СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Харків Справа № 922/5196/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання Ламанової А.В.

та за участю представників сторін:

від апелянта Квіцінська Анна Ігорівна (довіреність № 01-46/8226 від 20.12.2023);

інші учасники справи не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» (вх.№ 691Х)

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 (повний текст складено та підписано 04.03.2024), постановлену у складі судді Хотенця П.В.

у справі № 922/5196/23

за позовом Приватного підприємства «Агентство нерухомості «Рестріелт»,

за участі третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1. ФОП Мігунов Володимир Іванович,

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт-Буд 2011»,

3. Обслуговуючий кооператив «КІМ»,

4. Обслуговуючий кооператив «Дубки-Харків»,

5. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Рестріелт»,

до Акціонерного товариства «Харківобленерго»,

про визнання дій протиправними

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Рестріелт»,

до Акціонерного товариства «Харківобленерго»,

про визнання дій протиправними

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Обслуговуючого кооперативу «КІМ»,

до Акціонерного товариства «Харківобленерго»,

про визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 задоволено заяву Обслуговуючого кооперативу «КІМ» про вжиття заходів забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову у справі №922/5196/23 за позовом Обслуговуючого кооперативу «КІМ» до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання дій протиправними, а саме: заборонено Акціонерному товариству «Харківобленерго» в особі будь-яких його органів, представників, працівників та/або контрагентів вчиняти (у тому числі, але не виключно за зверненням будь-яких третіх осіб) будь-які дії та/або бездіяльність, що можуть мати наслідком припинення чи обмеження (у тому числі, але не виключно невідновлення фактично припиненого) електропостачання та/або розподілу електричної енергії для потреб квартир та/або нежитлових приміщень в багатоквартирному житловому будинку та його частинах, за адресою місто Харків, вулиця Букова, 1-А.

Не погодившись з ухвалою, постановленою судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство «Харківобленерго», яке просить:

- прийняти до розгляду дану апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження;

- скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5196/23;

- розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням (викликом) апелянта;

- судові витрати з оплати судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування вказує, що положення п. 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, які встановлюють заборону щодо припинення розподілу/постачання електричної мережі на час вирішення спору, не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки вказаний спір у справі №922/5196/23 не є спором, який би стосувався спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена вказаними Правилами. Крім того, судом першої інстанції безпідставно визнано обставини, що встановлені у рішенні Господарського суду Харківської області від 23.10.2023 у справі №922/468/22, оскільки вказане рішення не набрало законної сили. Також, апелянт наголошує, що підставою для припинення розподілу електричної енергії в даному випадку є несплата Обслуговуючим кооперативом «КІМ» заборгованості за надання послуг з розподілу електричної енергії, а твердження Обслуговуючого кооперативу «КІМ», що буцімто внаслідок ухвалення рішення у справі № 922/468/22 сума заборгованості останнього перед скаржником зміниться є безпідставним та необґрунтованим. Скаржник також зазначив, що вжиті заходи забезпечення не є співмірними та взаємопов`язаними з предметом спору, є тотожними заявленим позовним вимогам. При цьому, вжиті заходи забезпечення позову обмежують законні права АТ «Харківобленерго» на проведення господарської діяльності, що в розумінні положень статті 136 ГПК України є неприпустимим.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 у справі № 922/5196/23 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи (матеріли оскарження) № 922/5196/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Акціонерного товариства «Харківобленерго» (вх.№ 691Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5196/23 до надходження матеріалів справи.

21.03.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Господарського суду Харківської області матеріали справи (матеріли оскарження) № 922/5196/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2024 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» (вх.№ 691Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5196/23 залишено без руху. Встановлено Акціонерному товариству «Харківобленерго» десятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме: надати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 2422, 40 грн.

26.03.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Харківобленерго» надійшла заява про усунення недоліків з додатками, а саме: докази сплати судового збору у розмірі 2422, 40 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.03.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Харківобленерго» (вх.№ 691Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5196/23. Учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - протягом 15 днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив має бути оформлено у відповідності до вимог статті 263 ГПК України, якою, зокрема, передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. Встановлено сторонам строк до 15.04.2024 для подання заяв, клопотань тощо. Призначено справу до розгляду на 23.04.2024 о 14:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132.

Присутня у судовому засіданні представник апелянта подану апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5196/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити Обслуговуючому кооперативу «КІМ» у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників учасників справи, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

У відповідності до статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.02.2024 прийнято позовну заяву Обслуговуючого кооперативу «КІМ» до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання протиправними дій; ухвалено вимоги за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору об`єднати в одне провадження з первісним позовом та підготовче засідання у справі № 922/5196/23 відкладено на 12.03.2024 о 12:20 годин.

В позовній заяві Обслуговуючим кооперативом «КІМ» було заявлено клопотання про забезпечення позову, в якому заявник просив вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству «Харківобленерго» в особі будь-яких його органів, представників, працівників та/або контрагентів вчиняти (у тому числі, але не виключно за зверненням будь-яких третіх осіб) будь-які дії та/або бездіяльність, що можуть мати наслідком припинення чи обмеження електропостачання та/або розподілу електричної енергії для потреб квартир та/або нежитлових приміщень в багатоквартирному житловому будинку та його частинах, за адресою місто Харків, вулиця Букова, 1-А.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, на даний час, в рамках справи № 922/468/22, у господарському суді розглядається спір, що стосується укладення договорів на постачання та розподіл електричної енергії побутовими споживачами та тарифів за відповідну електричну енергію між Обслуговуючим кооперативом «КІМ» з однієї сторони та з Акціонерним товариством «Харківобленерго» та ПрАТ «Харківенергозбут» з іншої.

Тим не менш, протягом кінця 2023 року та на початку 2024 року Обслуговуючий кооператив «КІМ» почав отримувати від Акціонерного товариства «Харківобленерго» листи з прямими погрозами припинити електропостачання та розподіл електричної енергії за відповідними договорами (які до того ж, з ДПЗД «Укрінтеренерго» ніколи й не укладалися) та відключити електроустановки споживачів.

Так, Обслуговуючим кооперативом «КІМ» було направлено заяву щодо негайного припинення протиправних дій стосовно житлових будинків по вулиці Буковій, буд 1-А у місті Харкові.

Однак, не зважаючи на законодавчі заборони відключення від електропостачання населення навіть у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі таких послуг на період воєнного стану (приписи постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206) Акціонерним товариством «Харківобленерго» було направлено чергове повідомлення про припинення розподілу електричної енергії від 11.01.2024 та від 23.01.2024.

При цьому, на той час діяла ухвала Господарського суду Харківської області від 14.12.2023 у справі №922/5196/23 щодо заборони Акціонерному товариству «Харківобленерго» вчиняти будь-які дії що можуть мати наслідком припинення чи обмеження електропостачання та/або розподілу електричної енергії для потреб квартир та/або нежитлових приміщень в багатоквартирних житлових будинків та його частинах, за адресою, у тому числі, місто Харків, вулиця Букова, 1-А.

В подальшому, під час апеляційного розгляду ухвали щодо вжиття заходів забезпечення позову в рамках справи № 922/5196/23, в апеляційній скарзі Акціонерним товариством «Харківобленерго» було зазначено, що постачання електричної енергії Обслуговуючому кооперативу «КІМ» за адресою: м. Харків, вул. Букова, 1-А до теперішнього часу здійснює ПрАТ «Харківенергозбут», у зв`язку з чим Акціонерне товариство «Харківобленерго» не вчиняє жодних дій щодо припинення розподілу електричної енергії за адресою: м. Харків, вул. Букова, буд. 1-А.

Крім того, представник Акціонерного товариства «Харківобленерго» під час судових засідань у Східному апеляційному господарському суді також заявляв, що повідомлення про припинення розподілу електричної енергії від 11.01.2024 та від 23.01.2024 є відкликаними.

В подальшому Обслуговуючим кооперативом «КІМ» було отримано 26.02.2024 повідомлення про припинення розподілу електричної енергії від 23.02.2024 № 971, в якому зазначено, що у зв`язку з наявністю заборгованості, розподіл електричної енергії буде припинено з 8 год. 00 хв. 04.03.2024.

Однак, Обслуговуючий кооператив «КІМ» вже направляв 05.12.2023 заяву до Акціонерного товариства «Харківобленерго» щодо негайного припинення протиправних дій стосовно житлового будинку по вулиці Букова, 1-А у місті Харкові, з посиланням на п. 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії (постанова НКРЕКП від 14.03.2018 № 312).

Згідно з п. 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії (постанова НКРЕКП від 14.03.2018 №312), на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання».

Обслуговуючий кооператив «КІМ», зазначає, що про факт існування спору стосовно укладання договорів та застосування відповідного тарифу, що є предметом розгляду справи №922/468/22 Акціонерному товариству «Харківобленерго» добре відомо, адже воно є учасником цієї справи, подавало до суду документи, брало участь у судових засіданнях та більш того звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2023.

Разом з тим, припинення чи обмеження електропостачання та/або розподіл електричної енергії для потреб квартир та/або нежитлових приміщень в багатоквартирному житловому будинку ставить під загрозу реалізацію прав та інтересів побутових споживачі мешканців багатоквартирних житлових будинків. Зокрема, припинення або обмеження подачі електроенергії або її розподілу призведе до зупинки ліфтів будинків, зупинки насосного обладнання, відключення системи водопостачання всередині будинку до усіх співвласників. Припинення подачі електричної енергії позбавить співвласників можливості безпечно пересуватися по прибудинковій території, оскільки буде відключено освітлення, припинення також призведе до неможливості обслуговування сантехнічного обладнання у підвальних приміщеннях та на технічних поверхах. Також у разі відключення електричної енергії не будуть працювати датчики підтоплення у підвалах та сигналізація в електрощитових, що може призвести до аварійного затоплення підвалів.

Як зазначено вище, ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 задоволено заяву Обслуговуючого кооперативу «КІМ» про вжиття заходів забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову у справі №922/5196/23 за позовом Обслуговуючого кооперативу «КІМ» до Акціонерного товариства «Харківобленерго» про визнання дій протиправними, а саме: заборонено Акціонерному товариству «Харківобленерго» в особі будь-яких його органів, представників, працівників та/або контрагентів вчиняти (у тому числі, але не виключно за зверненням будь-яких третіх осіб) будь-які дії та/або бездіяльність, що можуть мати наслідком припинення чи обмеження (у тому числі, але не виключно невідновлення фактично припиненого) електропостачання та/або розподілу електричної енергії для потреб квартир та/або нежитлових приміщень в багатоквартирному житловому будинку та його частинах, за адресою місто Харків, вулиця Букова, 1-А.

Ухвала мотивована тим, що матеріали справи містять письмові докази на підтвердження заявленої заяви про вжиття заходів забезпечення позову так і самих позовних вимог, а саме договір №026670 від 01.01.2019 щодо розподіл електричної енергії, заяву від 05.12.2023 до Акціонерного товариства «Харківобленерго»; рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2023 у справі №922/468/22; повідомлення про припинення розподілу електроенергії від 11.01.2024; повідомлення про припинення розподілу електроенергії від 23.01.2024; повідомлення про припинення розподілу електроенергії від 23.02.2024 року №971. Посилаючись на обставини прийняття позовної заяви до розгляду в рамках справи №922/468/22 та п. 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, суд першої інстанції вказав, що припинення постачання та розподілу електричної енергії до квартир та нежитлових приміщень в багатоквартирних житлових будинках для потреб населення в умовах воєнного стану не відповідає приписам постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206, якою заборонено припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Враховуючи, що припинення/обмеження електропостачання та розподілу електричної енергії ставить під загрозу реалізацію прав та інтересів побутових споживачів мешканців багатоквартирних житлових будинків, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені заходи забезпечення позову в даному випадку є обґрунтованими та співмірними з заявленим позовом, у зв`язку із тим, що не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. Крім того, вжиття зазначених заходів забезпечення позову жодним чином не перешкоджає відповідачу у здійсненні основних видів його діяльності.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі N1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.09.2022 у cправі № 904/1045/22.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

У відповідності до статті 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 4 статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 11 статі 137 ГПК України).

Відповідно до ч. 1статті 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У п. 8.8 постанови від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призведе до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2021 у справі № 910/18193/21 міститься висновок, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Як зазначалось судом вище та підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, в Господарському суді Харківської області розглядався спір в межах справи №922/468/22, який наразі перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції.

Вказаний спір в межах справи №922/468/22 стосується, зокрема, визнання укладеними з 01.01.2019 договорів між Обслуговуючим кооперативом «КІМ» та ПрАТ «Харківенергозбут», АТ «Харківобленерго» на постачання та на розподіл електричної енергії побутовим споживачам за адресою об`єкта: місто Харків, вулиця Букова, будинок 1-А, з оплатою електричної енергії та розподілу електроенергії, що постачається за цінами, які встановлені для побутових споживачів.

Таким чином, сам факт визнання укладеним та/або не укладеним між АТ «Харківобленерго» та Обслуговуючим кооперативом «КІМ» відповідного договору від 01.01.2019 на відповідних умовах (за цінами, які встановлені для побутових споживачів) є суттєвим та впливатиме на правовідносини, що склались між сторонами, в тому числі стосовно переходу Обслуговуючого кооперативу «КІМ» на постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Вказане свідчить про цілком обґрунтоване посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі та позивачем по справі у заяві про забезпечення позову на обставини перебування на розгляді у Господарського суду Харківської області справи №922/468/22.

При цьому, судом першої інстанції не визнано в порядку статті 75 ГПК України будь-яких обставин, які встановлені рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/468/22, а лише зазначено про наявність вказаного спору, обізнаність про це скаржника та його звернення до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2023 в межах вказаної справи.

Проте, не зважаючи на обізнаність відповідача щодо наявного спору в межах справи №922/468/22, АТ «Харківобленерго» направило Обслуговуючому кооперативу «КІМ» повідомлення про припинення розподілу електроенергії.

Апелянт вказав, що підставою для направлення відповідного повідомлення та припинення розподілу електричної енергії є заборгованість за надання послуг з розподілу електричної енергії, яка станом на 23.02.2024 становила 812 413,32 грн борг за послуги з розподілу електричної енергії, 176 834, 40 грн борг щодо здійснення передоплати за послуги з розподілу електричної енергії, 86956, 39 грн пеня, 10260, 38 грн 3 % річних та 18606,46 грн інфляційні.

Відповідно до п. 1.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14.03.2018 №312, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Згідно п. 3.1.6 та пп 16 п. 5.2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, за наявності боргу в розмірі, більшому ніж вартість електричної енергії, спожитої протягом двох попередніх місяців, постачальник має право розірвати договір про постачання електричної енергії споживачу згідно з його умовами.

Водночас, згідно абзацу 4 п. 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 312 передбачено, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

Разом з тим, апелянт не спростовує наміру АТ «Харківобленерго» припинити розподіл електроенергії за адресою: м. Харків, вул. Букова, 1-А. Навпаки, апелянт стверджує, всі його дії, здійсненні як оператором системи розподілу електроенергії з припинення розподілу електричної енергії позивачу, відповідають нормам чинного законодавства.

Проте, вказані доводи апелянта з приводу законності вчинених ним дій стосуються вже розгляду заявленого Обслуговуючим кооперативом «КІМ» позову в межах справи №922/5196/23 по суті.

Судова колегія враховує, що при вирішенні питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.09.2021 у справі № 910/3547/21.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що не можуть бути застосовані у даному випадку положення п. 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 312, які встановлюють заборону щодо припинення розподілу/постачання електричної мережі на час вирішення спору, так само підтверджують намір відповідача здійснити припинення розподілу електроенергії за адресою: м. Харків, вул. Букова, 1-А, навіть за умови наявного в межах справи №922/5196/23 спору.

Як вірно вказав суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, припинення чи обмеження електропостачання та/або розподілу електричної енергії для потреб квартир та/або нежитлових приміщень в багатоквартирному житловому будинку ставить під загрозу реалізацію прав та інтересів побутових споживачів мешканців багатоквартирних житлових будинків. Зокрема, припинення або обмеження подачі електроенергії або її розподілу призведе до зупинки ліфтів будинків, зупинки насосного обладнання, відключення системи водопостачання всередині будинку до усіх співвласників. Припинення подачі електричної енергії позбавить співвласників можливості безпечно пересуватися по прибудинковій території, оскільки буде відключено освітлення, припинення також призведе до неможливості обслуговування сантехнічного обладнання у підвальних приміщеннях та на технічних поверхах. Також у разі відключення електричної енергії не будуть працювати датчики підтоплення у підвалах та сигналізація в електрощитових, що може призвести до аварійного затоплення підвалів.

Необґрунтованими є також доводи скаржника про те, що вжиті заходи забезпечення не є співмірними та взаємопов`язаними з предметом спору, з огляду на те, що на думку суду апеляційної інстанції забезпечення позову шляхом заборони АТ «Харківобленерго» в особі будь-яких його органів, представників, працівників та/або контрагентів вчиняти (у тому числі, але не виключно за зверненням будь-яких третіх осіб) будь-які дії та/або бездіяльність, що можуть мати наслідком припинення чи обмеження електропостачання та/або розподілу електричної енергії для потреб квартир та/або нежитлових приміщень в об`єктах нерухомості, включаючи багатоквартирні житлові будинки та їх частини за відповідною адресою, належним чином забезпечить виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

Крім того, з приводу тотожності заявлених позовних вимог із заявленими заходами забезпечення, колегія суддів звертає увагу апелянта, що у спірному випадку тимчасова заборона вчинення певних дій не є вирішенням в межах вказаної справи спору по суті, що також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка наведена в постанові від 25.11.2020 у справі № 509/4324/19.

Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію Верховного Суду, який у постанові від 23.06.2021 у справі № 904/6410/20 (предметом позову в якій є вимога про зобов`язання надавати послуги з розподілу природного газу відповідно до умов договору) зазначив, що забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії з припинення (обмеження) розподілу природного газу (газопостачання) та/або припиняти (обмежувати) розподіл природного газу (газопостачання) позивачеві узгоджується з приписами ч. 11 статті 137 ГПК України.

Таким чином, твердження апелянта у даній справі №922/5196/23 з приводу тотожності заявлених позовних вимог із заявленими заходами забезпечення, не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного провадження.

Колегія суддів зазначає, що оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру (про визнання дії протиправними), то судове рішення у разі задоволення позовних вимог не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 11.10.2019 у справі №910/4762/19, від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 30.09.2020 у справі №910/19113/19, від 30.11.2020 у справі 910/217/20, від 17.12.2020 у справі №910/11857/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 13.05.2021 у справі №916/2761/20, від 13.08.2021 у справі № 902/1264/20 тощо.

Оскільки апелянт не спростовує тих обставин, що АТ «Харківобленерго» вчинялися дії, спрямовані на припинення розподілу електроенергії за адресою: м. Харків, вул. Букова, 1-А, та навпаки всі доводи апелянта зводяться до законності вчинених ним дій, вказане свідчить про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, захист прав позивача (і не тільки позивача, а й власників нежитлових приміщень та квартир багатоквартирного будинку) буде можливий тільки на майбутнє, а відшкодування збитків, які, ймовірно, можуть бути спричинені власникам квартир та нежитлових приміщень в період до ухвалення рішення суду, потребуватиме звернення до суду з новими позовами.

За таких обставин, колегія суддів вважає достатньо обґрунтованим припущення, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (у разі задоволення позову, в межах одного судового провадження, без нових звернень до суду).

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку невжиття таких заходів призведе до нівелювання прав позивача на судовий захист та вирішення спору за його позовом, вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав заявника на час вирішення спору в суді, і навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим відновлення становища сторін, що існує на теперішній час в разі прийняття рішення на користь позивача.

АТ «Харківобленерго» також посилалось на те, що оскаржувана ухвала має наслідком втручання в господарську діяльність підприємства. Проте, в даному випадку, вирішуючи наявність підстав для забезпечення позову, слід враховувати обставини, які вже склались на момент звернення із позовною заявою та заявою про забезпечення позову, підтверджуються відповідними наявними доказами у справі, крім того, такі заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, отже жодним чином не мають на меті втручання у господарську діяльність АТ «Харківобленерго».

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновків, що застосовані заходи забезпечення позову не порушують прав та охоронюваних законом інтересів відповідача по справі, не призведуть до втручання у звичайну діяльність підприємства, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо вчинення (у тому числі, але не виключно за зверненням будь-яких третіх осіб) будь-яких дій та/або бездіяльності, які можуть мати наслідком припинення чи обмеження електропостачання та/або розподілу електричної енергії для потреб квартир та/або нежитлових приміщень.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування ухвали суду, постановленої з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5196/23 слід залишити без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Харківобленерго» (вх. № 691Х) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 04.03.2024 у справі № 922/5196/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 23.04.2024 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 30.04.2024.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін