ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" квітня 2024 р. Cправа № 902/293/24

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Київстар" (вул. Дегтярівська, 53, м. Київ, 03113)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про: стягнення 15478,44 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Київстар" з вимогами до громадянки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Угодою про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку № 10437648 від 21.05.2021 у загальному розмірі 15 478,44 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов Угоди про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку № 10437648 від 21.05.2021 та Замовлення, у якому визначено перелік абонентських номерів та вартість обраних тарифів, в частині повної та своєчасної оплати вартості замовлених та отриманих послуг зв`язку, внаслідок чого Приватним акціонерним товариством "Київстар" заявлено до стягнення з ОСОБА_1 15 478,44 грн основного боргу за період з 31.01.2022 по 29.02.2024.

Оскільки відповідачем у справі вказано громадянку ОСОБА_1 (фізична особа, що не є підприємцем), суд, у відповідності до вимог ч.ч. 6, 7 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України здійснив запит (вих. № 902/293/24/328/24 від 18.03.2024) до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані (в т.ч. дату народження), що містяться в картотеці реєстраційного обліку про громадянку ОСОБА_1 у строки, визначені ч. 7 ст. 176 ГПК України.

Листом № 04/00/011/121021 від 21.03.2024 Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради повідомив про місце реєстрації громадянки ОСОБА_1 .

Суд, ухвалою від 01.04.2024, за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 902/293/24 за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням розгляду справи по суті на 30.04.2024.

На визначену судом дату представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений ухвалою від 01.04.2024, яка 01.04.2024 доставлена до його електронного кабінету в ЄСІТС.

Відповідачка правом участі в засіданні суду також не скористався. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, що направлена відповідачці повернута до суду з поштовою відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок вручення рекомендованих поштових відправлень врегульовано Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі Правила).

Із вказаних Правил надання послуг поштового зв`язку слідує, що невручення рекомендованого поштового відправлення під час доставки є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Також відповідно до висновків КАС ВС, викладених у постанові від 23.11.2023 у справі №990/14340/23, кореспонденція із позначкою "за закінченням терміну зберігання" з урахування конкретних обставин може вважатися належним доказом виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу.

Крім того, суд зазначає, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі №902/293/24 офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, доступ до якого є безоплатним та цілодобовим.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідачки про дату, час та місце судового слухання, але остання не скористалася правом на участь у судовому засіданні.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

Будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву, на день розгляду справи від відповідачки до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідачку належним чином було повідомлено про дане судове засідання. Неявка останньої є підставою до розгляду справи за її відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

За наслідками судового засідання 30.04.2024 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

11.05.2021 між Приватним акціонерним товариством "Київстар" (Оператор, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Бахур Олександрою Русланівною (Абонент, відповідач) була укладена Угода № 10437648 про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку (Угода), відповідно до якої Оператор надає Абоненту послуги рухомого мобільного зв`язку (надалі - послуги зв`язку), а Абонент користується вищенаведеними послугами зв`язку та своєчасно оплачує їх вартість Оператору на умовах, викладених в цій Угоді (п. 2.1.).

Відповідно до п. 3.2.1. Угоди абонент зобов`язується своєчасно оплачувати послуги зв`язку оператора згідно з чинними тарифами, підтримувати авансовий платіж не нижче мінімального рівня, встановленого діючими тарифами, та сплачувати щомісячну абонентну плату. Абонентна плата сплачується абонентом і в тому випадку, коли надання йому послуг зв`язку призупинено, за неоплату наданих оператором послуг зв`язку. У випадку виникнення заборгованості абонента щодо наданих оператором послуг зв`язку, абонент зобов`язаний погасити таку заборгованість протягом 5 днів з моменту, який настав раніше: (а) отримання від оператора відповідного повідомлення або (б) припинення надання послуг зв`язку внаслідок вичерпання авансового платежу нижче мінімального рівня.

Згідно із пп. 3.4.1. п. 3.4 "Обов`язки Оператора" Угоди визначено, що після укладення Замовлення Оператор надає Абоненту SIM-карту, вказаний у Замовленні телефонний номер у Мережі Оператора і послуги зв`язку.

Відповідно до п. 3.4.2. Угоди оператор щомісяця, способом інформування, погодженим сторонами, що фіксується в замовленні або в письмовій заяві абонента, може надавати абоненту інформацію щодо стану його особового рахунку та документи щодо наданих послуг зв`язку, здійснених платежів, а також за запитом абонента інформує його про використання авансового платежу до суми мінімального рівня, встановленої у чинних тарифах.

Пунктами 4.1.-4.3. Угоди сторони погодили, що абонент здійснює оплату замовлених послуг зв`язку згідно з обраним ним тарифним планом. Оплата абонентом послуг зв`язку здійснюється згідно з чинними тарифами. Абонент має один особовий рахунок, за яким здійснюються розрахунки за надання послуг зв`язку щодо всіх наявних у абонента телефонних номерів в мережі оператора. За згодою сторін оператор може надавати особові рахунки для кожного телефонного номера або окремих груп телефонних номерів.

За змістом п. 4.5. при наближенні розміру авансового платежу до мінімального рівня Оператор має право проінформувати Абонента про необхідність внесення наступного Авансового платежу. У випадку виникнення заборгованості Абонента щодо наданих послуг зв`язку, Оператор має право призупинити надання послуг зв`язку до моменту внесення Абонентом наступного Авансового платежу та повного погашення заборгованості.

У пункті 6.8. Угоди визначено, що відносини сторін, крім цієї Угоди, регулюються Умовами, з якими Абонент погоджується, укладаючи цю Угоду.

Угода набуває сили після підписання уповноваженими представниками сторін з моменту реєстрації у Центрі обслуговування абонентів і діє протягом 4 (чотирьох) років. У випадку, якщо жодна із сторін за 5 днів до закінчення дії угоди не попередить іншу сторону про свій намір припинити дію угоди, угода автоматично пролонгується на кожні наступні 4 роки. У разі наміру однієї із сторін припинити дію цієї угоди, ця сторона зобов`язана письмово попередити іншу сторону в строк не пізніше як за 5 (п`ять) днів до моменту припинення угоди. При припиненні дії цієї угоди абонент особисто подає до центру обслуговування абонентів заяву встановленого зразка та повертає SІM-карту (п. 6.1. Угоди).

Угода про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку № 10437648 від 11.05.2021 містить підписи обох сторін.

Сторонами підписано Замовлення від 11.05.2021 до договору №10437648 від 11.05.2021, згідно з яким Абонент підтвердив отримання повної детальної інформації щодо послуг зв`язку ПрАТ "Київстар" і умовами тарифних планів Оператора.

Як зазначено у позовній заяві, відповідач зобов`язаний до 20 числа кожного місяця здійснювати оплату наданих послуг. Однак, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання, передбачені Договором щодо оплати послуг, а відтак, допустила порушення взятих на себе зобов`язань.

ПрАТ «КИЇВСТАР» були виставлені відповідачці рахунки на оплату: № 9-1034866 від 31.01.2022 на суму 103,37 грн.; № 10-4085873 від 28.02.2022 на суму 188,03 грн.; № 12-7590228 від 30.04.2022 на суму 575,05 грн.; № 13-10277999 від 31.05.2022 на суму 404,74 грн.; № 14-13159530 від 30.06.2022 на суму 357,35 грн.; №15-16478220 від 31.07.2022 на суму 404,74 грн.; №16-18077285 від 31.08.2022 на суму 115,46 грн., №17-21291127 від 30.09.2022 на суму 163,84 грн.

При цьому суд зважає, що станом на 31.01.2022 за відповідачкою рахувалась заборгованість в сумі 12 955,53 грн., яка оплачена останньою частково, в сумі 11,00 грн. Зазначена заборгованість включена позивачем до рахунку № 9-1034866 від 31.01.2022 з визначенням плати за місяць в розмірі 103,37 грн. та загальної суми до сплати 13 047,90 грн. (12 955,53 грн. + 103,37 грн. - 11,00 грн. = 13 047,90 грн.). В подальшому зазначена сума заборгованості відображалась позивачем у щомісячних рахунках в період з лютого по вересень 2022 року. Відтак, станом на 30.09.2022 за відповідачкою рахувалась заборгованість в розмірі 15 478,44 грн.

В період з жовтня 2022 року по лютий 2024 року позивачем виставлено помісячні рахунки на оплату з сумою 15 478,44 грн, а саме: № 04 від 31.10.2022; № 47 від 30.11.2022; № 83 від 31.12.2022; № 9 від 31.01.2023; № 29 від 28.02.2023; № 62 від 31.03.2023; № 74 від 30.04.2023; № 59 від 31.05.2023; № 24 від 30.06.2023; № 27 від 31.07.2023; № 83 від 31.08.2023; № 07 від 30.09.2023; № 04 від 31.10.2023; № 01 від 30.11.2023; № 17 від 31.12.2023; № 48 від 31.01.2027; № 23 від 29.02.2023.

Також позивач надав розрахунок заборгованості по Договору №10437648 від 11.05.2021 (особовий рахунок №10437648), згідно з яким сальдо станом на 29.02.2024 становить 15 478,44 грн., що підтверджується рахунками.

Відтак, станом на 29.02.2024 у відповідачки перед позивачем обліковується заборгованість на загальну суму 15 478,44 грн.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у статті 193 ГК України.

Укладена між сторонами Угода про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку №10437648 від 11.05.2021 за своєю правовою природою є договором надання послуг, а відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За умовами частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пункту 16 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 (Правила) надання послуг здійснюється на замовлення споживача на підставі укладеного договору.

Статтею 63 Закону України "Про телекомунікації" врегульовано порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг. Положеннями цієї статті визначено, що телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Також визначено умови надання зазначених послуг, якими є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; та наявність оплати замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Згідно із частиною 5 статті 33 Закону України "Про телекомунікації" споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Відповідно до пп. 6 п. 36 Правил споживачі зобов`язані виконувати умови договору, в тому числі своєчасно оплачувати отримані послуги.

Положенням статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.1 Угоди Абонент здійснює оплату замовлених послуг зв`язку згідно з обраним ним Тарифним планом.

Згідно із п. 72 Правил надання послуг у разі здійснення розрахунків за отримані послуги на умовах наступної оплати абонент оплачує послуги після закінчення розрахункового періоду. Плата вноситься після отримання ним рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не встановлено договором відповідно до законодавства. Оператор, провайдер має право визначати рівень заборгованості абонента з оплати послуг та/або суму ліміту для надання послуг на умовах наступної оплати, у разі перевищення якої скорочується перелік послуг чи припиняється їх надання. У разі коли договором визначено граничну суму, на яку можуть бути надані послуги на умовах наступної оплати, оператор, провайдер зобов`язаний попередньо повідомити абонента про досягнення такої суми.

Відповідно до пунктів 7.10., 7.12. та 7.13. Умов надання телекомунікаційних послуг ПрАТ "Київстар" (розміщених у відкритому доступі на сайті ПрАТ "Київстар" за посиланням https://kyivstar.ua/about/important-data/termsandcontract) розрахунки за Послуги здійснюються з виставленням рахунків за умови замовлення їх отримання Абонентом шляхом надання Оператору відповідної письмової заяви або у порядку, передбаченому в Договорі. Деталізовану інформацію про належну до сплати суму Абонент отримує за допомогою Системи самообслуговування або у Центрі обслуговування. Додатково інформацію про належну до сплати суму Контрактний Абонент та Корпоративний Абонент отримує поштою (у тому числі електронною), якщо таке інформування передбачене у Договорі. У разі, якщо оплата Послуг здійснюється на умовах попередньої оплати, Абонент вносить оплату до моменту закінчення коштів на Особовому рахунку або до моменту досягнення Граничної суми. У разі, якщо оплата Послуг здійснюється після їх надання, Абонент зобов`язаний здійснити оплату нарахованої до сплати суми до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі, якщо Абонент, який здійснює оплату Послуг за виставленими Оператором рахунками, до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, не отримає рахунок, він зобов`язаний звернутися до Оператора для отримання інформації про належну до сплати суму та здійснити оплату до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Отже, за умовами п. 7.13. Умов надання телекомунікаційних послуг ПрАТ "Київстар" у разі не отримання Абонентом рахунку, останній зобов`язаний звернутися до Оператора для отримання інформації про належну до сплати суму та здійснити оплату до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, тобто обов`язок отримання рахунку покладено на відповідачку, що не змінює строку оплати - до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Таким чином, позивачем за період січні 2021 року лютий 2024 року виставлено відповідачці рахунки, із яких, із врахуванням здійснених відповідачкою проплат в сумі 11,00 грн та початкового сальдо, підтверджується наявність заборгованості в розмірі 15 478,44 грн. Проте вказану заборгованість відповідачкою не сплачено, як і документально не спростовано. Поряд з цим суд враховує позицію, викладену у постанові КГС ВС від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати заборгованості, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Окрім того, суд враховує правову позицію, наведену у постановах Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17, від 09.11.2018 у справі №911/3685/17, від 30.01.2019 у справі №905/2324/17, від 08.05.2019 у справі №910/9078/18, від 21.05.2019 у справі №904/6726/17, від 05.06.2019 у справі №905/1562/18, від 10.06.2019 у справі №911/935/18 та від 11.06.2019 у справі №904/2394/18, згідно з якою, з урахуванням конкретних обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідачки перед позивачем слідує з умов укладеної між сторонами Угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Всупереч наведеним вище нормам відповідачка не подала до суду відзиву, доказів в спростування позовних вимог, власного контррозрахунку заборгованості чи доказів погашення заборгованості.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

При цьому суд зважає, що за наявною у матеріалах справи випискою з ЄДРЮОФОПГФ, 27.04.2022 ОСОБА_1 припинила свою діяльність у статусі Фізичної особи-підприємця.

Згідно із частиною 9 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

За змістом статей 51, 52, 598, 609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Зазначений висновок підтверджений постановами Верховного Суду від 28.07.2021 року у справі № 335/4675/19 та від 17.02.2021 року у справі № 265/6586/19.

Якщо боржник фізична особа-підприємець ліквідований, то з позовом про стягнення заборгованості потрібно звертатися не до цивільного суду, а до господарського (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі № 127/23144/18).

Отже, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її зобов`язання за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. Відтак, зобов`язання Фізичної особи-підприємця Бахур Олександри Русланівни за Угодою про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку №10437648 від 11.05.2021 перейшли до ОСОБА_1 як фізичної особи.

Судові витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн за подання позовної заяви покладаються на відповідачку відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 226, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Київстар" (вул. Дегтярівська, 53, м. Київ, 03113, ) 15 478 грн. 44 коп. - основного боргу та 3 028 грн. 00 коп. - витрат на сплату судового збору.

Примірник рішення направити позивачу та представнику позивача ОСОБА_2 - до електронних кабінетів в ЄСІТС, відповідачу - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 03 травня 2024 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу ( АДРЕСА_1 )