти сплачуються позичальником не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним, а в разі розірвання цього договору або настання остаточного терміну повернення кредиту - одночасно з погашенням всієї основної суми боргу.

На підставі п. 3.5.6 кредитного договору, за період з 31.08.2021 по 30.08.2022 позивач нарахував позичальнику проценти за користування кредитом у розмірі 20 288,91 грн.

Однак, як зазначив позивач, позичальник порушив свої зобов`язання за договором кредиту, не сплатив проценти за користування кредитом у строки та розмірах, встановлені договором. Всього позичальником було сплачено банку 6 413,17 грн. процентів.

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Олександра Євгеновича утворилась заборгованість перед Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" зі сплати процентів за користування кредитом на підставі п. 3.5.6 кредитного договору у розмірі 13 875,74 грн.

Також, відповідно до п. 6.3 кредитного договору, у разі прострочення Позичальником повернення Основної суми боргу або її частини, в тому числі після спливу строку, встановленого для дострокового погашення в повному обсязі Основної суми боргу у випадках відкликання Банком Кредиту, передбачених цим Договором, на прострочену Основну суму боргу або її частину припиняють нараховуватись проценти за користування Кредитом, а згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України за весь час прострочення нараховуються проценти річних у валюті Основної суми боргу в наступному розмірі:

1) 29 % процентів річних проценти(-ів) річних від простроченої суми (у разі прострочення повернення Основної суми боргу, яке Позичальник повинен здійснити у зв`язку з відкликанням Кредиту в порядку, передбаченому п. 3.14. Договору або у зв`язку з настанням остаточного терміну повернення Кредиту, визначеного п. 3.2. Договору з урахування п. 4.2.4. Договору);

2) 26 % процентів річних проценти(-ів) річних від простроченої суми (у разі прострочення повернення Основної суми боргу (відповідної її частини) в інших випадках, відмінних від тих, які визначені пп. 1 цього п. 6.3. Договору),

які підлягають сплаті за весь час прострочення до дня фактичного повернення простроченої Основної суми боргу або відповідної її частини. Зазначені в цьому підпункті проценти не є неустойкою, штрафом, пенею та сплачуються щомісячно у строки, аналогічні тим, які визначені п. 3.5. цього Договору.

Згідно з п. 6.3.1 кредитного договору, проценти за вказаною в цьому п.6.3. Договору ставкою нараховуються на суму простроченої Основної суми боргу або відповідної її частини починаючи з дня (включно), наступного за днем, в який відповідно до умов цього Договору Основна сума боргу або відповідна її частина підлягала поверненню Позичальником, в тому числі, але не виключно, у зв`язку з:

- настанням термінів/спливу строків повернення Основної суми боргу або відповідної її частини, визначених відповідно до п.3.2 цього Договору;

- настанням термінів/спливу строків виконанням вимоги Банку про відкликання Кредиту, визначених п. 3.14 цього Договору;

- виникненням інших обставин/подій. у зв`язку з якими відповідно до цього Договору або Законодавства термін повернення Кредиту або його частини вважається таким, що настав.

На підставі п. 6.3 кредитного договору, позивач нарахував позичальнику до сплати 29 % річних у розмірі 25 085,24 грн. за період з 31.08.2022 по 29.09.2023.

Також банком було нараховано позичальнику:

- 3 % річних у розмірі 3 630,96 грн. за період з 01.12.2021 по (фактично) 03.10.2023 (з урахуванням кількості днів прострочення, зазначених у розрахунку);

- 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 1 014,53 грн. за період з 11.11.2021 по (фактично, зважаючи на зазначену позивачем у розрахунку кількість днів прострочення) 01.10.2023.

- інфляційну складову за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 16 046,53 грн. за період з грудня 2021 по вересень 2023;

- інфляційну складову за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 3 186,30 грн. за період з грудня 2021 по вересень 2023.

Крім того, позивач вказав, що пунктом 3.6 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує банку комісійну винагороду за зміну умов цього договору за ініціативою позичальника, зокрема, але не виключно, за зміну кінцевого терміну повернення кредиту, зазначеного в п. 3.2 цього договору, заміну виду або предмету забезпечення, зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, зміну обов`язків за цим договором, зміну строків діючого ліміту кредитування, за виключенням збільшення суми (розміру) максимального ліміту кредитування. Сплата комісійної винагороди здійснюється в розмірі 0,50% від максимального ліміту кредитування на дату підписання відповідного додаткового договору до цього договору про зміну його умов в день його підписання.

Станом на 30.11.2021 банком було нараховано позичальнику комісію у розмірі 0,32 грн. та 3% річних за несвоєчасну сплату нарахованої комісії у розмірі 0,01 грн. за період з 30.08.2022 по (фактично, зважаючи на зазначену позивачем у розрахунку кількість днів прострочення) 25.09.2023.

За твердженням позивача, у якості забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (надалі банк або кредитор), Фізичною особою-підприємцем Кузнєцовим Олександром Євгеновичем (надалі - боржник) та Кузнєцовою Дарією Олександрівною (надалі - поручитель) було укладено договір поруки № 103.10-10-456-М/П-1 від 31.08.2021 (надалі - договір поруки).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки, поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору.

Кредитним договором, відповідно до пп. 2 п. 1.1 договору поруки, є договір кредитної лінії № 103.10-10-456-М/КЛ від 31.08.2021.

Згідно з п.п. 2.2.1 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі повного чи часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором.

Пунктом 2.5 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язання, а також несе визначену законодавством відповідальність за порушення ним встановленого цим договором грошового зобов`язання, в тому числі щодо сплати коштів за користування чужими грошовими коштами.

За таких обставин, позивач наполягає на тому, що заявлені ним до стягнення сими заборгованості мають бути стягнуті з Відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Олександра Євгеновича та Відповідача-2: ОСОБА_1 солідарно.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧІВ-1, 2.

Відповідачі-1, 2 відзивів на позов не надали.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про солідарне стягнення суми основної заборгованості за договором кредитної лінії № 103.10-10-456-М/КЛ від 31.08.2021 у розмірі 82 666,21 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 38 960,98 грн., простроченої комісії у розмірі 0,32 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 3 630,96 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 1 014,53 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення комісії у розмірі 0,01 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 16 046,53 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 3 186,30 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (в які строки та якому розмірі мали бути поверненні кредитні кошти; чи наявні підстави для дострокового розірвання позивачем договору та повернення позичальником кредитних коштів), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи були поверненні кредитні кошти у встановлені строки та розмірі), які саме зобов`язання порушені боржниками (чи наявні підстави для солідарного виконання грошового зобов`язання), яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (надалі банк) та Фізичною особою-підприємцем Кузнєцовим Олександром Євгеновичем (надалі - позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 103.10-10-456-М/КЛ від 31.08.2021 (надалі кредитний договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 8.6 кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (за бажанням) та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Згідно з п. 2.1 кредитного договору, банк зобов`язується надати на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит у розмірі, визначеному в статті 3 цього договору та сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 3.1 кредитного договору визначено, що сума та валюта максимального ліміту кредитування становить 100 000 грн.

Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 30.08.2022.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови кредитного договору, 31.08.2021 відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію, що підтверджується випискою по рахунку (том 1 а.с. 48 - 66).

Як було вказано вище, пунктом 3.2 кредитного договору встановлено, кінцевим терміном повернення кредиту є 30.08.2022.

Крім того, у пункті 3.3 кредитного договору сторони погодили графік зменшення діючого ліміту кредитування:

- до 29.09.2021 - 100 000 грн.;

- 30.09.2021 - 29.10.2021 - 91 666,67 грн.;

- 30.10.2021 - 29.11.2021 - 83 333,34 грн.;

- 30.11.2021 - 29.12.2021 - 75 000,01 грн.;

- 30.12.2021 - 29.01.2022 - 66 666,68 грн.;

- 30.01.2022 - 27.02.2022 - 58 333,35 грн.;

- 28.02.2022 - 29.03.2022 - 50 000,02 грн.;

- 30.03.2022 - 29.04.2022 - 41 666,69 грн.;

- 30.04.2022 - 29.05.2022 - 33 333,36 грн.;

- 30.05.2022 - 29.06.2022 - 25 000,03 грн.;

- 30.06.2022 - 29.07.2022 - 16 666,70 грн.;

- 30.07.2022 - 30.08.2022 - 8 333,37 грн.

Однак, позичальник порушив свої зобов`язання за договором кредиту, не повернув кредитні кошти у строки та розмірах, встановлені договором. Всього позичальником було повернуто банку 17 333,79 грн. тіла кредиту.

За таких обставин, у Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Олександра Євгеновича утворилась заборгованість перед Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" зі сплати суми основної заборгованості (тіла кредиту) у розмірі 82 666,21 грн.

А отже, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 суми основної заборгованості (тіла кредиту) у розмірі 82 666,21 грн. - є обґрунтованими.

Відповідно до п. 3.5.1 кредитного договору, процентна ставка є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірі 26% річних.

Згідно з п. 3.5.5 договору, проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт на основну суму боргу за строк правомірного користування основною сумою боргу, до якого включається день видачі кредиту та перебіг якого припиняється:

1) у випадку своєчасного погашення основної суми боргу - в день фактичного повного погашення основної суми боргу (повернення кредиту) і такий день до розрахунку процентів не включається;

2) у випадку прострочення погашення основної суми боргу - у визначений згідно з умовами цього договору останній день, коли основна сума боргу могла бути погашена без порушення встановленого цим договором строку/терміну, і такий день до розрахунку процентів включається.

При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як один повний день користування кредитом.

Якщо умовами цього договору встановлено зобов`язання позичальника повернути частину основної суми боргу, то щодо неї строк правомірного користування, за який нараховуються проценти, обчислюється аналогічно до викладеного вище.

Пунктом 3.5.6 кредитного договору визначено, що нараховані за період з дня видачі кредиту (траншу) або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по день погашення позичальником кредиту/траншу (або його частини) проценти сплачуються позичальником не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним, а в разі розірвання цього договору або настання остаточного терміну повернення кредиту - одночасно з погашенням всієї основної суми боргу.

З урахуванням п. 3.5.6 кредитного договору, за період з 31.08.2021 по 30.08.2022 позичальник мав сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі 20 288,91 грн.

Однак, позичальник порушив свої зобов`язання за договором кредиту, не сплатив проценти за користування кредитом у строки та розмірах, встановлені договором. Всього позичальником було сплачено банку 6 413,17 грн. процентів.

За таких обставин, у Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Олександра Євгеновича утворилась заборгованість перед Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 13 875,74 грн.

А отже, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 процентів за користування кредитом, нарахованих на підставі п. 3.5.1 кредитного договору, у розмірі 13 875,74 грн. - є обґрунтованими.

Також, відповідно до п. 6.3 кредитного договору, у разі прострочення Позичальником повернення Основної суми боргу або її частини, в тому числі після спливу строку, встановленого для дострокового погашення в повному обсязі Основної суми боргу у випадках відкликання Банком Кредиту, передбачених цим Договором, на прострочену Основну суму боргу або її частину припиняють нараховуватись проценти за користування Кредитом, а згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України за весь час прострочення нараховуються проценти річних у валюті Основної суми боргу в наступному розмірі:

1) 29 % процентів річних проценти(-ів) річних від простроченої суми (у разі прострочення повернення Основної суми боргу, яке Позичальник повинен здійснити у зв`язку з відкликанням Кредиту в порядку, передбаченому п. 3.14. Договору або у зв`язку з настанням остаточного терміну повернення Кредиту, визначеного п. 3.2. Договору з урахування п. 4.2.4. Договору);

2) 26 % процентів річних проценти(-ів) річних від простроченої суми (у разі прострочення повернення Основної суми боргу (відповідної її частини) в інших випадках, відмінних від тих, які визначені пп. 1 цього п. 6.3. Договору),

які підлягають сплаті за весь час прострочення до дня фактичного повернення простроченої Основної суми боргу або відповідної її частини. Зазначені в цьому підпункті проценти не є неустойкою, штрафом, пенею та сплачуються щомісячно у строки, аналогічні тим, які визначені п. 3.5. цього Договору.

Згідно з п. 6.3.1 кредитного договору, проценти за вказаною в цьому п.6.3. Договору ставкою нараховуються на суму простроченої Основної суми боргу або відповідної її частини починаючи з дня (включно), наступного за днем, в який відповідно до умов цього Договору Основна сума боргу або відповідна її частина підлягала поверненню Позичальником, в тому числі, але не виключно, у зв`язку з:

- настанням термінів/спливу строків повернення Основної суми боргу або відповідної її частини, визначених відповідно до п.3.2 цього Договору;

- настанням термінів/спливу строків виконанням вимоги Банку про відкликання Кредиту, визначених п. 3.14 цього Договору;

- виникненням інших обставин/подій. у зв`язку з якими відповідно до цього Договору або Законодавства термін повернення Кредиту або його частини вважається таким, що настав.

Згідно зі ст.ст. 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 наведено висновки про те, що відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 Цивільного Кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 розмежувала поняття проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами та проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами, а отже проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначених в договорі, і такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, і які сплачуються позичальником та порядок виплати яких урегульований частиною 1 статті 1048 та частиною 1 статті 1051 Цивільного кодексу України.

Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання порядок виплати яких урегульований частиною 2 статті 265 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у разі сплати процентів за неправомірне користування кредитом, проценти за користування кредитом за той же період часу не сплачуються.

У постанові від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила відмінності у термінах строк договору, строк виконання зобов`язання та виконання зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 відступила від висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 13.12.2018 у справі №913/11/18, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зазначивши, що тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо наслідків порушення відповідачем строків повернення позичених коштів має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання цивільно-правової відповідальності, в тому числі за порушення грошового зобов`язання, враховуючи, що за пунктом 22 частини 1 статті 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України.

За таких обставин, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України (аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

В п. 81, 87, 91, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).

Щодо можливості нарахування процентів поза межами стоку кредитування Велика Палата Верховного Суду в п. 114-116, 122-123, 128 постанови від 05.04.2023 у справі у справі №910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) зазначила про таке.

Сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.

Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови).

Тобто, проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором (п. 141 постанови ВП ВС від 05.04.2023 у справі у справі №910/4518/16).

Приписи частини другої статті 625 та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом відносини, які не є взаємовиключними, кредитор після прострочення повернення кредиту може вимагати як сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (які нараховуються за статтею 625 ЦК України як наслідок неправомірної поведінки боржника), так і сплати кредиту та процентів за наданий кредит, нарахованих до настання строку повернення кредиту (які нараховуються за статтею 1048 ЦК України як наслідок правомірної поведінки сторін) (п. 143 постанови ВП ВС від 05.04.2023 у справі у справі № 910/4518/16).

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу (постанова Великої Палати ВС від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц).

Так, як було вказано вище, у п. 6.3 кредитного договору сторонами було врегульовано, що проценти, визначені таким пунктом, є процентами річних, передбаченими частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, а не процентами за користування Кредитом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.3 кредитного договору, на підставі ст. 625 ЦК України сторони домовились, що у разі прострочення Позичальником повернення Основної суми боргу або її частини, в тому числі після спливу строку, встановленого для дострокового погашення в повному обсязі Основної суми боргу у випадках відкликання Банком Кредиту, передбачених цим Договором, на прострочену Основну суму боргу або її частину за весь час прострочення нараховуються проценти річних у валюті Основної суми боргу в розмірі 29 % процентів річних проценти(-ів) річних від простроченої суми (у разі прострочення повернення Основної суми боргу, яке Позичальник повинен здійснити у зв`язку з відкликанням Кредиту в порядку, передбаченому п. 3.14. Договору або у зв`язку з настанням остаточного терміну повернення Кредиту, визначеного п. 3.2. Договору з урахування п. 4.2.4. Договору).

Отже, вищевказаним пунктом договору, сторони встановили інший розмір процентів річних, ніж передбачено ст. 625 ЦК України. Що є правом сторін в рамках реалізації принципу свободи договору.

Позивач за порушення позичальником строків повернення тіла кредиту, на підставі п. 6.3 кредитного договору, нарахував останньому до сплати 29 % річних у розмірі 25 085,24 грн. за період з 31.08.2022 по 29.09.2023.

Разом з цим, за порушення позичальником строків повернення тіла кредиту, на підставі ст. 625 ЦК України, позивач нарахував позичальнику до сплати 3 % річних у розмірі 3 630,96 грн. за період з 01.12.2021 по (фактично) 03.10.2023 (з урахуванням кількості днів прострочення, зазначених у розрахунку (том 1 а.с. 67)).

Тобто, у період з 31.08.2022 по 29.09.2023 позивачем здійснюється подвійне нарахування відсотків річних у розмірах 29 % та 3 % за порушення відповідачем строку виконання грошового зобов`язання. Що суперечить нормам чинного законодавства.

Крім того, відповідно до п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Станом на момент розгляду цієї справи воєнний стан в Україні не скасований.

За таких обставин, нарахування банком позичальнику відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України з 24 лютого 2022 року є безпідставним.

Отже, правомірним є нарахування банком 3% річних за порушення строку повернення тіла кредиту за період з 01.12.2021 по 23.02.2022 включно.

За розрахунком суду:

- 3% річних на суму основного боргу 7 666,20 грн. за період з 01.12.2021 по 30.12.2021 становить 18,90 грн.;

- 3% річних на суму основного боргу 15 999,53 грн. за період з 31.12.2021 по 31.01.2022 становить 42,08 грн.;

- 3% річних на суму основного боргу 24 332,86 грн. за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 становить 46 грн.

Всього: 106,98 грн.

За таких обставин, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 106,98 грн.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 3 523,98 грн. та процентів за користування кредитом, нарахованих на підставі п. 6.3 кредитного договору, у розмірі 25 085,24 грн. - є необґрунтованими.

Банком було нараховано позичальнику 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 1 014,53 грн. за період з 11.11.2021 по (фактично, зважаючи на зазначену позивачем у розрахунку кількість днів прострочення) 01.10.2023.

Перевіривши наданий розрахунок 3% річних суд встановив, що:

- По-перше, окрім відсотків за правомірне користування позичальником коштами банку, нарахованими на підставі п. 3.5 кредитного договору, банком здійснюється нарахування 3% річних на проценти за користування кредитом, нараховані на підставі п. 6.3 кредитного договору (як було встановлено вище, у п. 6.3 кредитного договору сторонами було врегульовано, що проценти, визначені таким пунктом, є процентами річних, передбаченими частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, а не процентами за користування Кредитом).

Тобто, фактично банком нараховуються проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, на проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. Що не передбачено жодною нормою права. Оскільки проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, за своєю суттю є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у отриманні кредитором компенсації (плати) від боржника за користування безпідставно утримуваними ним грошовими коштами кредитора.

- По друге, всупереч п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, банком нараховуються 3% річних після 23.02.2022.

За таких обставин, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за період з 11.11.2021 по 23.02.2022 у розмірі 16,56 грн.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 997,97 грн. - є необґрунтованими.

Крім того, банком було нараховано позичальнику інфляційну складову за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 16 046,53 грн. за період з грудня 2021 по вересень 2023.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційної складової суд встановив, що, всупереч п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, банком нараховується інфляційна складова після 23.02.2022.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В Рекомендаціях Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997 № 62-97р зазначено, що сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

За розрахунком суду:

- інфляційна складова на суму боргу 7 666,20 грн. за період з грудня 2021 по лютий 2022 становить 271,26 грн.;

- інфляційна складова на суму боргу 8 333,33 грн. за період з січня 2022 по лютий 2022 становить 243,40 грн.

Всього: 514,66 грн.

З урахуванням викладеного, обґрунтованими є позовні вимоги позивача про стягнення з позичальника інфляційної складової за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 514,66 грн. за період з грудня 2021 по лютий 2022.

Позовні вимоги позивача про стягнення з позичальника інфляційної складової за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 15 531,87 грн. є необґрунтованими.

Також банком було нараховано позичальнику інфляційну складову за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 3 186,30 грн. за період з грудня 2021 по вересень 2023.

Перевіривши наданий розрахунок інфляційної складової суд встановив, що:

- По-перше, окрім відсотків за правомірне користування позичальником коштами банку, нарахованими на підставі п. 3.5 кредитного договору, банком здійснюється нарахування інфляційної складової на проценти за користування кредитом, нараховані на підставі п. 6.3 кредитного договору (як було встановлено вище, у п. 6.3 кредитного договору сторонами було врегульовано, що проценти, визначені таким пунктом, є процентами річних, передбаченими частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, а не процентами за користування Кредитом).

Тобто, фактично банком нараховується інфляційна складова, передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, на проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. Що не передбачено жодною нормою права. Оскільки інфляційна складова, передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, за своєю суттю є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення належних йому грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

- По друге, всупереч п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, банком нараховується інфляційна складова після 23.02.2022.

За розрахунком суду:

- інфляційна складова на суму боргу 1 766,57 грн. за період з грудня 2021 по січень 2022 становить 33,70 грн.;

- інфляційна складова на суму боргу 433,43 грн. за період січень 2022 становить 5,63 грн.;

- інфляційна складова на суму боргу 1 392,02 грн. за період з січня 2022 по лютий 2022 становить 40,66 грн.;

- інфляційна складова на суму боргу 1 825,45 грн. за період лютий 2022 становить 29,21 грн.

Всього: 109,20 грн.

З урахуванням викладеного, обґрунтованими є позовні вимоги позивача про стягнення з позичальника інфляційної складової за несвоєчасне погашення основного процентів за користування кредитом у розмірі 109,20 грн. за період з грудня 2021 по лютий 2022.

Позовні вимоги позивача про стягнення з позичальника інфляційної складової за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 3 077,10 грн. є необґрунтованими.

Пунктом 3.6 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує банку комісійну винагороду за зміну умов цього договору за ініціативою позичальника, зокрема, але не виключно, за зміну кінцевого терміну повернення кредиту, зазначеного в п. 3.2 цього договору, заміну виду або предмету забезпечення, зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, зміну обов`язків за цим договором, зміну строків діючого ліміту кредитування, за виключенням збільшення суми (розміру) максимального ліміту кредитування. Сплата комісійної винагороди здійснюється в розмірі 0,50% від максимального ліміту кредитування на дату підписання відповідного додаткового договору до цього договору про зміну його умов в день його підписання.

Станом на 30.11.2021 банком було нараховано позичальнику комісію у розмірі 0,32 грн. та 3% річних за несвоєчасну сплату нарахованої комісії у розмірі 0,01 грн. за період з 30.08.2022 по (фактично, зважаючи на зазначену позивачем у розрахунку кількість днів прострочення) 25.09.2023.

Банківська комісія - це грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія береться також за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень, пряме дебатування. Аналогічне визначення поняття "Банківська комісія" міститься в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 523/12032/18, від 13 грудня 2023 року у справі № 587/108/23.

Тобто, банківська комісія не є штрафною санкцією за порушення позичальником умов кредитного договору.

Слід звернути увагу на те, що пунктом 3.6 кредитного договору пов`язано обов`язок позичальника сплатити банку комісію безпосередньо із підписанням відповідного додаткового договору до цього договору.

Відповідно, пунктом 3.6 кредитного договору передбачено обов`язок позичальника сплатити банку комісію у разі внесення певних змін до кредитного договору за ініціативою позичальника, що не тотожне порушенню позичальником умов укладеного договору.

Доказів укладення між сторонами додаткових угод до кредитного договору, які б бути підставою для нарахуванню позичальнику комісії на підставі п. 3.6 кредитного договору позивачем до матеріалів справи не долучено.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 простроченої комісії у розмірі 0,32 грн. та 3% річних за несвоєчасне погашення комісії у розмірі 0,01 грн. - є необґрунтованими.

У якості забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (надалі банк або кредитор), Фізичною особою-підприємцем Кузнєцовим Олександром Євгеновичем (надалі - боржник) та ОСОБА_1 (надалі - поручитель) було укладено договір поруки № 103.10-10-456-М/П-1 від 31.08.2021 (надалі - договір поруки).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки, поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору.

Кредитним договором, відповідно до пп. 2 п. 1.1 договору поруки, є договір кредитної лінії № 103.10-10-456-М/КЛ від 31.08.2021.

Згідно з п.п. 2.2.1 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку, визначеному кредитним договором, у тому числі, але не виключно у разі повного чи часткового невиконання боржником зобов`язання, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитом та/або повернення частини кредиту, в тому числі згідно з графіком погашення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою кредитора, та/або щодо сплати комісійних винагород в строки, визначені кредитним договором.

Пунктом 2.5 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов`язання, а також несе визначену законодавством відповідальність за порушення ним встановленого цим договором грошового зобов`язання, в тому числі щодо сплати коштів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Положеннями статті 554 ЦК України встановлено, що, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За умови наявності у основного боржника суми основної заборгованості у розмірі 82 666,21 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 13 875,74 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 106,98 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 16,56 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 514,66 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 109,20 грн., вимоги позивача про солідарне стягнення вказаних сум з Відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Олександра Євгеновича та Відповідача-2: ОСОБА_1 - є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором кредитної лінії з додатком (т. 1 а.с. 23 - 30), договором поруки з додатками (т. 1 а.с. 31 - 41), заявою про відкриття поточного рахунку (т. 1 а.с. 42 - 45), заявою на отримання кредиту (т. 1 а.с. 46), розпорядженням про видачу кредитних коштів (т. 1 а.с. 47), банківськими виписками по рахунку (том 1 а.с. 48 - 66), вимогами з доказами направлення (т. 1 а.с. 70 - 76).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині солідарного стягнення суми основної заборгованості у розмірі 82 666,21 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 13 875,74 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 106,98 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 16,56 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 514,66 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 109,20 грн.

У задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 25 085,24 грн., простроченої комісії у розмірі 0,32 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 3 523,98 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 997,97 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення комісії у розмірі 0,01 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 15 531,87 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 3 077,10 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Олександра Євгеновича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (місцезнаходження: 49107, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 115; ідентифікаційний код 09305480) суму основної заборгованості у розмірі 82 666,21 грн., проценти за користування кредитом у розмірі 13 875,74 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 106,98 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 16,56 грн., інфляційну складової за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 514,66 грн., інфляційну складової за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 109,20 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Олександра Євгеновича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (місцезнаходження: 49107, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 115; ідентифікаційний код 09305480) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 012,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (місцезнаходження: 49107, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 115; ідентифікаційний код 09305480) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 012,31 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 25 085,24 грн., простроченої комісії у розмірі 0,32 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 3 523,98 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 997,97 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення комісії у розмірі 0,01 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 15 531,87 грн., інфляційної складової за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 3 077,10 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 26.04.2023.

Суддя М.О. Ніколенко