ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/299/24

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А., секретар судового засідання Попович Л.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго", вул. Б. Хмельницького, буд. 59-А, м. Івано-Франківськ, 76009

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськ теплоенерго" вул. Індустріальна, буд. 34, корп. 4, м. Івано-Франківськ, 76014

про стягнення заборгованості за договором в сумі 1 086 254 грн 95 коп.

за участю:

представника позивача Біян Б.Р.-адвокат

представник відповідача не з"явився

в с т а н о в и в

До Господарського суду Івано-Франківської області з позовом звернулось Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськтеплоенерго" про стягнення 1086254,95 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між сторонами виник спір щодо оплати вартості втрат теплової енергії згідно договору на транспортування теплової енергії №ТЕ-000084/21-104 від 01.03.2021року.

Ухвалою від 01.04.2024року Господарський суд Івано-Франківської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

23.04.2024року до канцелярії суду від представника Державне міське підприємство "Івано-Франківськтеплокомуненерго" надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи акт звіряння та акт здачі-прийняття робіт. ( вх.7148/24).

Відповідач відзив на позовну заяву, у встановлений ухвалою суду по справі строк не надав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, правову позицію у справі не висловив, у судове засідання не з"явилвся.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Згідно ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки судом належним чином виконано обов`язок та вжито заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, неявка в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

В засіданні 30.04.2024 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд встановив наступне.

Між державним міським підприємством «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (далі - Позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Івано- Франківськ теплоенерго» (далі - Відповідач) 01 березня 2021 року укладено договір про транспортування теплової енергії № ТЕ - 000084/21-104 (далі -Договір). За своєю правовою суттю вказаний Договір - це договір про надання послуг.

Предметом Договору є надання вдповідачем пзивачу за плату послуги транспортування теплової енергії, що є власністю останнього, магістральними тепловими мережами, що використовуються Відповідачем.

Згідно з цим Договором Виконавець зобов`язується транспортувати теплову енергію, шо с власністю Замовника магістральними тепловими мережами, цю використовуються Виконавцем (далі - Мереж: Виконавця), а Замовник зобов`язується оплатити вартість транспортування в порядку і на умовах визначених цим Договором». ( п.1.1 Договору)

Транспортування теплової енергії здійснюється Мережами Виконавця за цим Договором відповідно до технічних, економічних та інших вимог. ( п.2.1 Договору)

Транспортування теплової енергії відбувається від колекторів котельні, яка обліковується приладом комерційного обліку теплової енергії-(ОЕ-12ДА. зав. № 0284). встановленого в котельні на вул. Індустріальна, 34 до границь розмежування Мереж Виконавця з тепловими мережами Замовника, то зафіксовані Актами розмежування ділянок обслуговування та теплових мереж споживачів Замовника ( п.2.2 Договору)

Відповідно до п. 5.6 Договору розрахунки вартості відшкодування втрат теплової енергії Замовника, яка буде транспортуватися Мережами Виконавця, здійснюються на підставі тарифу на виробництво теплової енергії ТОВ «Івано-Франківськ теплогенерація» діючого на момент розрахунку та обсягу втрат теплової енергії, що визначається згідно Додатку № 1 до цього Договору, який с його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.5.9 Договору відшкодування втрат теплової енергії замовника в мережах виконавця проводиться виконавцем.

Відповідно од Додатку № 1 до Договору про транспортування теплової енергії № ТЕ - 000084/21-104 від 01.03.2021 р. обсяг протранспортованої теплової енергії Мережами Виконавця (Опротр . Гкал) визначається за формулою: Q протр. = (1-25,4/100) * Qвіпр.

де Qвіпр- обсяг відпущеної теплової енергії з котельні на вул Індустріальна, 34 (обсяг надходження теплової енергії в Мережі Виконання). Гкал. (визначається згідно показів обчислювача теплової енергії встановленого в котельні на вул. Індустріальна, 34);

25,4 % - відсоток втрат теплової енергії в Мережах Виконавця врахований в тарифі Виконавця на транспортування теплової енергії. Гкал.

Розрахунок обсягу втрат теплової енергії в мережах виконавця: обсяг втрат теплової енергії в мережах виконавця визначається за формулою: Q втрВ = 25.4 *Qвіпр./100.

Відповідно од Додатку №2 до Договору про транспортування теплової енергії № ТЕ - 000084/21-104 від 01.03.2021 р.

В березні 2021 року втрати теплової енергії позивача під час її транспортування відповідачем належними йому магістральними тепловими мережами на підставі Договору становили 3637,809 Гкал. Вартість відшкодування вказаних втрат теплової енергії становила 5 387 435,07 грн. Вказані обставини засвідчуються розрахунком вартості відшкодування втрат теплової енергії в магістральних теплових мережах, які використовуються в господарській діяльності ТОВ «Івано-Франківськ теплоенерго», в березні 2021 року. Також позивач та відповідач 31.03.2021 підписали акт № ОУ-0000137, відповідно до якого вартість відшкодування втрат теплової енергії* за березень 2021 року складає 5 387 435,07 грн.

Позивач належним чином виконав свій договірний обов`язок по оплаті Відповідачу вартості послуги транспортування теплової енергії, яка була надана в березні 2021 року. Відповідач свого договірного обов`язку по сплаті Позивачу вартості відшкодування втрат теплової енергії, що мали місце в березні 2021 року, повністю не виконав. Зокрема, з загальної суми вартості відшкодування втрат теплової енергії в розмірі 5 387 435,07 грн. Відповідачем було сплачено 4 301 180, 12 грн. в період з 03.01.2023 по 08.01.2024, що засвідчують виписки з банківського рахунка позивача та платіжні інструкції.

Залишок заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті вартості відшкодування втрат теплової енергії, що мали місце в березні 2021 року, на дату подання вказаного позову становив 1 086 254,95 грн.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України ( далі-1 [К України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.І ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.І ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також з угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Нормами частин 1,2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 526 ЦК України також встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодекс', інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ).

Відповідач не виконав своє зобов`язання перед позивачем по відшкодування втрат теплової енергії, що мали місце в березні 2021 року, в сумі 1 086 254,95 грн.

Проаналізувавши зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач не здійснив оплату послуг на суму 1086254,95грн. Доказів протилежного, до прийняття рішення у справі, відповідач суду не надав.

Крім того, позивач надав суду звірки розрахунків.

Акти звіряння взаєморозрахунків є зведеними обліковими документами, які відображають загальну суму заборгованості на певну дату та фіксують стан розрахунків між сторонами.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі на підтвердження певних обставин, зокрема на підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами, та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що в акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, в якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.86 ГПК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - в розмірі 16293,82грн.

Керуючись ст. 2, 13, 73, 74, 86, 129, 165, 202, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

позов Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськ теплоенерго» про стягнення 1086254,95грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськ теплоенерго»

вул. Індустріальна 34, корпус 4 м. Івано-Франківськ, 76014 ідентифікаційний код: 43668356) на користь Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (вул. Б. Хмельницького, буд. 59 А, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76006; ідентифікаційний код: 03346058) - 1086254,95грн. заборгованості та 16293,82грн. судового збору

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.04.2024

Суддя Шкіндер П.А.