ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 Справа № 917/2033/19

Суддя Господарського суд Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 917/2033/19

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз", вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ,01021

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", вул. Володимира Козака, 2-а, м. Полтава, Полтавська область,36000

про стягнення 211 371 564,75 грн

За участю представників:

від позивача - Жирний О.С. (поза межами приміщення суду - в режимі відеоконференції), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН № 4841 від 26.07.2017

від відповідача - відсутній

В судовому засіданні суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення суду та повідомив, що повний текст рішення суду буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частин рішення.

ВСТАНОВИВ:

22.11.2019 Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (позивач) звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" (відповідач) про стягнення 211 371 564,75 грн заборгованості, яка складається з 180 803 425,21 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 22 869 182,17 грн пені, 2 066 867,13 грн 3% річних та 5 632 090,24 грн інфляційних втрат.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконав зобов`язання з оплати послуг балансування по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 року, які надані позивачем через не здійснення відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних балансів в порядку встановленому Кодексом ГТС.

Рішенням Господарського суду Полтавської області (суддя Тимощенко О.М.) від 07.06.2022, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022, у справі № 917/2033/19 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.01.2023 рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2022 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 у справі № 917/2033/19 скасовані, справу №917/2033/19 направлено на новий розгляд.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2023 справа №917/2033/19 передана на розгляд судді О.О.Ореховській.

Згідно ухвали Господарського суду Полтавської області від 06.02.2023 суддя Ореховська О.О. прийняла справу № 917/2033/19 до свого провадження. Також зазначеною ухвалою суду зазначену справу постановлено розглядати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 07.03.2023, встановлено сторонам строки подання заяв по суті спору.

23.02.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 2386), відповідно до якого відповідач проти позову заперечує за мотивами, наведеними у відзиві.

07.03.2023 в судовому засіданні суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та перерву у підготовчому засіданні до 11.04.2023 до 11:30год.

14.03.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 3223).

Судове засідання 11.04.2023 не відбулось у зв`язку з відпусткою судді Ореховської О.О., у зв"язку з чим ухвалою суду від 18.04.2023 визначено нові дату та час проведення судового засідання по справі - 02.05.2023, 11:15год.

02.05.2023 від відповідача надійшло клопотання (вх. № 5504) про зупинення провадження у справі № 917/2033/19 до розгляду об"єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №918/686/21 про стягнення заборгованості за договором транспортування природного газу з підстав невиконання зобов"язань за договором.

02.05.2023 від позивача надійшло заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі ( вх. № 5471).

В судовому засіданні 02.05.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву в підготовчому засіданні до 06.06.2023 до 13:00 год.

Згідно ухвали Господарського суду Полтавської області від 06.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, закрито підготовче провадження у справі № 917/2033/19, справу призначено до судового розгляду по суті на 06.07.2023 на 11:40год.

В судовому засіданні 06.07.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 21.09.2023 до 10:00год.

Через загрозу безпеці учасників справи та працівників суду, у зв`язку з тим, що 21.09.2023 у Полтавській області була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі № 917/2033/19, яке призначене на 21.09.2023 о 10:00год, не відбулось.

В умовах воєнного стану, введеного в Україні 24 лютого 2022 року Указом Президента № 64/2022 від 24.02.2022, суд повинен забезпечити безпеку учасників судового провадження та запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист і визначених законом процесуальних прав.

З огляду на зазначене, ухвалою суду від 25.09.2023 визнано нові дата та час проведення судового засідання - 26.10.2023 об 11:00год.

У судовому засіданні 26.10.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 05.12.2023 до 10:30год.

05.12.2023 від представника відповідача надійшло клопотання (вх. № 15620) про перенесення судового засідання, призначеного на 05.12.2023, на іншу дату.

У судовому засіданні 05.12.2023 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 18.01.2024 до 09:30год.

18.01.2024 від представника відповідача надійшло клопотання (вх. № 675) про перенесення судового засідання, призначеного на 05.12.2023, на іншу дату у зв"язку з неможливістю забезпечення представництва в судовому засіданні.

У судовому засіданні 18.01.2024 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 15.02.2024 до 10:30год.

15.02.2024 року судове засідання не відбулось у зв"язку із проходженням суддею Ореховською О.О. періодичного навчання у Національній школі суддів України з 12 лютого по 16 лютого 2024 року, у зв"язку з чим ухвалою суду від 21.02.2024 було визначено нові дата та час проведення судового засідання по справі № 917/2033/19 - 28.03.2024 об 11:30год.

28.03.2024 від представника відповідача надійшло клопотання (вх. № 4255) про перенесення судового засідання, призначеного на 28.03.2025, на іншу дату у зв"язку з неможливістю його явки в дане судове засідання.

У судовому засіданні 28.03.2024 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 24.04.2024 до 11:00год.

Позивач повідомлений про дату та час проведення наступного судового засідання - 24.04.2024 до 11:00год. в судовому засіданні 28.03.2024 ( представник позивача був присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції).

Відповідач у справі повідомленій про дату та час проведення наступного судового засідання ухвалою суду від 28.03.2024. Зазначена ухвала суду надіслана відповідачу у справі в його електронний кабінет у системі ЄСІТС і була йому доставлена 29.03.2024 в 16:21, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (залучена до матеріалів справи).

За визначенням п. 2 ч. 6, ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно ч. 7 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням зазначених положень процесуального закону учасники у справі належним чином були повідомлені про дату та час проведення судового засідання.

Відповідач явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, його явка судом обов"язковою не визнавалась.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

Під час розгляду справи судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (позивач, за текстом договору - Оператор) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (відповідач, за умовами договору - Замовник) укладено Договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 (далі - Договір; т. 1 а.с. 10а-20).

Відповідно до пункту 2.2. Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор) від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс ГТС), з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.3. Договору визначено послуги, які можуть бути надані за ним замовнику, а саме: 1) послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); 2) послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); 3) послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

Обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього Договору (п. 2.4. Договору).

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.5 договору).

Відповідно до п. 2.6. Договору Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7 Договору).

Згідно п. 2.8 Договору, додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Відповідно до п. 3.1. Договору, Оператор зобов`язаний, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від Замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом.

Згідно з п. 3.2 Договору Оператор має право, зокрема, стягувати із Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим Договором; користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи.

Відповідно до п. 4.1 Договору Замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим Договором та кодексом, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; здійснити додаткову оплату Оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; реєструвати в Реєстрі споживачів постачальника на інформаційній платформі Оператора споживачів, стосовно яких він є діючим постачальником; здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природного газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим Договором; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що Замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

За умовами пункту 5.1. Договору порядок комерційного обліку природного газу (в тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу ГТС та з урахуванням цього Договору.

За змістом п. 5.4 Договору окремим додатком 3 до цього Договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/ прямим споживачем/ газовидобувним підприємством/ виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного Замовника.

Відповідно п. 6.1 Договору Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності).

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом ГТС. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

За умовами пунктів 7.1., 7.2. Договору вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС. Оператор розміщує інформацію про чинні тарифи та базову ціну газу на своєму веб-сайті: www.utg.ua.

Розділом ІХ Договору врегульовано порядок визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за них.

Відповідно до п. 9.1 Договору, у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного балансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовникам визначається відповідно до Кодексу.

Згідно з пунктом 9.2. Договору вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою:

Вбалансування = БЦГ х К х Qбг, де

БЦГ - базова ціна газу;

Qбг - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування;

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті (п.9.3 Договору).

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4 Договору).

Згідно п. 9.5 Договору, розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку Замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього Договору, визначається за даними Оператора.

Відповідно до п. 11.1 Договору послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються Оператором і Замовником актами наданих послуг.

Згідно п. 11.4. Договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього Договору.

Відповідно до п. п. 13.1, 13.2, 13.5 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором. Сторона, що не виконує умови цього Договору та (або) умови Кодексу, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій Стороні. У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 17.1. Договору, цей Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови Договору застосовуються до відносин Сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

За положеннями абз. 1 п. 17.2. Договору усі зміни і доповнення до даного правочину оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами Сторін.

Пункт 17.3. Договору встановлює, що у разі внесення та затвердження Регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести відповідні зміни до цього Договору.

29.11.2017 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № (т. 1 а.с. 22-25), якою, зокрема, пункт 9.4. Договору Сторони виклали в такій редакції: "п.9.4. Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату в строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться в строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період".

Передбачені договором додатки 1 та 2 сторонами не укладались.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що ним як Оператором ГТС було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу в листопаді 2018 року в обсязі 3197,178 тис. куб. м, в грудні 2018 року в обсязі 3410,635 тис. куб. м, у січні 2019 року в обсязі 4011,086 тис. куб. м, та у лютому 2019 року в обсязі 3998,454 тис. куб. м, що підтверджується алокаціями (звітами) ПАТ Полтавагаз про поділ фактичного обсягу природного газу за листопад-грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року, а також звітами по точках входу/виходу за листопад-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року (т. 1, а.с. 52-64).

Як зазначає позивач, такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи.

Позивач вказує, що у зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 183 314 474,37 грн, про що були оформлені односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу:

- № 11-18-- БАЛАНС від 30.11.2018 на суму 44 249 306,71 грн;

- № 12-18-- БАЛАНС від 31.12.2018 на суму 45 850 508,72 грн;

- № 01-19-- БАЛАНС від 31.01.2019 на суму 50 621 066,93 грн;

- № 02-19-- БАЛАНС від 28.02.2019 на суму 42 593 592,01 грн (т. 1 а.с. 40, 43, 46, 49).

Також позивачем було виписано відповідачу рахунки на оплату послуг балансування обсягів природного газу № 11-18--БАЛАНС від 30.11.2018 (на суму 44 249 306,71грн) , № 12-18--БАЛАНС від 31.12.2018 (на суму 45 850 508,72грн) , № 01-19--БАЛАНС від 31.01.2019 (на суму 50 621 066,93грн), № 02-19--БАЛАНС від 28.02.2019 (на суму 42 593,01грн) (т. 1, а.с. 41, 44, 47, 50).

Позивачем було направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідача супровідними листами від 14.12.2018, від 14.01.2019, від 14.02.2019 та від 14.03.2019 акти надання послуг балансування обсягів природного газу, рахунки на оплату послуг балансування обсягів природного газу, звіти по точкам входу/виходу та розрахунки вартості послуг балансування (т. 1, а. с. 30-37). Отримання відповідачем таких документів підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень та виписками з сайту Укрпошти (т. 2 а. с. 38, 39).

Позивач зазначає, що з моменту отримання відповідачем вказаних актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу у відповідача відповідно до п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Однак, в порушення наведених норм законодавства та умов Договору відповідач оплатив лише частину заборгованості в сумі 2 511 049,16 грн та до цього часу не оплатив заборгованість за послуги балансування на загальну суму 180 803 425,21 грн, чим порушує права та інтереси позивача.

На підставі п. 13.1, 13.5 Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості за послуги балансування позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення зобов`язань з оплати послуг балансування у розмірі 22 869 182,17 грн, 3% річних у розмірі 2 066 867,13 грн та інфляційні втрати у розмірі 5 632 090,24 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача зазначених сум в судовому порядку.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачем надано наступні докази: копія договору транспортування природного газу № від 17.12.2015; копія додаткової угоди № 1 від 29.11.2017; копії листів № 1001ВИХ-17-6155 від 28.11.2017, № 10/4371 від 02.05.2018, № TSOВИХ-18-1633 від 25.06.2018, № TSOВИХ-18-1482 від 14.06.2018, № TSOВИХ-18-3207 від 14.12.2018, № 2001ВИХ-19-79 від 14.01.2019, № 2001ВИХ-19-582 від 14.02.2019, № 2001ВИХ-19-939 від 14.03.2019; копії доказів направлення листів відповідачу; копії актів послуг балансування обсягів природного газу з додатками та рахунків на оплату № 11-18--БАЛАНС від 30.11.2018, № 12-18-- БАЛАНС від 31.12.2018, № 01-19- - БАЛАНС від 31.01.2019, № 02-19--БАЛАНС від 28.02.2019; копії звітів про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ "Полтавагаз" за листопад-грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року; копії звітів по точкам входу/виходу за листопад-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року; копії актів приймання-передачі природного газу у віртуальній торговій точці за листопад-грудень 2018 року; розрахунки сум основного боргу, 3 % річних, пені та інфляційних.

Під час попереднього розгляду справи відповідач у поданому відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 137-146) проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, відповідач зазначає про те, що позивачем порушено порядок оформлення наданих послуг балансування, а також вказує на відсутність несанкціонованого відбору природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, і неправомірність віднесення на відповідача негативного балансу. Також відповідач вказує на неправомірність застосування позивачем коефіцієнту 1,2 при визначенні вартості послуг балансування.

В реагування на зазначений відзив на позов позивач подав відповідь на відзив (т. 1 а.с. 246-250), у якій він зазначив про безпідставність і необґрунтованість заперечень відповідача та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Під час попереднього розгляду справи, у зв`язку зі складністю розрахунків, значним об`ємом первинних документів, взаємною суперечливістю наданих сторонами доказів, значною сумою позову та потребою в спеціальних знаннях з огляду на специфіку спірних правовідносин, керуючись ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи ухвалою від 12.03.2020 судом було призначено судово-економічну експертизи по справі.

На вирішення експертизи було поставлено наступні питання:

1) Чи підтверджується документально врахування всього обсягу природного газу, отриманого АТ "Полтавагаз" відповідно до умов договору № 7 від 17.12.2015 року у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого його розподілу приєднаним споживачам для застосування АТ "Укргрансгаз" коефіцієнту 1.2 під час надання послуги з балансування за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно?

2) Чи підтверджується документально та нормативно розрахунок, проведений АТ "Укргрансгаз", обсягу місячного небалансу в частині застосування коефіцієнту 1.2, якщо обсяг небалансу є меншим ніж 5% від загального об`єму природного газу, який надійшов до газорозподільної системи за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно?

3) Чи підтверджується документально заявлений у позовній заяві АТ "Укртрансгаз" розмір заборгованості в сумі 183 314 474,37 грн. АТ "Полтавагаз" перед АТ "Укртрансгаз" за договором № від 17.12.2015 року (із зазначенням сум та періоду такого прострочення) за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно?

4) Чи підтверджуються документально витрати АТ "Укртрансгаз" за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання в обсягах, достатніх для надання послуг з балансування?

5) Чи визначена АТ "Укртрансгаз" базова ціна газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року відповідно до вимог п.2 гл. 4 розд. XIV Кодексу газотранспортної системи, чи підтверджується це бухгалтерськими та первинними документами?

6) Чи вірно (з урахуванням відповідей на попередні питання): здійснено позивачем розрахунок пені за договором № від 17.12.2015 року ? Якщо не вірно, то вказати вірний розмір пені.

7) Чи вірно (з урахуванням відповідей на попередні питання) здійснено позивачем розрахунок 3% річних за договором № від І7.12.2015 року? Якщо не вірно, то вказати вірний розмір 3% річних.

8) Чи вірно (з урахуванням відповідей на попередні питання) здійснено позивачем розрахунок інфляційних втрат за договором № від 17.12.2015 року? Якщо не вірно, то вказати вірний розмір 3% річних.

Згідно висновку експертів № 303/304/12510 за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи по справі № 917/2033/19 від 28.07.2021 (т. 2 а.с. 192-214) експертами встановлено:

- по першому питанню - на підставі наданих документів, визначити обсяг природного газу, який враховано АТ "Укртрансгаз" для застосування коефіцієнту 1.2 під час надання послуги з балансування за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно, щодо отриманого АТ "Полтавагаз" відповідно до умов договору № 7 від 17.12.2015 обсягу газу у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого його розподілу приєднаним споживачам - не надається за можливе;

- по другому питанню - на підставі наданих документів, в межах компетенції експертів - економістів, при визначенні коефіцієнту компенсації «К» встановлено, що за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, арифметичний розрахунок відсотку обсягів негативних місячних небалансів становить меншим ніж 5% від загального об`єму природного газу, який відібраного з точки виходу ПАТ "Полтавагаз" (тобто загального значення алокації по даному замовнику). В межах наданих матеріалів неможливе документально та нормативно обґрунтувати застосування АТ "Укртрансгаз" коефіцієнту 1.2 до обсягу місячних небалансів відповідних періодів;

- по третьому питанню - на підставі наданих документів, в межах компетенції експертів-економістів, при підтверджені базової ціни тазу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, визначеної в відомостях АТ "Укртрансгаз" щодо затвердження базової ціни газу за вказаний період та наведеної в односторонніх актах приймання - передачі послуг балансування, із застосуванням коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування в розмірі 1.0, враховуючи оплачену частину заборгованості в сумі 2 511 049,16 грн (враховану безпосередньо АТ "Укртрансгаз" станом на 23.05.2019), розмір заборгованості АТ "Полтавагаз" за послуги балансування відповідно складає 150 251 012,83 грн. з ПДВ в т.ч. (за листопад 2018 - 34363373,11 грн.; за грудень 2018 - 38208757,28 грн.; за січень 2019 - 42184222,44 грн.; за лютий 2019 - 35494660,01 грн.). Відповідно в іншій частині обґрунтувати розмір заборгованості АТ "Полтавагаз" за послуги балансування відповідно в сумі 33 063 461,54грн. не надається за можливе (різниця виникла внаслідок застосування АТ «Укртрансгаз» коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування за вказаний період в розмірі 1.2);

- по четвертому питанню - в обсязі наданих матеріалів, підтвердити документально витрати АТ "Укртрансгаз" за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання в обсягах, достатніх для надання послуг з балансування, не надається за можливе. Встановлення вказаного передбачає проведення додаткових ревізійних дій, що виходе за межі компетенції експертів - економістів;

- по п`ятому питанню - на підставі наданих документів, в межах компетенції експертів-економістів, підтвердити обґрунтування базової ціни газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року відповідно до вимог п.2 гл. 4 розд. XIV Кодексу газотранспортної системи, враховану АТ "Укртрансгаз" при розрахунках вартості послуг балансування, - не надається за можливе. Встановлення вказаного передбачає проведення додаткових ревізійних дій, що виходе за межі компетенції експертів - економістів;

- по шостому питанню - з результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих матеріалів, при обґрунтуванні базової ціни газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, визначеної в відомостях АТ "Укртрансгаз" щодо затвердження базової ціни газу за вказаний період та наведеної в односторонніх актах приймання - передачі послуг балансування (детально наведено в дослідницькій частині), із застосуванням коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування в розмірі 1.0. розрахунок розміру пені, арифметично складатиме 19048936,08 грн, в іншій частині підтвердити не надається за можливе;

- по сьомому питанню - за результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих матеріалів, при обґрунтуванні базової ціни газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, визначеної в відомостях АТ "Укртрансгаз" щодо затвердження базової ціни газу за вказаний період та наведеної в односторонніх актах приймання - передачі послуг балансування, із застосуванням коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування в розмірі 1.0, розрахунок розміру трьох процентів річних від простроченої заборгованості за договором № від 17.12.2015 року арифметично складатиме - 1720267,06 грн. В іншій частині підтвердити не надається за можливе;

- по восьмому питанню - за результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих матеріалів, при обґрунтуванні базової ціни газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, визначеної в відомостях АТ "Укртрансгаз" щодо затвердження базової ціни газу за вказаний період та наведеної в односторонніх актах приймання - передачі послуг балансування, із застосуванням коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування в розмірі 1.0, розрахунок розміру від простроченої заборгованості договором № від 17.12.2015 року арифметично складатиме - 4691138,77 грн, в іншій частині підтвердити не надається за можливе.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.06.2022 у справі № 917/2033/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 року, у справі № 917/2033/19 у задоволенні позовних вимог АТ "Укртрансгаз" відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність негативного місячного небалансу у АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" за спірний період у заявленому розмірі, визначеного з дотриманням вставленого законодавством порядку.

Також суди зазначили, що із системного аналізу положень законодавства вбачається, що при встановленні факту наявності чи відсутності врегулювання оператором ГТС місячного небалансу та підстав для оплати заявлених вимог, необхідно виходити із доказів, які свідчитимуть про відхилення у функціонуванні ГТС від її звичайного рівня (загроза цілісності ГТС); доказів, які дії були вчинені оператором ГТС з врегулювання небалансу (вчинення балансуючих дій); залежно від результатів вчинення балансуючих дій, оператор ГТС виставляє рахунки за врегулювання небалансів до оплати.

Доводи позивача, що ним були здійснені витрати на закупівлю природного газу, що підтверджуються договорами на закупівлю природного газу (перелік наведено у письмових поясненнях вх.10899 від 30.09.2021), а також актами приймання-передачі про закупівлю природного газу у постачальників від 31.07.2018, 31.08.2018, 30.09.2018, 31.10.2018, 30.11.2018, 26.12.2018, 28.01.2019 та 31.01.2019, підтверджують саме закупівлю природного газу (проведення господарської операції купівлі), однак дана інформація не є доказом вчинення саме балансуючих дій шляхом використання послуги балансування за період з листопаду 2018 року по лютий 2019 року та не підтверджує обґрунтовані та реальні витрати позивача, пов`язані із врегулюванням місячних небалансів AT "Полтавагаз", як це передбачено Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом ГТС.

Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які свідчили б про те, які саме дії були вчинені позивачем з врегулювання небалансу (вчинення балансуючих дій), як того вимагають положення розділу XIII та розділу XIV Кодексу ГТС (не надано інформацію про номінації, алокації в розрізі усіх замовників послуг транспортування та виміряні потоки природного газу, тиск природного газу в газотранспортній системі, тобто докази). Також, оператор ГТС не надав доказів, з яких можна встановити процедуру алокації для визначення обсягів небалансу, та який би підтверджував поділ за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між усіма замовниками послуги транспортування.

Позивач - АТ "Укртрансгаз" звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2022 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 у справі № 917/2033/19, у якій просило їх скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.01.2023 рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2022 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 у справі № 917/2033/19 скасовано, справу №917/2033/19 направлено на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області (т. 7, а.с. 95-117).

Скасовуючи зазначені судові рішення Верховний Суд зазначив, зокрема, таке:

- Для правильного вирішення даного спору, за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг балансування судам належить встановити обставини, пов`язані з наданням послуг власне транспортування газу, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом ГТС. Подібна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.02.2022 у справі № 918/450/20.

Натомість, судами попередніх інстанцій не перевірено відповідності складених позивачем односторонніх актів щодо послуг балансування за спірний період, розрахунків вартості послуг балансування, наданим відповідачем алокаціям (звітам) за листопад 2018 року - лютий 2019 року, звітам по точкам входу/виходу за цей період, актам приймання-передачі природного газу у віртуальній торговій точці, актам приймання-передачі природного газу між позивачем та відповідачем за спірний період, що були надані позивачем.

Отже, судами попередніх інстанцій не спростовано доводів позивача про те, що спірні обсяги небалансу були підтверджені алокаціями (звітами), одержаними в порядку пункту 3 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС позивачем, як оператором газотранспортної системи від відповідача, як оператора газорозподільної системи, які підтверджують, що відбір відповідачем у спірний період з газотранспортної системи наведених обсягів природного газу на власні виробничо-технологічні витрати (ВТВ) не був номінований, тобто, наявне перевищення обсягів відібраного відповідачем природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого ним природного газу у газотранспортну систему у наведених обсягах.

Також суди попередніх інстанцій не встановили який саме обсяг природного газу було віднесено в алокацію на відповідача, і який безпосередньо обсяг природного газу склав небаланс за той чи інший місяць.

- Судами попередніх інстанцій помилково здійснено посилання на викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 916/2090/16 та від 18.06.2019 у справі № 922/1580/18 правові висновки щодо обов`язковості документального оформлення факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягнені сум заборгованості за послуги балансування, обов`язковості з доказової точки зору факту понесення витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування обсягів природного газу у заявлені ним періоди, так само як і розміру заявленої до стягнення вартості послуг балансування.

Оскільки наведені постанови не є такими, що прийняті у подібних правовідносинах.

- Суди попередніх інстанцій помилково вважали, що при встановленні факту наявності чи відсутності врегулювання оператором ГТС місячного небалансу та підстав для оплати заявлених вимог, необхідно виходити із доказів, які свідчитимуть про відхилення у функціонуванні ГТС від її звичайного рівня (загроза цілісності ГТС), доказів, які дії були вчинені оператором ГТС з врегулювання небалансу вчинення балансуючих дій), залежно від результатів вчинення балансуючих дій, оператор ГТС виставляє рахунки за врегулювання небалансів до оплати.

Виконання оператором газотранспортної системи покладених на нього обов`язків з забезпечення цілісності газотранспортної системи (надання послуг фізичного балансування) відповідно до пункту 3 розділу XIІІ Кодексу ГТС, за відсутності заперечень відповідача щодо належного функціонування газотранспортної системи у спірний період, не входить до предмету доказування у цій справі.

Необхідною умовою для надання оператором ГТС послуг балансування замовнику послуг транспортування природного газу, відповідно до умов пункту 2 розділу XIІІ Кодексу ГТС, є недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій, що і підлягало встановленню під час розгляду цієї справи.

Оскільки у разі підтвердження наявності у відповідача у спірні періоди неврегульованого обсягу природного газу та врегулювання ним такого небалансу, шляхом відбору недостатнього обсягу природного газу з газотранспортної системи, саме позивач забезпечує наявність достатнього обсягу природного газу в газотранспортній системі для підтримання її звичайного рівня функціонування та несе витрати на його придбання, що не було враховано судами попередніх інстанцій.

- Суди попередніх інстанцій, обґрунтовуючи свої рішення тим, що позивачем не доведено надання відповідачу послуг балансування, вдалися до оцінки правильності проведеного позивачем розрахунку послуг балансування з застосуванням коефіцієнту компенсації 1,2, що є взаємовиключним.

- Суди попередніх інстанцій, з посиланням на висновки проведеної у справі судово-економічної експертизи, зазначили про неможливість перевірки обсягу газу, що був використаний позивачем для надання послуг балансування і, відповідно, визначення його вартості.

Однак, відповідно до приписів статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

- Разом з тим, суди попередніх інстанцій не обґрунтували неприйняття акту НКРЕКП № 232 від 03.07.2019 планової перевірки дотримання АТ "Полтавагаз" вимог законодавства та ліцензійних умов з розподілу природного газу, у тому числі за спірний період, оприлюдненого на її вебсайті. Також судами не обґрунтовано підстави неврахування висновків експертизи з другого, третього, шостого, сьомого та восьмого питання.

Оскільки у разі підтвердження помилковості застосування позивачем в розрахунках коефіцієнту компенсації 1,2 це не звільняє суди від обов`язку визначити коефіцієнт компенсації, що підлягає застосуванню, та визначити вартість послуг з балансування обсягів природного газу.

З врахуванням викладеного, Верховний суд дійшов до висновку скасування рішення Господарського суду Полтавської області від 07.06.2022 року та постанови Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 року у справі № 917/2033/19 та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Верховний суд зазначив, що під час нового розгляду господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, прав та обов`язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Відповідно ч. 1 до ст. 316 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

В ході нового розгляду справи відповідач подав відзив на позов (а.с. 1-46 т. 9), відповідно до якого позовні вимоги заперечує, посилаючись , зокрема, на те, що відповідач у даній справі у спірних правовідносинах, крім статусу замовника послуг транспортування природного газу, має також статус оператора газорозподільних систем (Оператор ГРМ), тобто є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб замовників).

Положеннями Договору та вимогами чинного законодавства для позивача встановлені права та обов`язки щодо визначення у відповідача наявності негативного місячного небалансу та надання відповідачу у зв`язку з цим послуг балансування у разі не врегулювання відповідачем негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Відповідач, як Оператор ГРМ, надавав позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем, об`єкти якого підключені до його газорозподільної системи, що відображено у наданих позивачеві щомісячних зведених алокаціях відповідача про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за листопад 2018 - лютий 2019 року.

В розрахунках вартості послуг балансування за листопад, грудень 2018 р. та січень, лютий 2019 року позивач, під час визначення вартості послуг балансування застосував коефіцієнт компенсації 1,2, що, на думку відповідача, суперечить вимогам Кодексу ГТС, а саме.

Щодо застосування позивачем коефіцієнту 1,2 при визначенні вартості послуг балансування АТ "Полтавагаз" зазначає, що виходячи зі змісту п. 9.2 Договору та положень Кодексу ГТС, для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в розділі ІХ договору формулою), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в розділі IX договору формулою), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №916/1807/16, від 04.12.2018 у справі №927/276/18, від 05.03.2019 у справі №923/351/18, від 27.03.2019 у справі №906/110/18 та від 09.04.2019 у справі №903/394/18.

Аналогічних висновків дійшов Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у листі - роз`ясненні від 14.03.2016 за № 2321/16.3.1/7-16, згідно якого для визначення коефіцієнта компенсації при розрахунку вартості послуг балансування природного газу для оператора газорозподільної системи необхідно враховувати весь об`єм природного газу, отриманий оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу споживачам.

З врахуванням викладеного, на переконання відповідача, коефіцієнт компенсації слід розраховувати виходячи з співвідношення небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо - технічних витрат.

Щодо співвідношення обсягів небалансу відповідач зазначає таке:

- згідно звіту АТ "Полтавагаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу, відібраного з точки виходу позивача замовником послуг транспортування (постачальниками) в листопаді 2018 року з газотранспортної до газорозподільної системи надійшло природного газу, згідно актів приймання-передачі 102 063,066 тис. куб. м, в тому числі з мереж АТ "Укртрансгаз" 83 299,258 тис. куб. м. Обсяг небалансу в листопаді 2018 року, згідно даних позивача, становить 3197,178 тис. куб. м. (додаток до акту від 30.11.2018 № 11-18--Баланс), що складає 4,1% від обсягу газу відібраного з ГТС;

- згідно звіту АТ "Полтавагаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу, відібраного з точки виходу позивача замовником послуг транспортування (постачальниками) в грудні 2018 року з газотранспортної до газорозподільної системи надійшло природного газу, згідно актів приймання-передачі 97193,386 тис. куб. м, в тому числі з системи АТ "Укртрансгаз" 77382,777 тис. куб. м. Обсяг небалансу в грудні 2018 року, згідно даних позивача, становить 3410,635 тис. куб. м (додаток до акту від 31.12.2018 № 12-18--Баланс), що складає 4,1 % від обсягу газу відібраного з ГТС;

- згідно звіту АТ "Полтавагаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу, відібраного з точки виходу позивача замовником послуг транспортування (постачальниками) в січні 2019 року з газотранспортної до газорозподільної системи надійшло природного газу, згідно актів приймання-передачі 106209,072 тис. куб. м, в тому числі з системи АТ "Укртрансгаз" 86066,520 тис. куб. м. Обсяг небалансу в січні 2019 року, згідно даних позивача, становить 4011,086 тис.куб.м (додаток до акту від 31.03.2019 № 01-19--Баланс), що складає 4,6 % від обсягу газу відібраного з ГТС;

- згідно звіту АТ "Полтавагаз" про фактичні обсяги розподілу природною газу, відібраного з точки виходу позивача замовником послуг транспортування (постачальниками) в лютому 2019 року з газотранспортної до газорозподільної системи надійшло природного газу, згідно актів приймання-передачі 82929,128 тис. куб. м, в тому числі з системи АТ "Укртрансгаз" 3998,454 тис. куб. м. Обсяг небалансу в лютому 2019 року, згідно даних позивача, становить 3998,454 тис. куб. м (додаток до акту від 28.02.2019 № 02-19--Баланс), що складає 4,8 % від обсягу газу відібраного з ГТС.

Оскільки небаланс у спірних місяцях 2018-2019 років, віднесений позивачем на відповідача, складав не більше 5% від обсягу природного газу відібраного з газотранспортної системи, на думку відповідача правомірним є застосування коефіцієнту компенсації в розмірі 1 (одиниці).

Про незаконність розрахунку коефіцієнту за спірний період АТ "Полтавагаз" наголошувало позивачу листами № 10/121/8109 від 08.01.2019; № 10/554 від 18.01.2019; № 10/2134/1127 від 22.02.2019; № 10/3064/1582 від 20.03.2019 (т. 2 а.с. 214, 217, 220, 223).

Проте, як зазначає відповідач, позивачем не було вчинено жодних дій щодо усунення порушення прав АТ "Полтавагаз" та вимог законодавства. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували факт направлення позивачем на адресу АТ "Полтавагаз" розрахунків вартості послуг балансування та рахунків на оплату з врахуванням надісланих листів.

Застосування позивачем коефіцієнту 1.2 при визначенні вартості послуг балансування призвело до незаконного збільшення на 20% за рахунок коефіцієнту компенсації вартість послуг з балансування обсягів природного газу за листопад, грудень 2018 року та січень, лютий 2019 року, чим збільшено їх вартість на суму 30 552 412,39грн.

Отже, враховуючи, що небаланс у спірних місяцях 2018-2019 років віднесений позивачем на відповідача, складав не більше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, на переконання відповідача, позивач під час здійснення розрахунку вартості послуг балансування неправомірно застосував коефіцієнт 1,2, що виключає обґрунтованість позовних вимог та є підставою для відмови в задоволенні позову.

Позивач у відповіді на відзив (а.с. 54-59 т. 9) зазначає, що передаючи справу на новий розгляд Верховний Суд не ставить під сумнів застосований AT "Укртрансгаз" коефіцієнт компенсації в розмірі 1,2, оскільки визначив, що за законом та Договором достатньою підставою для оплати послуг балансування є існуванні місячного негативного небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником.

Інформація, що надана самим замовником - AT "Полтавагаз" повністю відповідає тій інформації, що відображена у алокаціях (звітах), складеними оператором ГТС та додатково підтверджується звітами AT "Полтавагаз" до НКРЕКП № 8в-НКРЕКП-газ-моніторинг (місячна) "Звіт про використання потужності газорозподільної системи та стан розрахунків" за листопад, грудень 2018 та січень, лютий 2019 року, які складаються самостійно з боку AT "Полтавагаз", підписуються його службовими особами та долучені до матеріалів справи № 917/2033/19. У всіх вказаних звітах № 8в-НКРЕКП-газ-моніторинг (місячна) AT "Полтавагаз" у Розділі IV "Стан розрахунків Оператора ГРМ за отримані послуги балансування", у стовпчику 4 "Величина застосованого коефіцієнта компенсації" самостійно зазначає до НКРЕКП про застосований коефіцієнт компенсації у розмірі 1,2, фактично з ним погоджуючись, адже заборгованість визначається ним саме з урахуванням застосованого коефіцієнту компенсації.

Також, в матеріалах справи наявний підписаний між позивачем та відповідачем Актзвірки станом на 31.08.2022. Відповідно до зазначеного акту звірки відповідач фактично підтверджує наявність заборгованості перед позивачем по договору № від 17.12.2015 на загальну суму 180 803 425,21 грн, в тому числі з застосуванням коефіцієнту 1,2, що повністю відповідає сумі основного боргу, що стягується позивачем з відповідача в межах розгляду справи № 917/2033/19.

Також позивач вказує про безпідставність і необґрунтованість заперечень відповідача, посилаючись, зокрема на те, що відповідачем не враховано судову практику у спірних правовідносинах у справі № 922/4129/19, 918/450/20, 914/2579/19, щодо застосування коефіцієнту компенсації у розмірі 1,2 при розрахунку небалансу замовників послуг транспортування за Договорами транспортування природного газу в редакції від 17.12.2015.

Також позивач зауважує, що він при визначенні розміру коефіцієнту компенсації, що застосований при розрахунку вартості наданих відповідачеві послуг балансування обсягів природного газу для врегулювання негативних небалансів відповідача виходив з умов п. 9.2 Договору, згідно з яким передбачено, що при розмірі небалансів до 5 % від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1, а в інших випадках встановлено використання коефіцієнту 1,2 (п Договору).

Відповідач як замовник послуг транспортування у спірні газові місяці через точку входу до газотранспортної системи не подав необхідних обсягів природного газу, однак, при цьому здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування.

Обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи у спірні газові місяці склав в листопаді 2018, січні 2019 та лютому 2019 - 100 % розміру небалансу, а в грудні 2018 - 49,35 % розміру його небалансу внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано саме коефіцієнт 1,2.

Як зазначає позивач, відповідач помилково приймає обсяги природного газу, що були фізично прийняті до газорозподільної системи з газотранспортної системи по відповідних актах приймання-передачі природного газу через газорозподільні станції як обсяги природного газу, що були прийняті для власного споживання відповідача по Договору, що не відповідає дійсності. Так, оформлення актів приймання-передачі природного газу між оператором газотранспортної системи та оператором суміжної системи здійснюється відповідно до вимог глави 7 "Документальне оформлення приймання-передачі природного газу" розділу III Кодексу ГТС та свідчить лише про фізичне приймання-передачу обсягів природного газу в точках входу та точках виходу між суміжними системами, в таких актах приймання-передачі природного газу не відображено обсягів природного газу, відібраних з газотранспортної системи конкретними замовниками послуг транспортування.

При цьому, сам фактичний обсяг природного газу, відібраний з газотранспортної системи конкретними замовниками послуг транспортування, визначається за процедурою алокації, чим згідно з п. 5 розділу І Кодексу ГТС є віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Позивач на підставі даних номінацій/місячних номінацій/ реномінацій, поданих відповідачем по точках входу та по точках виходу, а також на підставі даних суміжних операторів встановив конкретний обсяг природного газу, що був фактично відібраний відповідачем з газотранспортної системи у спірних газових місяцях, який потім і був використаний у розрахунках вартості відповідних послуг балансування.

У даному випадку відповідачем не враховується, що він є оператором газорозподільної системи та надає послуги з розподілу природного газу замовникам таких послуг, які, в свою чергу, фактично і здійснюють відбір природного газу з газотранспортної системи як замовники послуг транспортування для його подальшого розподілу оператором газорозподільної системи.

Такі обсяги дійсно фізично отримує відповідач як оператор газорозподільної системи для їх наступного розподілу споживачам природного газу, але такі дії при цьому не є відбором природного газу безпосередньо самим відповідачем, що може здійснюватися виключно замовниками послуг транспортування стосовно обсягів, які замовлені ними до транспортування.

Так, відповідач у спірних правовідносинах є замовником послуг транспортування виключно стосовно обсягів природного газу, які він відбирає для власного споживання, наприклад для виробничо-технічних витрат чи нормативних витрат тощо, у зв`язку з чим відповідач і здійснює відбір саме таких обсягів природного газу з газотранспортної системи (саме відбір, а не отримання), та жодним чином не здійснює відбір природного газу інших замовників послуг транспортування, розподілу природного газу, адже, у протилежному випадку, такі дії порушували б права інших суб`єктів ринку природного газу.

Позивач вважає, що для визначення коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування ним було правильно визначено обсяги природного газу, відібрані відповідачем у спірні газові місяці з фізичних точок виходу з газотранспортної системи у розмірах небалансів відповідача за вказані періоди.

Згідно з інформацією самого відповідача, відображеною в алокаціях про фактичні обсяги (об`єми) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за спірні газові місяці, вказано, що відповідач у вказаних періодах не здійснив подачі природного газу через точки входу до газотранспортної системи, однак при цьому ним було здійснено відбір природного газу, що і склав обсяги його негативних небалансів за такі місяці.

У вказаних алокаціях відповідача також зазначено, що інші обсяги природного газу, відображені в такій інформації, були відібрані не відповідачем, а іншими споживачами природного газу, зокрема підприємствами промисловості, теплогенеруючими підприємствами, іншими суб`єктами господарювання, населенням, релігійними, бюджетними організаціями.

Позивач зазначає, що ним було встановлено, що розмір небалансу відповідача у спірних правовідносинах складає 5% від обсягу природного газу відібраного з газотранспортної системи, а відтак при визначенні вартості послуг балансування у спірний період позивачем правомірно було застосовано коефіцієнт 1,2 у відповідності до п. 9.2. Договору.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що позивачем та відповідачем укладено Договір транспортування природного газу № 7 від 17.12.2015 за умовами якого позивач, як Оператор газотранспортної системи, взяв на себе зобов`язання надати відповідачу, як Замовнику, на умовах, визначених у цьому Договорі, послуги транспортування природного газу за встановлену плату.

Правовідносини з транспортування природного газу та діяльність позивача як оператора газотранспортної системи врегульовані, зокрема, нормами Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2493, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1378/27823 (далі - Кодекс ГТС).

Відповідно до абзацу 20 постановляючої частини постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 788 від 27.07.2018, з врахуванням змін внесених постановами № 1134 від 28.09.2018 та № 1573 від 30.11.2018, Кодекс газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС) до спірних правовідносин (листопад-грудень 2018, січень - лютий 2019) застосовується в редакції, що діяла станом на день прийняття цієї постанови.

Пунктами 7, 45 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що газотранспортна система - це технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; транспортування природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-праве зими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - постанова НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2497 було затверджено типову форму Договору транспортування природного газу.

Додатком до постанови НКРЕКП № 2497 від 30.09.2015, є типовий договір транспортування природного газу та додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу. Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи /прямим споживачем/ газовидобувним підприємством/ виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних дочках входу/виходу до відповідного замовника.

У постанові від 15.07.2022 у справі №921/184/21 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені статтею 901 ЦК України та спеціальним законодавством - Законом "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, Типовим договором.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу ГТС поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG/оператором газосховища/газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи/прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2497.

Згідно з пунктом 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

З аналізу наведених норм чинного законодавства, транспортування природного газу може здійснюватись лише в межах газотранспортної системи, на підставі договору, укладеного з оператором газотранспортної системи.

Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Згідно пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГТС АТ "Укртрансгаз" як оператор ГТС (станом на момент виникнення спірних правовідносин) забезпечував, зокрема, стале функціонування газотранспортної системи та виконання договорів транспортування природного газу із замовником послуг транспортування; функціонування газотранспортної системи в скоординований та ефективний спосіб зі збереженням необхідної надійності транспортування природного газу та його якості; вжиття заходів, необхідних для надійного функціонування газотранспортної системи; балансування системи та управління перевантаженнями в газотранспортній системі, а також проведення розрахунків із замовниками послуг транспортування, які виникають через їх незбалансованість.

Закон України "При ринок природного газу" та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: надання доступу до потужності (розподіл потужності), послуги транспортування, послуги балансування.

Пунктом 2.3 Договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з ГТС (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу ГТС на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до ГТС і відбираються з неї (далі - балансування).

Сторонами у договорі погоджено, що: замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ у точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі (пункт 2.6); оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ у точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів (пункт 2.7.); замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг (пункт 4.1.).

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу ІХ Кодексу ГТС у договорі транспортування природного газу чи його окремому додатку зазначаються відповідні фізичні точки входу та / або виходу, розподілена потужність, на яку замовник послуг транспортування має право, тип потужності (гарантована чи переривчаста), обсяг потужності та період її використання (строк, на який потужність була розподілена).

Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС:

Балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

Фізичне балансування - це заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу.

Комерційне балансування - це діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі алокації.

Портфоліо балансування - сукупність подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу.

Замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування).

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ХІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій.

У разі, якщо обсяги природного газу, що надходять до газотранспортної системи на точці входу та обсяги, які відбираються на точці виходу, відрізняються, фактично виникає небаланс.

Відповідно до розділу 1 Кодексу ГТС небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Відповідно до гл. 1 Розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Згідно з умовами укладеного між позивачем та відповідачем Договору транспортування природного газу (п. 9.1) сторони також дійшли згоди, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного балансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовникам визначається відповідно до Кодексу.

Негативний місячний небаланс може покриватися як оператором ГТС шляхом надання послуг з балансування, так і оператором ГРМ самостійно (шляхом купівлі природного газу у інших замовників послуг балансування або відбору природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації за цей газовий місяць) відповідно до глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС.

Оператор газотранспортної системи здійснює надання послуг транспортування природного газу з моменту отримання природного газу в точці входу та до моменту передачі природного газу в точці виходу (пункт 7 глави 3 розділу I Кодексу ГТС).

Відповідно до п. п. 1, 2 глави 3 розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

Згідно з пунктом 2 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси.

Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: 1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов`язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання; 2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Згідно з пунктами 1-4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи та яка складається з ціни закупівлі природного газу і витрат на транспортування і зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця у строк до 10-го числа поточного місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті. При цьому БЦГ повинна бути визначена у гривнях за тисячу метрів кубічних та у гривнях за кВт·год (інформаційно). При розрахунку вартості послуг балансування використовується БЦГ, виражена у гривнях за тисячу метрів кубічних. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів.

В укладеному сторонами договорі погоджено, що у разі виникнення в замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС у строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування (пункт 9.1.); базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу ГТС. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до 10 числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму вебсайті (пункт 9.3.); послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг (пункт 11.1.); послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем відповідно до Кодексу ГТС та розділу IХ цього Договору (пункт 11.4.).

Тобто, за законом та договором достатньою підставою для оплати послуг балансування є існування місячного негативного небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу безпосередньо.

Кодекс ГТС у розділі ХІІ детально регламентує здійснення алокації (на яких даних ґрунтується, порядок здійснення тощо). Так, у межах процедури алокації передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, поданого до ГТС, є основою для формування інформації, що передається оператору ГТС для здійснення ним алокації (пункт 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС).

Згідно з п. 5 розділу І Кодексу ГТС алокацією є віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Відтак, сам фактичний обсяг природного газу, відібраний з газотранспортної системи конкретними замовниками послуг транспортування, визначається за процедурою алокації.

Порядок здійснення алокації визначений розділом XII Кодексу ГТС, згідно з п. 1-2 якого передбачено, що алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV цього Кодексу.

Оператор газотранспортної системи при визначенні алокації по точці входу або точці виходу грунтується на:

- даних номінацій /місячних номінацій/ реномінвацій , поданих замовником послуг по точці входу та по точці виходу;

- даних торгових операцій між оптовими продавцями та оптовими покупцями (постачальниками)у віртуальних торгових точках входу/виходу, які адмініструє оператор газотранспортної системи;

- даних суміжних операторів, суміжних газовидобувних підприємств, газовидобувних підприємств, прямого споживача;

- даних комерційних вузлів обліку, встановлених у фізичних точках входу/виходу до /з газотранспортної системи, та комерційних вузлів обліку, встановлених на об`єктах замовників послуг транспортування чи їх контрагентів (споживачів), з урахуванням вимог та особливостей, передбачених цим розділом.

Місячна номінація - це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору ГТС стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Як вбачається з матеріалів справи

- згідно звіту AT "Полтавагаз" про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, з точки виходу ПAT "Полтавагаз" між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за листопад 2018 підтверджений обсяг на місяць (номінація) обсягу (об`єму) природного газу на місяць становив 93 590,732 тис.куб.м, фактичний обсяг на місяць - 97 193,38тис.куб.м (а.с. 52 - 53 т. 1);

- згідно звіту AT "Полтавагаз" про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, з точки виходу ПAT "Полтавагаз" між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за грудень 2018 підтверджений обсяг на місяць (номінація) обсягу (об`єму) природного газу на місяць становив 105 122,407 тис. куб. м, фактичний обсяг на місяць - 102 063,006 тис. куб. м (а.с. 54-56 т. 1);

- згідно звіту AT "Полтавагаз" про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, з точки виходу ПAT "Полтавагаз" між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за січень 2019 підтверджений обсяг на місяць (номінація) обсягу (об`єму) природного газу на місяць становив 110 777,279 тис. куб. м, фактичний обсяг на місяць - 106 209,072 тис. куб. м (а.с. 57-58 т. 1);

- згідно звіту AT "Полтавагаз" про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, з точки виходу ПAT "Полтавагаз" між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за лютий 2019 підтверджений обсяг на місяць (номінація) обсягу (об`єму) природного газу на місяць становив 98 169,927 тис.куб.м, фактичний обсяг на місяць - 82 929,128 тис. куб. м (а.с. 59-60 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, як оператором газотранспортної системи, здійснено алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем, за результатами чого у останнього виявлені обсяги негативних місячних небалансів, що зафіксовано у односторонніх звітах по точках входу/виходу замовника послуг транспортування за спірні періоди, зокрема газу в листопаді 2018 року в обсязі 3197,178 тис. куб. м, в грудні 2018 року в обсязі 3410,635 тис. куб. м, у січні 2019 року в обсязі 4011,086 тис. куб. м, та у лютому 2019 року в обсязі 3998,454 тис. куб. м (а.с. 61-64 т. 1).

Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: 1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов`язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання; 2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Згідно з пунктами 1-4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи та яка складається з ціни закупівлі природного газу і витрат на транспортування і зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця у строк до 10-го числа поточного місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті. При цьому БЦГ повинна бути визначена у гривнях за тисячу метрів кубічних та у гривнях за кВт·год (інформаційно). При розрахунку вартості послуг балансування використовується БЦГ, виражена у гривнях за тисячу метрів кубічних. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів.

Таким чином, саме односторонні акти про надання послуг балансування (разом із рахунками на оплату та звітами по точках входу/виходу замовника послуг транспортування) фіксують визначений за результатами процедури алокації обсяг небалансу замовника послуг транспортування, містять розрахунок вартості наданих послуг балансування та кореспондують обов`язку замовника послуг транспортування здійснити оплату наданих послуг у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів.

Оплата послуг балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (п.п. 3 і 4 гл. 4 розділу XIV Кодексу ГТС), відсутності доказів самостійного врегулювання небалансу.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 183 314 474,37 грн, про що було складено односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу: № 11-18-- БАЛАНС від 30.11.2018 на суму 44 249 306,71 грн; № 12-18-- БАЛАНС від 31.12.2018 на суму 45 850 508,72 грн; № 01-19-- БАЛАНС від 31.01.2019 на суму 50 621 066,93 грн; № 02-19-- БАЛАНС від 28.02.2019 на суму 42 593 592,01 грн (т. 1 а.с. 40, 43, 46, 49).

Зазначені акти надіслані засобами поштового з"в"язку на адресу відповідача з супровідними листами від 14.12.2018, від 14.01.2019, від 14.02.2019, від 14.03.2019 з додатками (рахунками, додатками до актів,: розрахунками вартості послуг балансування та звітами по точках входу/виходу відповідача за спірний період) (т. 1, а. с. 30-37). Отримання відповідачем зазначених документів підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень та виписками з сайту Укрпошти (т. 2 а. с. 38, 39).

Судом встановлено, що позивачем також було здійснено направлення розрахунків вартості послуг та рахунки - фактури за спірні періоди на електронну адресу відповідача, що підтверджується наданими копіями відповідних скріншотів (т. 2 а. с. 3-6).

В ході нового розгляду справи отримання вказаних документів представником відповідача не заперечувалось.

Відтак, з моменту отримання відповідачем вказаних актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу у відповідача відповідно до п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Разом з цим судом прийнято до уваги, що відповідно до пункту 4 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС оператор ГТС надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування; відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи. Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця має можливість самостійно врегулювати небаланс. Тому направлення оператором ГТС акта про надання послуг балансування пізніше 14-го числа, наступного за їх складенням місяця, жодним чином не впливає на можливість замовника самостійно врегулювати негативні небаланси в порядку та строки, визначені Кодексом ГТС. Сам факт складення оператором ГТС акта надання послуг балансування свідчить про те, що замовником не було самостійно врегульовано місячний негативний небаланс. Оскільки строк оплати за послуги балансування відраховується з моменту отримання замовником відповідного акта про надання таких послуг, слід визнати відсутнім порушення прав замовника у зв`язку з простроченням направлення такого акта оператором ГТС. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.06.2019 у справі № 912/1558/18.

В силу положень п. 4.1 Договору відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Однак, в порушення наведених норм законодавства та умов Договору відповідач оплатив лише частину заборгованості в сумі 2 511 049,16 грн, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 180 803 425,21 грн.

На дату прийняття рішення доказів оплати відповідачем послуг балансування обсягів природного газу, наданих позивачем за період листопад-грудень 2018 та січень-лютий 2019 на підставі Договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 на загальну суму 180 803 425,21 грн матеріали справи не містять.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне зауважити слідуюче.

За умовами п. 2.4 Договору обсяг послуг, що надаються за цим договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування), які згідно п. 2.8. Договору є його невід`ємними частинами. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

У п. 5.4 Договору сторони встановили, що окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи / прямим споживачем / газовидобувним підприємством / виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

Пунктом 5.5 договору, що на кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі - ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, додатки 1 та 2 до Договору не укладалися, тоді як додаток 3 був підписаний сторонами ( т. 3 а. с. 49 - 51).

Суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність додатків 1, 2, які самі сторони в Договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже й істотними в контексті предмету договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність Договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом. Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов. Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 922/189/18 та в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 918/450/20.

В ході нового розгляду справи відповідач, заперечуючи позовні вимоги, не погоджується щодо застосованого позивачем коефіцієнту компенсації вартості наданих послуг балансування і наполягає на необхідності застосування коефіцієнту саме 1 замість 1,2, оскільки, як зазначає, небаланс у спірних місяцях 2018-2019 років віднесений позивачем на відповідача, складав не більше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи.

Відповідач зазначає, що виходячи зі змісту п. 9.2 укладеного Договору та положень Кодексу ГТС, для визначення коефіцієнту компенсації, що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Тобто відповідач вважає, що при коефіцієнт компенсації необхідно розраховувати виходячи з співвідношення небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо-технічних витрат

Як вбачається з матеріалів справи, при визначенні розміру коефіцієнту компенсації, що застосований при розрахунку вартості наданих відповідачу послуг балансування обсягів природного газу для врегулювання негативних небалансів відповідача, позивач виходив з умов п.9.2 договору, згідно з яким при розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює "1", а в інших випадках встановлено використання коефіцієнту "1,2".

Замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) (пункт 5 глави 1 розділу I Кодексу ГТС).

Відповідно до пункт 1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор ГТС враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів) (пункт 2 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу позитивним небалансом (пункт 3 глава 1 розділу XIV Кодексу ГТС).

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в розділу ІХ договору формулою), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Відтак, коефіцієнт компенсації необхідно розраховувати, виходячи з співвідношення небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо-технічних витрат.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постановах від 04.12.2018 у справі №927/276/18, від 09.04.2019 у справі №903/394/18, від 12.06.2019 у справі №920/344/18, від 18.06.2018 у справі №922/1580/18, від 17.07.2019 у справі №906/408/18, від 18.09.2019 у справі №907/415/18, від 09.10.2019 у справі №922/1382/18, від 14.07.2020 у справі №923/1064/18.

Відповідно до пункту 2.1. Договору, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Натомість відповідач (як замовник послуг транспортування) у спірні газові місяці через точку входу до газотранспортної системи не подав необхідних обсягів природного газу, однак, при цьому, здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування.

Так, у листопаді 2018 обсяг газу поданий через точку входу до газотранспортної системи склав 0, обсяг відібраного газу - 3197,178; у грудні 2018 обсяг газу поданий через точку входу до газотранспортної системи склав 3500,000, обсяг відібраного газу - 6910,635; у січні 2019 обсяг газу поданий через точку входу до газотранспортної системи склав 0 , обсяг відібраного газу - 4011,086; у лютому 2019 обсяг газу поданий через точку входу до газотранспортної системи склав 0,00, обсяг відібраного газу - 3998,454.

Таким чином, обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи у спірні газові місяці склав в листопаді 2018, січні 2019 та лютому 2019 - 100 % розміру небалансу, а в грудні 2018 - 49,35 % розміру його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано саме коефіцієнт 1,2, як і передбачено пунктом 9.2 Договору.

Також суд зауважує, що в матеріалах справи наявний підписаний між позивачем та відповідачем Акт звірки станом на 31.08.2022 (а.с. 15 т. 7). В зазначеному Акті сторони узгодили наявність заборгованості у АТ "Полтавагаз" перед АТ "Укртрансгаз" на загальну суму 337 785 263,00грн (рік надання послуг балансування 2016-2019), у тому числі по Договору № на загальну суму 180 803 425,21 грн (із застосуванням коефіцієнту 1,2) , що повністю відповідає сумі основного боргу заявленої позивачем в межах справи № 917/2033/19.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 викладено наступну позицію:

"Касаційний господарський суд зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу."

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 180 803 425,21 грн є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, відповідачем не спростована, а відтак підлягає задоволенню.

На підставі п. 13.1, 13.5 Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку із несплатою відповідачем в обумовлений договором строк заборгованості за послуги балансування позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення зобов`язань з оплати послуг балансування у розмірі 22 869 182,17 грн, 3% річних у розмірі 2 066 867,13 грн та інфляційні втрати у розмірі 5 632 090,24 грн.

Відповідач контррозрахунок зазначених нарахувань не надав.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами ст. ст. 549-552, 611, 625 ЦК України.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В п. 13.5 Договору сторони узгодили, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд встановив, що дії відповідача є порушенням умов Договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) відповідно до пункту 13.5 вказаного Договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до приписів ст. 625 ЦК України.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних , судом встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов Договору та чинного законодавства України.

З огляду на вищенаведене та доведення факту неналежного виконання відповідачем обов`язку з оплати послуг балансування обсягів природного газу, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 180 803 425,21грн основного боргу, 22 869 182,17грн пені, 2066 867,13грн 3% річних та 5 632 090,24грн інфляційних втрат обґрунтовані, підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд вирішити питання розподілу судових витрат у справі.

Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд, у постанові від 12.01.2023 не здійснював розподіл судових витрат у цій справі. Тому необхідно провести розподіл судових витрат сторін по цій справі.

За подачу позову позивач сплатив 672 350,00 грн судового збору за платіжним дорученням № 11653від 06.09.2019 (т.1, а.с.10).

Позивач за подання апеляційної скарги сплатив 1 008 525,00 грн судового збору, за платіжним дорученням № 9117 від 28.07.2022 (т.6, а.с.8).

Позивач за подання касаційної скарги сплатив 1 344 700,00 грн судового збору, у тому числі 268 940, 00грн за платіжним дорученням № 13755 від 28.10.2022 та 1 075 760,00грн за платіжним дорученням № 13754 від 28.10.2022 (т.7, а.с.56 (зворотний бік), а.с. 57).

Загальна сума витрат позивача на сплату судового збору становить 3 025 575,00 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача..

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач має право звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" ( вул. Володимира Козака, 2-а, м. Полтава, Полтавська область, 36000) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" ( вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ,01021) 180 803 425,21грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 22 869 182,17грн пені, 2 066 867,13 грн 3% річних, 5 632 090,24грн інфляційних витрат, а також 672 350,00грн витрат позивача по сплаті судового збору, 1 008 525,00грн витрат позивача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у справі № 917/2033/19 та 1 344 700,00грн витрат позивача по сплаті судового збору за подання касаційної скарги у справі № 917/2033/19.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 30.04.2024

Суддя О.О. Ореховська