ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 рокуСправа № 912/420/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Поліщук Г.Б., за участю секретаря судового засідання Ліподат Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи №912/420/24

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування", 08131, Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 56

до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 704 586,00 грн

за участю представників:

від позивача - Невідомий О.М., довіреність №б/н від 12.02.2023 (у режимі відеоконфереції);

від відповідача - ОСОБА_1 , самопредставництво, витяг із наказу №630 від 18.06.2023.

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" до Військової частини НОМЕР_1 з вимогою про стягнення 704 586,00 грн як відшкодування завданої шкоди, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну страхувальника позивача завдано матеріальної шкоди, яка відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 24802.

З огляду на вказані обставини, на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки винна особа - ОСОБА_2 на час скоєння ДТП був військовослужбовцем Військової частини № НОМЕР_2 , позивач просить стягнути з останнього страхове відшкодування в сумі 704 586,00 грн в порядку суброгації.

Ухвалою від 19.02.2024 суд відкрив провадження у справі № 912/420/24; постановив справу № 912/420/24 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; судовий розгляд призначив на 07.03.2024 на 11:00 год. Крім того, зобов`язано позивача до початку судового засідання подати до суду документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб МАЗ - 5316, реєстраційний номер НОМЕР_3 Військовою частиною НОМЕР_1 .

05.03.2024 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшла заява про приєднання до матеріалів справи доказів.

05.03.2024 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В обґрунтування клопотання відповідач посилається на складність справи, доцільність участі представників сторін у судовому засіданні, необхідності витребування доказів у справі та з метою детального розгляду по суті та з`ясування всіх обставин справи.

06.03.2024 від позивача надійшла заява (доповнення) на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою від 07.03.2024 суд задовольнив клопотання Військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; здійснив перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 912/420/24 за правилами загального позовного провадження; постановив розгляд справи №912/420/24 в порядку загального позовного провадження здійснювати зі стадії відкриття провадження у справі (з підготовчого засідання); призначив підготовче засідання на 28.03.2024 о 11:00 год; встановив строк для подання заяв по суті справи.

27.03.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову в повному обсязі з тих підстав, що відшкодування шкоди повинно здійснюватись Моторним (транспортним) страховим бюро України. Крім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутні матеріали згідно яких законних підстав водієм автомобіля "Jaguar E-Pace" на момент ДТП була ОСОБА_3 , так як відповідно до всіх наявних документів транспортний засіб "Jaguar E-Pace", державний номерний знак НОМЕР_4 є власністю ТОВ "Кіровограддорсервіс".

27.03.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП мав статус учасника бойових дій. Щодо посилання відповідача на п. 9.5.1 Договору страхування, звертає увагу, що в позовній заяві позивач наголошував, що розмір страхового відшкодування визначався на підставі п. 9.6.2 Договору страхування, виходячи з умов договору "Конструктивна повна загибель ТЗ", тобто порядок визначення розміру страхового відшкодування повністю узгоджується з вимогами п. 9.5.2 Договору страхування.

В підготовчому засіданні 28.03.2024 оголошено перерву до 04.04.2024 о 12:00 год.

02.04.2024 від відповідача надійшли заперечення.

Ухвалою від 04.04.2024 закрито підготовче провадження у справі №912/420/24 та призначено до розгляду справи по суті на 23.04.2024 о 16:00 год.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

04.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіровограддорсервіс" (Страхувальник) та Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" (Страховик) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 24802 (надалі - Договір страхування, а.с. 6-11). Предметом Договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Jaguar Е-Pace, реєстраційний номер НОМЕР_4 (надалі - застрахований транспортний засіб).

08.03.2022 на автомобільній дорозі Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Ізварене на 477 км поблизу с. Кунка Гайсинського району Вінницької області сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу МАЗ-5316, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

За фактом вказаної події було розпочато кримінальне провадження, яке 09.03.2023 зареєстровано в ЄРДР за №0000166. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 415 КК України (Порушення правил водіння або експлуатації бойової, спеціальної чи транспортної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості чи тяжкі тілесні ушкодження або загибель потерпілого).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2023 по справі №127/10915/22 при розгляді матеріалів кримінального провадження №0000166 було встановлено наступне:

"08.03.2022 близько 22.00 год сержант ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду командира автомобільного відділення автомобільного взводу автомобільної роти Військової частини НОМЕР_1 , здійснюючи керування військовою транспортною машину марки "МАЗ-5316", номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись у напрямку м. Гайсин Вінницької області зі сторони м. Вінниця по автомобільній дорозі Стрий-Тернопіль-Кропинивницький-Знам`янка-Ізварене на 477 км поблизу с. Кунка Гайсинського району Вінницької області, на заокругленій ділянці проїзної частини, діючи з кримінально-протиправною самовпевненістю, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з транспортним засобом "Jaguar Е-Pace", державним номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , яка рухалася у зустрічному напрямку та не мала технічної можливості попередити таке зіткнення шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху".

Цією ухвалою ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 415 КК України на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження, відомості про яке внесено 09.03.2022 до ЄДР за №0000166, закрито.

За твердженням позивача саме дії ОСОБА_2 стали причиною скоєння ДТП, внаслідок якої, в тому числі було пошкоджено застрахований ТЗ.

Позивачем зазначено, що з огляду на те, що ОСОБА_2 на момент ДТП був військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 ; транспортний засіб МАЗ-5316, реєстраційний номер НОМЕР_3 є військовою транспортною машиною, що належить Військовій частині НОМЕР_1 ; ОСОБА_2 керував транспортним засобом МАЗ-5316, реєстраційний номер НОМЕР_3 , у зв`язку з виконанням службових обов`язків, то відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок зазначеної ДТП, спричиненої з вини ОСОБА_2 покладається на Військову частину НОМЕР_1 .

26.05.2022 до позивача звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіровограддорсервіс" з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування.

27.05.2022 позивач згідно з Договором страхування на підставі зазначеної заяви і страхового акту № 13283 від 25.05.2022, виходячи зі звіту №22-137 та зобов`язучої пропозиції з платформи AUTOONLINE ТОВ "Аудатекс Україна", здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 704 586,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1229 від 27.05.2022.

Розмір страхового відшкодування визначався на підставі п. 9.6.2 Договору страхування, виходячи з умови договору "Конструктивна повна загибель ТЗ".

Відповідно до довідки Національної поліції України від 21.06.2022 про ДТП ОСОБА_2 керував транспортним засобом МАЗ-5316, реєстраційний номер НОМЕР_3 , за відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до інформації Центральної бази даних МТСБУ, по відношенню до транспортного засобу, реєстраційний номер 9133Е1 відсутні відомості щодо чинного на момент ДТП полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування шкоди від 18.07.2023 з проханням виплатити страхове відшкодування на користь позивача, але на момент звернення до суду із позовом страхове відшкодування на користь позивача відповідачем не сплачено.

Відповідно до звіту №22-137 вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ за наслідками ДТП складає 1 157 476,59 грн. Разом з цим до позивача перейшло право вимоги в межах виплаченого страхового відшкодування, а саме 704 586,00 грн.

Як зазначає позивач, станом на 14.02.2024 відповідачем відшкодування заподіяної шкоди в розмірі 704 586,00 грн на користь позивача здійснено не було. У зв`язку із цим позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 704 586,00 грн відшкодування шкоди в порядку ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

У свою чергу відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне. Відповідач вважає, що оскільки відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ОСОБА_2 , як учасник бойових дій, відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди проводить МТСБУ у порядку, визначено цим Законом.

Також відповідач стверджує, що позивач не мав обов`язку здійснювати страхувальнику виплати внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують, що водієм автомобіля "Jaguar Е-Pace" на момент ДТП була ОСОБА_3 , так як відповідно до наявних документів транспортний засіб "Jaguar Е-Pace", державним номерний знак НОМЕР_4 є власністю ТОВ "Кіровограддорсервіс".

Норми права, які застосовано судом та аргументована оцінка доводів сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Предметом спору у справі, що розглядається, є вимога страховика про стягнення з власника транспортного засобу грошових коштів, що сплачені застрахованій особі у вигляді страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, у разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація).

Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до видів обов`язкового страхування.

Згідно статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.ст. 3-5 Закону).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

Власники транспортних засобів, юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах (п. 1.6 ст. 1 Закону).

Органами, які здійснюють управління військовим майном, згідно зі ст. 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування.

Військове майно - це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі також - ЗСУ) (ст. 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України").

Майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління (ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України").

Військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна (ст. 3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України").

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського кодексу України, правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України", за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 243/10982/15-ц.

Враховуючи викладене, суд визнає доведеним, що в даному випадку (у контексті спірних правовідносин) фактичним власником автомобіля МАЗ-5316, номерний знак НОМЕР_3 є відповідач.

З огляду на викладене, враховуючи доведеність вини працівника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, а також наявні у матеріалах справи докази здійснення Страховою компанією виплати відшкодування у спірній сумі, суд визнає вимогу позивача про стягнення 704 586,00 грн з відповідача обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Судом відхиляються доводи відповідача про те, що заподіяна шкода мала бути відшкодованою потерпілому Моторно транспортним (страховим) бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Так, відповідно до ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 13.1 Закону учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ст. 21 Закону вимога про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.

Разом із тим, як встановлено судом вище, автомобіль МАЗ-5316, номерний знак НОМЕР_3 перебуває в оперативному управлінні відповідача, а не є власністю працівника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 ; відповідачем не підтверджено, що транспортним засобом, винним у вчиненні ДТП, керував водій зі статусом учасника бойових дій (незважаючи на проходження ним військової служби), відповідного посвідчення не подано.

За такого положення Закону, на які послався відповідач, у даному випадку застосуванню не підлягають.

Судом також відхиляються твердження відповідача щодо незаконності керування транспортним засобом ОСОБА_3 , з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.2. ПДР України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Тобто, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то керування транспортним засобом вважається законним, а водій таким, що правомірно володіє зазначеним транспортним засобом. Саме на підставі посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_3 керувала застрахованим транспортним засобом.

Крім того, варто відмітити, що спеціальною частиною Договору страхування передбачено, що особами допущеними до керування застрахованим ТЗ є будь які особа, допущена Страхувальником на законних підставах.

Щодо посилання відповідача на п. 9.5.2. Договору страхування, то варто відмітити, що в позовній заяві позивач наголошував, що розмір страхового відшкодування визначався на підставі п. 9.6.2. Договору страхування, виходячи з умови договору "Конструктивна повна загибель ТЗ". Тобто порядок визначення розміру страхового відшкодування повністю узгоджується з вимогами п. 9.5.2. Договору страхування.

З приводу обставин, наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву щодо підстав відмови у виплаті страхового відшкодування визначеного сторонами підпункту 22 пункту 4.1 розділу 4 Договору, відповідно до якого не є страховими випадками та Страховик не несе відповідальності у разі пошкодження, знищення та/або втрати ТЗ внаслідок: війни, вторгнення, дій іноземних ворогів, військових дій або операцій військового типу (незважаючи на те, чи було офіційно оголошено війну), громадянської війни, повстання, революції, заколоту, страйку/бунту, громадських заворушень, які набувають розмірів або досягають рівня повстання, військового перевороту, захоплення влади, воєнного стану чи облоги, конфіскації, націоналізації, реквізиції, вилучення, залучення, арешту, знищення або псування майна за розпорядженням уряду або будь-якої державної або місцевої влади, незалежно від того, чи є воно законним чи ні, суд зазначає таке.

Посилання відповідача на виключення зі страхових випадків знищення та/або пошкодження ТЗ внаслідок зокрема війни, вторгнення, воєнного стану, судом відхиляються з огляду на те, що матеріали справи не містять наявність прямих причинно-наслідкових зв`язків між військовою агресією російської федерації проти України, введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та страховим випадком.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 704 586,00 грн страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" (08131, Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 56, ) 704 586,00 грн відшкодування завданої шкоди, а також 8 455,04 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати до електронних кабінетів позивача та відповідача.

Повне рішення складено 26.04.2024.

Суддя Г.Б. Поліщук