ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" квітня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/251/23

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" (вул. Велика Васильківська, 100, Київ 150, 03150) до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПрАТ АЗОВКАБЕЛЬ (65026, Одеська область, м.Одеса, вул. Грецька, 44) про стягнення 8493963,48 грн.;

за участю представників:

від позивача: Григориця В.О. - по довіреності

від відповідача: не з`явились.

ВСТАНОВИВ: Акціонерне товариство "СЕНС БАНК" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 8493963,48грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання зі сторони ПрАТ "Азовкабель" кредитних зобов`язань за Кредитною лінією № PSMB000141/579 від 25.02.2021

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.01.2023р. було відкрито провадження по справі № 916/251/23 за правилами загального позовного провадження.

13.02.2023 Акціонерне товариство "СЕНС БАНК" звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про залучення до справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ПрАТ «АЗОВКАБЕЛЬ» .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.03.2023р. залучено до участі у справі №916/251/23 в якості третьої осіби, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:Приватне акціонерне товариство «АЗОВКАБЕЛЬ»

17.02.2023 відповідач звернувся до суду із клопотанням про передачу справи за правилаит виключної підсудності, а саме передати справу для розгляду в межах провадження у справі №916/3798/21.

Позивач надав письмові заперечення стосовно клопотання відповідача та просить суд відмовити відповідачу у вищезазначеному клопотанні.

Судом відмовлено в задоволені клопотання з наступних підстав.

Статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, чітко визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Так, Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Тобто, за змістом статті 7 КУзПБ у разі якщо боржник не є стороною в майновому спорі або відсутні позовні вимоги до боржника та його майна, то такий спір розглядається в окремому позовному провадженні, а не в межах справи про банкрутство боржника.

В свою чергу, статтею 45 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторонами в судовому процесі є позивачі і відповідачі.

ПрАТ «Азовкабель» не є стороною у справі № 916/251/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, а також до нього або стосовно його майна відсутні будь-які позовні вимоги.

17.02.2023 року відповідач надав до суду відзив на позов в якому зазначає, що відносно ПрАТ «Азовкабель» порушено процедуру банкрутства та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а отже боржник позбавлений можливості виконувати грошові зобов`язання, а тому таке невиконання не призводить до порушення договірних зобов`язань.

Також, на думку Відповідача, задоволення позову в цій справі фактично буде заходом, спрямованим на забезпечення виконання цих зобов`язань, що прямо заборонено ч.1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства.

28.02.2023 позивач надав відповідь на відзив та вважає, що доводи та обставини які викладені у відзиві не спростовують заявлені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 01.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

26.06.2023 відповідачем були подані додаткові письмові пояснення

Сторонами по справі були подані клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 22.04.2024 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

25.02.2021 року Приватне акціонерне товариство «АЗОВКАБЕЛЬ» (далі за текстом - «Позичальник») та Акціонерне товариство «АЛЬФА БАНК» (нова назва АТ «СЕНС БАНК») (далі за текстом - «Банк») уклали Договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №РSМВ000141/579 (надалі - «Кредитна лінія») шляхом його підписання.

Відповідно до п. 1.3.1 Кредитного договору Банк в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, зобов`язується надати Клієнту' кредит у національні валюті, а Клієнт зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування Кредитом, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови цього Кредитного договору та повернути Банку Кредит у терміни, встановлені Кредитним договором.

Відповідно до умов Кредитного договору сторони погодили, що Банк нараховує проценти на залишок строкової заборгованості Позичальника за Кредитною лінією (далі за текстом - «Базова процентна ставка») у розмірі, визначеному за формулою:

Індекс UIRD) (ЗМ) (змінна величина)(далі за текстом - індекс UIRD) + 6 % (шість процентів) річних (фіксована маржа).

Термін «індекс UIRD» у цьому Договорі позначаються український індекс ставок за депозитами фізичних осіб (Ukrainian Index of Retail Deposit Rates) - середньозважена річна ставка, що розраховується кожного банківського дня і системі Thomson Reuters на основі номінальних ставок по строкових депозитах фізичних осіб у гривні на строк 3 (три) місяці з виплатою процентів після закінчення після закінчення дії депозитного договору і опублікований в Thomson Reuters або опублікований на сайті Національного банку України в мережі Інтернет www.bank.ua. У випадку розходження значень ставки UIRD між різними джерелами інформації перевага надається значенню ставки UIRD що опублікована на у Thomson Reuters.

Сторони погоджуються з тим, що індекс UIRD ґрунтується на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, дозволяє визначити ринкову вартість кредитних ресурсів та встановлюється незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

П. 1.3.2. Договору встановлює, що на день укладення цього Договору розмір Базової ставки складає 7,48 % (сім цілих сорок вісім сотих процента) річних + 6 % (шість процентів) річних = 13,48 % (тринадцять цілих сорок вісім сотих процента) річних, при цьому застосовано розмір Індексу UIRD станом на 24.02.2021 року.

При цьому, пунктом 1.3.5 Кредитної лінії сторони погодились, що розрахунок та перегляд Базової процентної ставки здійснюється без укладення окремої додаткової угоди до цього Договору.

Відповідно до п. 6.2 та 6.3 Кредитної лінії Проценти нараховуються щомісячно, не рідше одного разу на місяць на суму кожного траншу протягом усього строку користування ним, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (метод факт/факт). Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кожного з Траншів день його надання враховується, а день повернення - не враховується.

Позивач зазначає, що відповідно, до Заяви на видачу кредитних коштів (траншів) АТ «АЛЬФА БАНК» видав ПАТ «АЗОВКАБЕЛЬ» кредитні кошти в розмірі 12 000 000.00 грн. на строк по 25.05.2021 року. Станом на 25.05.2021 року Позичальник не повернув отриманий Кредит Банку.

Позивач стверджує, що в результаті невиконання кредитних зобов`язань зі сторони ПрАТ «Азовкабель» за Кредитною лінією №РSМВ000141/579 від 25.02.2021 року станом на 28.12.2022 року обліковується заборгованість в розмірі: 8 493 963,48 гривень з яких:

-прострочена заборгованість за кредитом - 7 784 393,74 гривень (сім мільйонів сімсот вісімдесят чотири тисячі триста дев`яносто три гривні 74 копійки);

-прострочена заборгованість по процентах - 709 569,74 гривень (сімсот дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 74 копійки).

З метою , забезпечення виконання зобов`язань перед АТ «АЛЬФА БАНК» за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №РSМВ000141/579, 25 лютого 2021 року між ОСОБА_1 (надалі - «Поручитель») та Акціонерним товариством «АЛЬФА БАНК» було укладено Договір поруки №РSМВ000141/579/1 (надалі - «Договір поруки»).

Відповідно до п. 1.1 вищезазначеного Договору поруки, Поручитель поручаються за виконання Приватним акціонерним товариством «АЗОВКАБЕЛЬ» зобов`язання, що виникло на підставі Договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №РSМВ000141/579, укладеного між Банком та Боржником 25 лютого 2021 року або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому в тому числі:

- обов`язку повернути Банку наданий на підставі Основного договору кредит у загальній сумі, що у будь-який момент часу не перевищуватиме ліміт кредитної лінії. Кожен з траншів, шляхом надання яких наданий кредит, повинен бути повернутий у строк, визначений у заяві, на підставі якої цей транш надано, але не пізніше, ніж у день закінчення строку дії кредитної лінії;

- обов`язку щомісяця сплачувати Банку проценти за користування кредитом, наданим за кредитною лінією у розмірі, який є Базовою процентною ставкою та обчислюється за формулою: індекс UIRD (ЗМ) (змінна величина) + 6% (шість процентів) річних (фіксована маржа), з урахуванням компенсаційної процентної ставки, яка обчислюється згідно основного договору та застосовується за кредитом до дати його погашення, за умови вчасного та у повному обсязі виконання Боржником своїх зобов`язань за основним договором, або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни основного договору, у строк, визначений в основному договорі;

- обов`язку спланувати Банку проценти від простроченої суми кредиту (його частини), наданого за кредитною лінією, у розмірі, який є базовою процентною ставкою та обчислюється за формулою: індекс UIRD (ЗМ) (змінна величина) + 6% (шість процентів) річних (фіксована маржа) (з урахуванням компенсаційної процентної ставки, яка обчислюється згідно основного договору, - якщо прострочення складає не більше 15 календарних днів), яка застосовується за кредитом до дати його погашення.

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки, ПрАТ «АЗОВКАБЕЛЬ» і Поручитель - Шпалтакова Т.В. відповідають перед Банком за порушення обов`язків, передбачених пунктом 1.1 договору Поруки, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Позивач зазначає, що Позичальник допустив виникнення заборгованості за Кредитним договором, чим порушив умови Кредитного договору та вимоги чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду з відповідним позовом, що розглядається судом в межах цієї справи та просить суд стягнути з відповідача 8 493 963,48 гривень з яких прострочена заборгованість за кредитом складає 7 784 393,74 гривень та прострочена заборгованість по процентах складає 709 569,74 гривень

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Положеннями ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, 25.02.2021 року Приватне акціонерне товариство «АЗОВКАБЕЛЬ» (далі за текстом - «Позичальник») та Акціонерне товариство «АЛЬФА БАНК» (нова назва АТ «СЕНС БАНК») (далі за текстом - «Банк») уклали Договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №РSМВ000141/579 (надалі - «Кредитна лінія») шляхом його підписання.

Відповідно до п. 1.3.1 Кредитного договору Банк в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, зобов`язується надати Клієнту' кредит у національні валюті, а Клієнт зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування Кредитом, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови цього Кредитного договору та повернути Банку Кредит у терміни, встановлені Кредитним договором.

Відповідно до умов Кредитного договору сторони погодили, що Банк нараховує проценти на залишок строкової заборгованості Позичальника за Кредитною лінією (далі за текстом - «Базова процентна ставка») у розмірі, визначеному за формулою:

Індекс UIRD) (ЗМ) (змінна велнчнна)(далі за текстом - індекс UIRD) + 6 % (шість процентів) річних (фіксована маржа).

П. 1.3.2. Договору встановлює, що на день укладення цього Договору розмір Базової ставки складає 7,48 % (сім цілих сорок вісім сотих процента) річних + 6 % (шість процентів) річних = 13,48 % (тринадцять цілих сорок вісім сотих процента) річних, при цьому застосовано розмір Індексу UIRD станом на 24.02.2021 року.

При цьому, пунктом 1.3.5 Кредитної лінії сторони погодились, що розрахунок та перегляд Базової процентної ставки здійснюється без укладення окремої додаткової угоди до цього Договору.

Відповідно до п. 6.2 та 6.3 Кредитної лінії Проценти нараховуються щомісячно, не рідше одного разу на місяць на суму кожного траншу протягом усього строку користування ним, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (метод факт/факт). Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кожного з Траншів день його надання враховується, а день повернення - не враховується.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько- господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено статтею 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до Заяви на видачу кредитних коштів (траншів) АТ «АЛЬФА БАНК» видав ПАТ «АЗОВКАБЕЛЬ» кредитні кошти в розмірі 12 000 000.00 грн. на строк по 25.05.2021 року. Станом на 25.05.2021 року.

Позичальник не повернув отриманий Кредит Банку.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна ного умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що В результаті невиконання кредитних зобов`язань зі сторони ПрАТ «Азовкабель» за Кредитною лінією №РSМВ000141/579 від 25.02.2021 року станом на 28.12.2022 року обліковується заборгованість в розмірі: 8 493 963,48 гривень з яких:

-прострочена заборгованість за кредитом - 7 784 393,74 гривень;

-прострочена заборгованість по процентах - 709 569,74 гривень.

Позичальником порушено умови кредитних договорів в частині своєчасного повернення кредиту та сплати комісії, внаслідок чого Кредитор набув права стягнення кредитної заборгованості з позичальника та поручителя як солідарних боржників.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Частиною 1 ст.548 ЦК України, якою визначені загальні умови забезпечення виконання зобов`язання, передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Так, в силу приписів ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З метою , забезпечення виконання зобов`язань перед АТ «АЛЬФА БАНК» за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №РSМВ000141/579, 25 лютого 2021 року між ОСОБА_1 (надалі - «Поручитель») та Акціонерним товариством «АЛЬФА БАНК» було укладено Договір поруки №РSМВ000141/579/1 (надалі - «Договір поруки»).

Відповідно до п. 1.1 вищезазначеного Договору поруки, Поручитель поручаються за виконання Приватним акціонерним товариством «АЗОВКАБЕЛЬ» зобов`язання, що виникло на підставі Договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №РSМВ000141/579, укладеного між Банком та Боржником 25 лютого 2021 року або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому в тому числі:

- обов`язку повернути Банку наданий на підставі Основного договору кредит у загальній сумі, що у будь-який момент часу не перевищуватиме ліміт кредитної лінії. Кожен з траншів, шляхом надання яких наданий кредит, повинен бути повернутий у строк, визначений у заяві, на підставі якої цей транш надано, але не пізніше, ніж у день закінчення строку дії кредитної лінії;

- обов`язку щомісяця сплачувати Банку проценти за користування кредитом, наданим за кредитною лінією у розмірі, який є Базовою процентною ставкою та обчислюється за формулою: індекс UIRD (ЗМ) (змінна величина) + 6% (шість процентів) річних (фіксована маржа), з урахуванням компенсаційної процентної ставки, яка обчислюється згідно основного договору та застосовується за кредитом до дати його погашення, за умови вчасного та у повному обсязі виконання Боржником своїх зобов`язань за основним договором, або у будь-якому іншому (більшому або меншому) розмірі, якщо такий буде встановлений шляхом зміни основного договору, у строк, визначений в основному договорі;

- обов`язку спланувати Банку проценти від простроченої суми кредиту (його частини), наданого за кредитною лінією, у розмірі, який є базовою процентною ставкою та обчислюється за формулою: індекс UIRD (ЗМ) (змінна величина) + 6% (шість процентів) річних (фіксована маржа) (з урахуванням компенсаційної процентної ставки, яка обчислюється згідно основного договору, - якщо прострочення складає не більше 15 календарних днів), яка застосовується за кредитом до дати його погашення.

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки, ПрАТ «АЗОВКАБЕЛЬ» і Поручитель - Шпалтакова Т.В. відповідають перед Банком за порушення обов`язків, передбачених пунктом 1.1 договору Поруки, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання позичальником взятих на себе обов`язків за кредитним договором, суд вважає обґрунтованими вимоги Банку про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором.

Отже враховуючи вищенаведене, позовні вимоги Акціонерного товариства СЕНС БАНК щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі в розмірі 8 493 963,48 гривень з яких прострочена заборгованість за кредитом - 7 784 393,74 гривень та прострочена заборгованість по процентах - 709 569,74 гривень підлягають судом задоволенню.

Станом на день розгляду справи, відповідачі борг не сплатили, документів спростовуючи позовні вимоги не надали.

Заперечення відповідача викладені у відзиві судом до уваги не приймаються з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що відносно ПрАТ «Азовкабель» порушено процедуру банкрутства та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а отже боржник позбавлений можливості виконувати грошові зобов`язання, а тому таке невиконання не призводить до порушення договірних зобов`язань.

Також, на думку Відповідача, задоволення позову в цій справі фактично буде заходом, спрямованим на забезпечення виконання цих зобов`язань, що прямо заборонено ч.1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства Мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Аналіз цієї норми дозволяє дійти висновку, що мораторій характеризується: правовими наслідками, які виникають у результаті його введення; колом осіб, на яких поширюється дія мораторію; колом вимог кредиторів, на які поширюється дія мораторію. При цьому останнє визначається як змістом самих вимог, так і періодом їх виникнення. Часові межі, що стосуються вимог за зобов`язаннями боржника, на які поширюється дія мораторію, встановлені доволі чітко: мораторій на вимоги кредиторів поширюється відносно зобов`язань, строк виконання яких настав до дня введення мораторію.

Щодо зобов`язань, на які поширюється мораторій, слід зазначити таке.

У ст. 41 Кодексу сказано, що мораторій поширюється на декілька різновидів зобов`язань: грошові зобов`язання, що виникають з цивільних (господарських) правовідносин, зобов`язання зі сплати податків та зборів і заходи, що спрямовані на забезпечення виконання цих зобов`язань.

Слід зазначити, що сама по собі ч. 1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства визначає виключно боржника як особу, на зобов`язання якої щодо кредиторів поширюється дія мораторію.

Також, слід зазначити, що мораторій на вимоги кредиторів поширюється тільки на вимоги осіб, що є кредиторами в розумінні Кодексу з процедур банкрутства.

Зокрема, Кодекс з процедур банкрутства встановлює кваліфікуючі ознаки для кредиторів, що значною мірою звужують коло осіб, які визнаються кредиторами. До того ж статус кредитора надає особі визначений обсяг прав саме в межах справи про банкрутство.

Так, ст. 1 Кодексу з процедур банкрутства визнає кредитором юридичну або фізичну особу, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, під вимогами кредитора Кодекс має на увазі вимоги останнього щодо боржника за основним зобов`язанням і не поширює не визначення на можливі вимоги нього ж кредитора до поручителя, які випливають із забезпечення виконання основного зобов`язання.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Інші посилання відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України"

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Акціонерного товариства СЕНС БАНК є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" (вул. Велика Васильківська, 100, Київ 150, 03150, ) 7784393,74 ., прострочена заборгованість по процентах в розмірі 709569,74грн. та 127409,45 грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 02 травня 2024 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов