номер провадження справи 34/41/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 Справа № 908/363/24

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Концур Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 908/363/24

за позовом: Концерну Міські теплові мережі, ідентифікаційний код юридичної особи 32121458 (юридична адреса: вул. Героїв полку Азов, 137, м. Запоріжжя, 69091)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Хомченко Тетяни Григорівни, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 5 760 грн 16 коп.

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Іващенко М.В., свідоцтво № 410 від 31.07.2003 , ордер № 1153786 від 15.04.2024, посвідчення № 410 від31.07.2003; Хомченко Т.Г., паспорт НОМЕР_2 від 22.12.2009;

вільний слухач: Хомченко О.О., паспорт НОМЕР_3 від 25.02.1997

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 12.02.2024 через систему Електронний суд надійшов позов Концерну Міські теплові мережі про стягнення з Фізичної особи-підприємця Хомченко Тетяни Григорівни 5 760 грн 16 коп. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з листопада 2020 по квітень 2021 та 2 422 грн 40 коп. судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що не зважаючи на відсутність укладеного між сторонами договору, КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року, відпустив ФОП Хомченко Тетяні Григорівні теплову енергію до нежитлового приміщення №130 цокольного поверху (літ.А-5), розташованого за адресою: Україна, 69071 м. Запоріжжя, вулиця Цитрусова, будинок 6. Факт постачання теплової енергії підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у спірний період. Таким чином, КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» у вищезазначений період відпустив теплової енергії на загальну суму 8 760,16 грн. Відповідач здійснив часткову оплату на суму 3 000,00 грн., а тому сума основного боргу Споживача перед Концерном складає 5 760,16 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2024 справу № 908/363/24 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.02.2024 позовну заяву залишено без руху.

28.02.2024 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява.

Суд визнав достатніми надані позивачем документи для прийняття позовної заяви до розгляду, ухвалою від 28.02.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 908/363/24, вирішив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

15.03.2023 суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про розгляд справи з викликом сторін враховуючи наведені у відзиві обставини. Відповідач зазначає, що спір який виник між сторонами був вже предметом дослідження під час розгляду господарської справи №908/1901/19 за позовом Концерну «МТМ» про стягнення з мене 30245,07 грн за поставку теплової енергії в період листопад 2016- квітень 2019 року. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.10.2019 року було відмовлено, оскільки не було належним чином доведено факту поставки теплової енергії. Також в рішенні господарського суду наведено наступне: що у приміщенні, яке перебуває у Відповідача на праві оренди відсутні радіатори опалення, тож позивачем необґрунтовано розраховується обсяг відпущеної ФОП Хомченко Т.Г. теплової енергії з урахуванням 34 неіснуючих радіаторів. Згідно акта обстеження нежитлового приміщення за адресою: вул. Цитрусова, 6 від 10.07.2016, складеного в зв`язку з передачею приміщення в користування комісією у складі майстра дільниці № 3, майстрів у присутності орендаря, встановлено, що на час обстеження приміщення знаходиться у задовільному санітарному та технічному стані, на стояках опалення відсутні радіатори, тривалий час вказане приміщення було вільне. Відповідач звертає увагу суду, що в акті допущена технічна помилка щодо дати його складення, акт обстеження був складений комісією 10.06.2016, у день укладення договору оренди, дата ж 10.07.2016 припадає на неділю. Відповідно до актів обстеження системи теплопостачання нежитлового приміщення, розташованого на цокольному поверсі п`ятиповерхового житлового будинку по АДРЕСА_2 від 10.02.2016 та від 17.11.2016, складені працівниками філії Концерну "МТМ" Шевченківського району. Так, актом від 10.02.2016 встановлено, що у приміщенні встановлені радіатори чугунці в кількості 34 секцій. Централізоване гаряче водопостачання відсутнє - не має підведення. Актом від 17.11.2016 встановлено, що опалювальні пристрої централізованої системиопалення демонтовані. Проекту реконструкції не надано. Гаряче водопостачання відсутнє. При цьому, будь яких порушень вимог технічної експлуатації внутрішньобудинкових інженерних мереж вказаним актом не встановлено, припису щодо необхідності відновлення у приміщенні пристроїв опалення, акт не містить. Доказів здійснення сааме відповідачем демонтажу опалювальних пристроїв, позивачем в матеріали справи не надано. Навпаки, у листі за вих. №731/33 від 20.02.2019 позивач визнає, що відповідачу в оренду здано приміщення, де вже було проведено самовільне переобладнання системи опалення. Судом було встановлено, що при зверненні з позовом про стягнення з фізичної особи підприємця Хомченко Тетяни Григорівни заборгованості за спожиту теплову енергію за опалювальні періоди з листопада 2016 року по квітень 2019 року (справа № 908/1901/19) позивач розрахунок вартості теплової енергії проводив по показанням будинкового приладу обліку на опалення пропорційно тепловим навантаженням. У справі № 908/1901/19 позивач зазначав, що сумарне теплове навантаження будинку складає: Q=408929 ккал/год, а навантаження ФОП Хомченко Т.Г.: Q=4639 ккал/год. Вказане теплове навантаження відповідача: Q=4639 ккал/год встановлювалось позивачем у договорі купівлі-продажу теплової енергії №345269 від 01.10.2017. В даній справі при визначенні вартості теплової енергії у договорі № 345269 від 01.09.2020, маючи на меті отримання з відповідача коштів за спожиту теплову енергію з 10.06.2016 (той же період що і у справі № 908/1901/19), позивач у розрахунку орієнтовної вартості обсягу спожитої теплової енергії виходив не з теплового навантаження, а з площі приміщення. Таким чином, враховуючи те, що у приміщенні, яке знаходиться у користуванні відповідача, радіатори опалення відсутні, а позивачем не доведено здійснення демонтажу радіаторів опалення саме відповідачем, судом наданий позивачем в якості додатку до проекту договору розрахунок орієнтовної вартості обсягуспожитої тепловоїенергії виходячи із площі приміщення не був прийнятий як належний. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.09.2020 року у справі 908/1633/20 також було відмовлено Концерну МТМ про стягнення вартості поставки теплової енергії відповідачу у період: листопад 2019-квітень 2020 теплової енергії на суму 6407,72 грн., оскільки не доведено належним чином факт поставки теплової енергії відповідачу у період: листопад 2019-квітень 2020 теплової енергії на суму 6407,72 грн, відповідно не доведеною є і заявлена до стягнення сума основного боргу 4197,40 грн. Також в даній справі при визначенні вартості теплової енергії у договорі № 345269 від 01.09.2020, маючи на меті отримання з відповідача коштів за спожиту теплову енергію з листопада 2020 року по квітень 2021 року, позивач у розрахунку орієнтовної вартості обсягу спожитої теплової енергії виходив не з теплового навантаження, а з площі приміщення. Крім того, вважає, що позивачем пропущений строк на звернення з відповідним позовом, оскільки пропущений строк позовної давності.

19.03.2024 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив із проханням також проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України:

1. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

2. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

3. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

4. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

5. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

6. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

7. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

8. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

9. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження свідки не викликаються. У випадку, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх достовірності, суд не бере до уваги показання свідка.

На підставі ст. 252 ГПК України, враховуючи клопотання сторін та обставини, викладені у відзиві та відповіді на відзив, суд задовольняє клопотання сторін та призначає у справі судове засідання на 17.04.2024 о 12 год. 00 хв. В судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням позивача до 24.04.24.

В судовому засіданні 24.04.2023 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив відкласти судове засідання на іншу дату через зайнятість. Суд визнав вказане клопотання процесуально необґрунтованим та відхилив, тим паче, що представником позивача було погоджено дату та час засідання 24.04.24.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила повністю, просила у його задоволенні відмовити.

В судовому засіданні 24.02.2024 судом прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2020 у справі 908/1901/19 встановлено такі обставини:

«Відповідно до п. 2.1. Статуту Концерну «Міські теплові мережі», основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

У своїй виробничій та фінансовій діяльності Концерн підпорядкований, підзвітний Запорізькій міській раді (п. 1.4. Статуту).

Згідно пояснень позивача Концерн «Міські теплові мережі» здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді у належне ФОП Хомченко Т.Г. на праві оренди нежитлове приміщення № 130 (літ. А-5), загальна площа якого складає 107,2 м2, що розташоване на цокольному поверсі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд. 6 (договір оренди нежитлового приміщення № 262/3 від 10.06.2016) за відсутності укладеного письмового договору про надання комунальних послуг. Зазначене нежитлове приміщення є частиною житлового будинку та має єдину, невідокремлену систему теплопостачання з будинком.

Матеріали справи свідчать про намагання сторонами врегулювати правовідносини, що між ними виникли. Так, 13.10.2016 у зв`язку з укладенням договору оренди № 262/3 від 10.06.2016 ФОП Хомченко Т.Г. звернулася до Шевченківської районної філії Концерну «МТМ» з заявою про укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді на об`єкт розташований за адресою: вул. Цитрусова, 6, нежитлове приміщення № 130. Концерном «МТМ» було підготовлено проект договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 345269 від 01.10.2017 та надано його нарочно відповідачу разом з додатками № 1, 2, 3, 4 та супровідним листом від 25.10.2017. Згодом, 12.10.2018 позивач супровідним листом за вих. № 2804/09-1 від 11.10.2018 надіслав два примірники договору купівлі-продажу теплової енергії на адресу відповідача поштою (а. с. 35-39 т. 1).

Станом на момент розгляду спору судом першої інстанції, договір купівлі-продажу теплової енергії між сторонами не укладено.

Позивач вказує на те, що незважаючи на відсутність укладеного між сторонами договору, з метою недопущення порушення прав інших мешканців житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 6, у період: з листопада 2016 по квітень 2019 він здійснював відпуск теплової енергії, у тому числі й відповідачу, а останнім спожито теплову енергію на загальну суму 30245,07 грн. З урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати, залишок боргу за надані послуги теплопостачання складає 17116,57 грн.

Також позивач зазначає, що на житловому будинку за адресою: вул. Цитрусова, 6 встановлено прилад обліку теплової енергії на опалення. Система опалення спірного нежитлового приміщення по вул. Цитрусова, 6 є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку, а тому при подачі теплової енергії в централізовану систему опалення будинку в опалювальні періоди одночасно опалювалось нежитлове приміщення, яким користувався відповідач.

В підтвердження факту здійснених поставок теплової енергії позивач посилається на рішення Запорізької міської ради: «Про початок опалювального сезону 2016-2017 років у м. Запоріжжя» від 13.10.2016; «Про початок опалювального сезону 2017-2018 років у м. Запоріжжя» від 20.10.2017; «Про початок опалювального сезону 2018-2019 років у м. Запоріжжя» від 06.11.2018.

На підтвердження обсягу відпущеної відповідачу теплової енергії позивачем надано до матеріалів справи акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період та розрахунок відпущеної теплової енергії по договору № 345269 (а. с. 12, 61-96 т. 1).

Відповідач не заперечує проти того, що позивачем здійснювалось постачання теплової енергії до орендованого ним приміщення по вул. Цитрусова, 6 у м. Запоріжжя у спірний період, однак зазначає, що у приміщенні, яке перебуває у нього на праві оренди відсутні радіатори опалення, тож вважає, що позивачем необґрунтовано розраховано обсяг відпущеної ФОП Хомченко Т.Г. теплової енергії з урахуванням 34-х неіснуючих секцій радіаторів, відповідно до максимального теплового навантаження на опалення за формулою визначеною в договорі № 345269 від 01.10.2017 (Qoмакс = 0,004639 Гкал/годину).

На підтвердження відсутності в приміщенні відповідача радіаторів опалення, останнім надано до суду акт обстеження нежитлового приміщення за адресою: вул. Цитрусова, 6 від 10.07.2016, складеного комісією у складі майстра дільниці № 3 Базарової О.С., майстрів: Монько А.О. та Степанюка А.І. в присутності орендаря Хомченко Т.Г. у зв`язку з передачею приміщення в користування, яким встановлено, що на час обстеження приміщення знаходиться у задовільному санітарному та технічному стані, на стояках опалення відсутні радіатори, тривалий час вказане приміщення було вільним (а. с. 11 т. 2).

Відповідач звертав увагу суду, що в акті допущена технічна помилка щодо дати його складення, акт обстеження був складений комісією 10.06.2016, у день укладення договору оренди, а дата 10.07.2016 припадає на неділю. Позивач не заперечує наявність вказаного акту.

Також, в матеріалах справи наявні акти обстеження системи теплопостачання нежитлового приміщення, розташованого на цокольному поверсі п`яти поверхового житлового будинку по АДРЕСА_2 від 10.02.2016 та від 17.11.2016, складені працівниками філії Концерну «МТМ» Шевченківського району. Так, актом від 10.02.2016 (т. 1 а. с. 45) встановлено, що в приміщенні встановлені радіатори чавунні в кількості 34-х секцій. Централізоване гаряче водопостачання відсутнє не має підведення. Актом від 17.11.2016 (т. 1 а. с. 46) встановлено, що опалювальні пристрої централізованої системи опалення демонтовані. Централізоване гаряче водопостачання відсутнє немає підводу. Проекту реконструкції не надано.

Відповідач стверджує, що приміщення ним отримано в оренду без приладів опалення, а тому ФОП Хомченко Т.Г. замовила у фахівця ФОП Журавель Ю.М. (кваліфікаційний сертифікат серія АР № 004942 від 16.11.2012) виготовлення розрахунку витрат тепла на опалення за фактичним теплоспоживанням.

Згідно складеного фахівцем розрахунку, теплове навантаження на опалення за фактичним споживанням має визначатись за формулою: Q = Q1 = 357 ккал/год.

Отже, протягом спірного періоду відповідач здійснювала оплати на користь позивача за теплову енергію відповідно до теплового навантаження на опалення по фактичному споживанню, згідно вказаного розрахунку. Копія розрахунку міститься в матеріалах справи (а. с. 6-10 т. 2).

Спір між сторонами виник стосовно розміру нарахованого позивачем обсягу спожитої ФОП Хомченко Т.Г. у період: з листопада 2016 по квітень 2019 теплової енергії і відповідно її вартості».

Вказаною постановою апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Запорізької області від 29.10.2019 у справі № 908/1901/19 залишено без змін. Рішення Господарського суду Запорізької області було відмовлено у позові Концерну «Міські теплові мережі» до Фізичної особи-підприємця Хомченко Тетяни Григорівни про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 17116,57 грн, за період листопада 2016 року квітня 2019 року, 3% річних в сумі 950,96 грн та втрат від інфляції в сумі 2754,40 грн, а всього 20821,93 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2020 у справі 908/1633/20 встановлено такі обставини:

«В червні 2016 року, між Департаментом комунальної власності та приватизації ЗМР, як орендодавцем, та МКП «Основаніє», як балансоутримувачем, та ФОП Хомченко Т.Г., як орендарем, укладено договір оренди №262/3 нежитлового приміщення №130, цокольний поверх (літ А-5), загальною площею 107,2 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 (далі майно), а.с.10-13.

Майно використовується орендарем на правах оренди для розміщення майстерні з ремонту взуття, одягу (п.1.2. договору).

Орендар вступає у строкове платне користування комунальне майно з моменту підписання сторонами договору та акту приймання передачі майна (додаток №2), п.2.1 договору.

Розмір орендної плати та порядок проведення розрахунків між сторонами визначені розділом 3 договору.

Згідно п.5.13. договору орендар зобов`язаний укласти відповідні договори з постачальниками комунальних послуг. З балансоутримувачем договір про надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території та своєчасно вносити плату за ці послуги.

У двомісячний термін від дати укладання цього договору письмо повідомити орендодавця про виконання зокрема п. 5.13. договору (п.5.16. договору).

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 10.06.2016 року по 10.05.2019 року (п.11.1. договору).

Рішенням Запорізької міської ради від 24.10.2019 року №441 вирішено, зокрема, розпочати підприємству позивача опалюваний період з 28.10.2019 року (а.с.43).

Водночас, Концерн «Міські теплові мережі», основною метою діяльності якого є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Рішенням Запорізької міської ради від 06.04.2020 року №147 вирішено, зокрема, Концерну «Міські теплові мережі» відключення споживачів теплової енергії з 07.04.2020 року (а.с.43 на звороті).

У своїй виробничій та фінансовій діяльності Концерн підпорядкований, підзвітний Запорізькій міській раді (п. 1.4. Статуту, а.с.36-37).

Позивач здійснює постачання теплової енергії в гарячій воді у належне відповідачу на праві оренди нежитлове приміщення № 130 (літ. А-5), загальна площа якого складає 107,2 кв.м., що розташоване на цокольному поверсі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд. 6. Нежитлове приміщення є частиною житлового будинку та має єдину, невідокремлену систему теплопостачання з будинком.

Договір про надання комунальних послуг між сторонами не укладався.

За надані послуги з постачання теплової енергії до приміщення № 130 (літ. А-5), що розташоване на цокольному поверсі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, буд. 6, позивач було відпущено теплову енергію:

- за листопад 2019 року на суму 992,20 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 30.11.2019 року (а.с.16) та сформовано відповідний рахунок (а.с.17);

- за грудень 2019 року на суму 2 228, 75 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 31.12.2019 року (а.с.18) та сформовано відповідний рахунок (а.с.19);

- за січень 2020 року на суму 365,32 грн., про складено акт приймання передачі теплової енергії від 31.10.2020 року (а.с.20) та сформовано відповідний рахунок (а.с.21);

- за лютий 2020 року на суму 1731,83 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 29.02.2020 року (а.с.22) та сформовано відповідний рахунок (а.с.23);

- за березень 2020 року на суму 708,28 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 31.03.2020 року (а.с.24) та сформовано відповідний рахунок (а.с.25);

- за квітень 2020 року на суму 381,34 грн., про що складено акт приймання передачі теплової енергії від 30.04.2020 року (а.с. 26) та сформовано відповідний рахунок (а.с. 27).

Зазначені акти та рахунки направлені засобами поштового зв`язку відповідачу. Відповідач здійснював часткові плати за отримані житлово комунальні послуги з відпуску гарячої води (опалення).

В подальшому, листом від 04.06.2020 року позивач, враховуючи часткові оплати споживача за спірним приміщенням, вимагав від відповідачки проведення термінового розрахунку за надані ним послуги з відпущення теплової енергії у сумі 4 197,40 грн. та 9,93 грн. 3% річних, що нараховані на підставі ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Також зазначив про недотримання споживачем вимог законодавства в частині неукладання договору з надання послуг централізованого опалення (докази направлення додаються, а.с. 28, 29).

Відповідачка визнає факт обов`язку з проведення розрахунків за теплопостачання в незалежності від відсутності договору між сторонами.

Листом від 18.06.2020 року відповідачка повідомила про те, що не погоджується з зазначеною вимогою Концерну, оскільки не є зрозумілим які показники використовувались в формулі при розрахунку теплового навантаження спірного об`єкта (а.с. 103-107).

Також, ФОП Хомченко Т.Г., наголошує, що листом від 15.11.2019 року (а.с.101-102) пропонувала позивачу укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з застосуванням показника теплового навантаження на об`єкті оренди 357 ккал/год (Q=Q1).

Підстави застосування зазначеного показник теплового навантаження відповідачка мотивую наступним.

Оскільки в орендованому приміщенні відсутні радіатори на стояках опалення, про що було складено акт від 10.06.2016 року (а.с.91), ФОП Хомченко Т.Г. звернулась до ФОП Журавель Ю.Н. (кваліфікаційний сертифікат АР№004942 від 16.11.2012 року, а.с.93) з метою проведення розрахунку теплового навантаження на опалення по фактичному теплопостачанню орендованого об`єкта (відсутність радіаторів також визнається позивачем з посиланням на акт обстеження від 17.11.2016 року, який в матеріалах справи відсутній).

За результатами дослідження експертом встановлено, що при розрахунку теплового навантаження на опалення по фактичному теплопостачанню підлягає використанню формула Q=Q1=357 ккал/час (а.с. 96). Про що було повідомлено позивача.

Отже, між сторонами склались спірні правовідносин з питання:

- факту поставки теплової енергії;

- проведення розрахунку за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в орендованого приміщення;

- застосування показника при розрахунку теплового навантаження по спірному об`єкту».

За наслідками апеляційного перегляду, апеляційну скаргу Концерну Міські теплові мережі на рішення господарського суду Запорізької області від 04.09.2020 року у справі №908/1633/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 04.09.2020 року у справі №908/1633/20 залишити без змін. Вказаним рішенням було відмовлено у позові про стягнення з відповідача заборгованості за відпущену теплову енергію в гарячій воді в розмірі 4 208,74 грн., з яких: основний борг у розмірі 4 197,40 грн. та 3% річних у розмірі 11,34 грн., що утворилась через недотримання відповідачем вимог Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією від 03.10.2007 року №1198, в частині не проведення розрахунку за спожиту теплову енергію, що поставлена до приміщення №130, загальною площею 107,2 кв.м. по АДРЕСА_2 .

Згідно із ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З аналогічних у справах № 908/1901/19, № 908/1633/20, обставин заявлено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Хомченко Тетяни Григорівни 5 760 грн 16 коп. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з листопада 2020 по квітень 2021 року.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про теплопостачання теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії; місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно зі ст. 4 Закону України Про теплопостачання проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Пунктами 4, 6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У ст. 25 Закону України Про теплопостачання встановлено обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Частиною 2 ст. 275 Господарського кодексу України передбачено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ від 03.10.2007 року №1198 (далі - Правила №1198) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою KMУ від 21.07.2005 року №630.

Вказані правила є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами та організаціями.

Правила №1198 наголошують, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання (п.4).

Концерн Міські теплові мережі звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до фізичної особи-підприємця Хомченко Тетяни Григорівни про спонукання укласти договір про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води № 345269 від 01.09.2020.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.06.2021 у справі №908/3174/20 в позові відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що факт наявності у приміщенні, яке знаходиться у користуванні відповідача, теплопостачання по стоякам та трубопроводам, які транзитом проходять через це приміщення та входять до єдиної системи теплопостачання житлового будинку, є встановленим рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.10.2019 у справі №908/1901/19 і відповідачем не оспорюється. В даній справі при визначенні вартості теплової енергії у договорі № 345269 від 01.09.2020, маючи на меті отримання з відповідача коштів за спожиту теплову енергію з 10.06.2016 (той же період що і у справі № 908/1901/19), позивач у розрахунку орієнтовної вартості обсягу спожитої теплової енергії виходив не з теплового навантаження, а з площі приміщення. Враховуючи те, що у приміщенні, яке знаходиться у користуванні відповідача, радіатори опалення відсутні, а позивачем не доведено здійснення демонтажу радіаторів опалення саме відповідачем, наданий позивачем в якості додатку до проекту договору розрахунок орієнтовної вартості обсягу спожитої теплової енергії виходячи із площі приміщення не прийнято як належний.

Також було встановлено, що при дослідженні проект договору № 345269 від 01.09.2020 року не відповідає формі та змісту Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630. Так відмінними від умов Типового Договору є умови проекту Договору п.4,5,6,8,15,16,17,30. Отже, Концерн «МТМ» на власний розсуд відступив від змісту Типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого від 21.07.2005 № 630 (у редакції постанови КМУ від 03.09.2009 № 933).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 31.01.2022 у справі № 908/3174/20 апеляційну скаргу Концерну Міські теплові мережі на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.06.2021 у справі №908/3174/20 було залишено без задоволення, рішення Господарського суду Запорізької області від 09.06.2021 у справі №908/3174/20 без змін.

Таким чином, станом на час розгляду спору, матеріали справи не містять доказів укладання сторонами договору на постачання теплової енергії.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічної правової позиції дотримується Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13 та від 18.11.2015 року у справі № 6-582цс15).

Разом з тим, позивач має довести обсяг фактично спожитої відповідачем теплової енергії у спірний період.

Дослідивши надані позивачем акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки на їх оплату за спірний період (а.с. 24-29), судом встановлено, що всі вони містять наступні посилання:

- показники відібрані на підставі вимірювальних приладів;

- на особовий рахунок №345269 від 01.10.2016 року;

- вважаються погоджені споживачем в разі ненадходження заперечень в установлені договором терміни;

- строк оплати визначений до 20-го числа поточного місяця.

В матеріалах справи відсутні докази направлення актів приймання-передачі теплової енергії до подання позову.

Позивачем надано фіскальний чек від 09.08.23 (а.с. 32) з якого не вбачається направлення актів приймання-передачі теплової енергії та рахунків. Не вбачається обставин направлення актів приймання-передачі теплової енергії та рахунків за спірний період і з фіскального чеку від 22.09.23 (а.с. 34). Описи вкладення та реєстри поштових відправлень кореспонденції з відбитками поштового штемпеля та дати відправлення кореспонденції також відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Згідно з ч. 1 ст. 275, ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Пункт 23 Правил №1198 визначає, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Оскільки договір купівлі-продажу теплової енергії не укладений, відповідачка отримувала (користувалася) тепловою енергією, позивач здійснював нарахування плати за спожиту теплову енергію за показаннями будинкового приладу обліку на опалення, пропорційно тепловим навантаженням за період з листопада 2020 по квітень 2021 року на загальну суму 5 760,16 грн (враховуючи часткові оплати відповідачки в сумі 3000 грн, що були здійсненні виходячи з показника теплового навантаження на опалення по фактичному теплопостачанню Q=Q1=357 ккал/час).

Між тим, позивач зазначає, що розподіл теплової енергії по місяцям виконано з урахуванням Нормам і вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житла та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні, затверджених Державним Комітетом України по житлово-комунальному господарству (КТМ 204 Укр.244-94 1998). При розрахунку величини теплового навантаження по спірному об`єкту, що відображений в технічній документації, розробленій фірмою Тритан (ліцензія №00280 від 28.07.1997 року), використовувався показник Qon=4639 ккал/год.

Згідно п.12 Правил №630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Пунктом 14 Правил №630 встановлено, що показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів.

Об`єкт оренди не обладнано комерційним приладом обліку спожитої теплової енергії, Концерном надано акти зняття показань з будинкового засобу обліку житлового будинку по вул. Цитрусова, 6 (ОСББ Цтрусова 6), з яких вбачається, що вони не відповідають вимогам п. 14 Правил №630 (відсутні належні докази повноважень Яковенко Т.В., підпис якої міститься на актах; наведеної процедури зняття показань будинкових засобів обліку не додержано, відсутні підписи представника споживача).

Щодо розрахунку витрат тепла в підтвердження доводів позивача щодо обсягу наданих виконавцем послуг з постачання теплової енергії на об`єкт відповідачки, то він взагалі відсутній в матеріалах справи.

Посилання відповідача на застосування при розрахунку теплового навантаження на опалення за фактичним споживанням, визначеним фахівцем, показника Q = Q1 = 357 ккал/год., не може вважатись правомірним, оскільки він обумовлений відсутністю приладів опалення (радіаторів) в нежитловому приміщенні на момент прийняття його в тимчасове користування на правах оренди.

Правилами №630, передбачено, що споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України Про теплопостачання схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання-будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4 передбачено, що користувач має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж, але для вирішення цього питання споживач має звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії при органі виконавчої влади чи місцевого самоврядування. При позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Відключення мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежилого приміщення) або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення квартири (нежилого приміщення, секції, під`їзду, будинку) від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Відповідно до п.40 Правил №1198, споживач теплової енергії зобов`язаний погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплопостачання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії.

Припинення споживання теплової енергії повинно бути виконано з дозволу компетентного органу та в порядку, визначеному законодавством: з дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії, яка створена органом місцевого самоврядування, за умови отримання технічних умов. Роботи по відключенню повинні проводитись монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача квартири. Роботи з відключення виконуються у міжопалювальний період.

Самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання - будь-яка зміна проектного рішення теплопостачання об`єкта, виконана споживачем або будь-якою іншою організацією без погодження з теплопостачальною організацією.

Аналізуючи зміст вищенаведених положень, слід зазначити, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження законності переобладнання системи теплопостачання в орендованому приміщенні, що свідчить про факт неузгодженості такого переобладнання системи опалення у встановленому законом порядку, відповідно й відсутніми є підстави для здійснення розрахунку за формулою, яку відповідач використовує при проведенні розрахунку з постачальником.

Внаслідок порушення вимог щодо належного оформлення актів зняття показань, не може вважатись належним доказом обліку спожитої теплової енергії об`єктом теплопостачання.

В матеріалах справи відсутні належні докази направлення позивачем на адресу відповідача актів приймання передачі теплової енергії та рахунків до них.

Доводи позивача щодо вартості відпущеної теплової енергії, суд вважає безпідставними, оскільки розрахунок відповідачем повинен проводитися за фактично отриману теплову енергію. Обґрунтованого розрахунку теплового навантаження та відповідно вартості поставленої теплової енергії до матеріалів справи не надано. Відповідно позов є недоведеним.

Пропуск позовної давності судом не оцінюється, оскільки у позові відмовляється через необґрунтованість вимог по суті.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 29.04.2024.

Суддя А.О. Науменко