УХВАЛА

24 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/18376/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Погребняк В.Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "F&C Realty"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 (колегія суддів у складі: Остапенко О.М. - головуючий, Отрюх Б.В., Копитова О.С)

у справі № 910/18376/20

за заявою Приватного акціонерного товариства "F&C Realty"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "F&C Realty" (далі - ПрАТ "F&C Realty") 09.04.2024 подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 про відмову у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 у справі № 910/18376/20 разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Здійснивши перевірку касаційної скарги ПрАТ "F&C Realty" та доданих до неї матеріалів, Верховний Суд дійшов висновку, що в прийнятті касаційної скарги слід відмовити з огляду на таке.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2020 року заяву ПрАТ "F&C Realty" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей" (далі - ТОВ "Апогей") про відкриття провадження у справі про банкрутство передано за підсудністю до Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.03.2021 відкрито провадження у справі № 910/18376/20 про банкрутство ТОВ "Апогей", визнано вимоги ініціюючого кредитора - ПрАТ "F&C REALTY" до боржника у розмірі 4000000 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника.

Постановою Північного апеляційного суду від 28.06.2023 у справі № 910/18376/20 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.12.2020 та зобов`язано Господарський суд Рівненської області направити матеріали справи про банкрутство ТОВ "Апогей" до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 розпочато розгляд справи №910/18376/20 про банкрутство ТОВ "Апогей" з підготовчого засідання, призначено у даній справі підготовче засідання на 30.01.2024 о 11:40 год. та запропоновано боржнику надати відзив на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства.

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2024, кредитор - ПрАТ "F&C Realty" звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду на стадію розпорядження майном відповідно до чинних судових рішень у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 у справі № 910/18376/20 відмовлено ПрАТ "F&C Realty" у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2024.

Відмовляючи ПрАТ "F&C Realty" у відкритті апеляційного провадження господарський суд апеляційної інстанції виходив з приписів пункту 1 частини 1 статті 261 ГПК України, якими визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Верховний Суд погоджується з такими висновками господарського суду апеляційної інстанції виходячи з такого.

Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Частиною першою статті 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Загальні норми ГПК України застосовуються при розгляді справ про банкрутство настільки, наскільки це узгоджується із логікою законодавчого регулювання відносин банкрутства (неплатоспроможності), зокрема ті норми ГПК України, що мають універсальний характер, тобто застосовні до вирішення однакових, переважно суто процедурних, питань руху справи у позовному провадженні, так само і у процедурі банкрутства (неплатоспроможності) за умови, що інше не встановлено КУзПБ.

Згідно з частиною першою статті 232 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Отже, за загальним правилом господарського процесу, ознакою ухвали як судового рішення є те, що вона постановляється з питань застосування норм процесуального права у випадках, коли це прямо визначено в ГПК України і таким судовим актом спір по суті не вирішується, а забезпечується створення необхідних умов для його вирішення.

Враховуючи викладене, ухвала Господарського суду міста Києва від 11.01.2024, якою розпочато розгляд справи №910/18376/20 про банкрутство ТОВ "Апогей" з підготовчого засідання, призначено підготовче засідання суду та запропоновано боржнику надати відзив на заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство, є ухвалою, якою вирішено процедурні питання за правилами та на підставі приписів ГПК України.

Аналогічна правова позиція та висновок щодо співвідношення спеціальних і загальних правових норм у регулюванні апеляційного оскарження ухвали місцевого господарського суду, постановленої у справі про банкрутство (неплатоспроможність) викладений Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 16.08.2023 у справі 920/162/23.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Однією з конституційних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України). Забезпечення права на апеляційний перегляд справи визначено також серед основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 8 частини третьої статті 2 ГПК України).

Зазначені конституційні приписи закріплені також у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та реалізуються в порядку, передбаченому відповідними процесуальними нормами.

Відповідно до частини другої статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Згідно із частиною першою статті 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: 1) про відмову у видачі судового наказу; 2) про забезпечення доказів, відмову в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову; 4) про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову; 5) про зустрічне забезпечення, зміну чи скасування зустрічного забезпечення; 6) про повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) про відмову у відкритті провадження у справі; 8) про передачу справи на розгляд іншого суду; 9) про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 10) про затвердження мирової угоди; 11) про призначення експертизи; 12) про зупинення провадження у справі; 13) про закриття провадження у справі; 14) про залишення позову (заяви) без розгляду; 15) окрема ухвала; 16) про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 17) у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; 18) про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення; 19) про відмову ухвалити додаткове рішення; 20) про роз`яснення чи відмову у роз`ясненні судового рішення; 21) про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами; 22) про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання; 23) про внесення чи відмову у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 24) щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання; 25) про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця; 26) про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 27) про поворот виконання чи відмову у повороті виконання; 28) про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 29) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 30) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 31) про відмову у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду; 32) про повернення заяви про скасування рішення третейського суду; 33) про повернення заяви про видачу наказу за рішенням третейського суду без розгляду; 34) про залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 35) про відновлення чи відмову у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.

Перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 ГПК України, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Ухвалу якою розпочато розгляд справи про банкрутство з підготовчого засідання та призначено дату підготовчого засідання суду згідно з частиною першою статті 255 ГПК України не включено до переліку ухвал місцевого господарського суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду.

Верховний Суд зауважує, що приписи статті 255 ГПК України свідчать про те, що законодавець свідомо відокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Частиною третьою статті 255 ГПК України встановлено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга подана ПрАТ "F&C Realty" на ухвалу, якою розпочато розгляд справи про банкрутство з підготовчого засідання та призначено дату підготовчого засідання суду, тобто ухвала, яка не входить до переліку ухвал, передбачених статтею 255 ГПК України, а відтак, не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "F&C Realty" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2024 відповідно до наведених положень процесуального законодавства.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", умови прийнятності касаційної скарги, згідно норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Приписами частини другої статті 293 ГПК України встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Отже, наведена норма закону надає Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині другої статті 293 ГПК України, що повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Для Верховного Суду правильне застосовування Північним апеляційним господарським судом норм права при постановленні оскаржуваної ухвали від 19.03.2024 у справі № 910/18376/20 є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПрАТ "F&C Realty" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 у справі № 910/18376/20 на підставі частини другої статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/18376/20 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "F&C Realty" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді К. Огороднік

В. Погребняк