ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024м. ХарківСправа № 922/831/23 (645/890/23)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом 1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_2 )
до 1. Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11 ) 2. Комунального підприємства "Житлокомсервіс" (61052, м. Харків, вул. Конторська, 35 )
про стягнення коштів в межах справи про банкрутство Комунального підприємства «Житлокомсервіс»
за участю представників сторін:

позивача1, позивача2 - адвоката Грищенко О.В.;

відповідача1 - Віницького М.В.;

відповідача2 - адвоката Виноградова В.О.

ВСТАНОВИВ:

14.03.2023 позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах яких діє адвокат Грищенко Олег Володимирович, звернулися до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», третя особа Комунальне підприємство «Житлокомсервіс», в якому просили суд стягнути на користь ОСОБА_1 118400,00 грн. матеріальної шкоди, завданої залиттям приміщення, 7000,00 грн. витрат на проведення незалежної оцінки завданої шкоди та на користь ОСОБА_2 22788,00 грн. матеріальної шкоди, завданої залиттям приміщення, 1500,00 грн. витрат на проведення незалежної оцінки завданої шкоди.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.03.2023 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», третя особа Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям. Призначено справу до розгляду по суті в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова, на 12 квітня 2023 року на 11 годину 30 хвилин.

Судове засідання 12 квітня 2023 року не відбулось, у зв`язку з технічними причинами. Призначено розгляд справи на 17.05.2023 о 11:00 год.

12.05.2023 до суду від Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» надійшов відзив на позовну заяву з додатками (вх.№5935).

16.05.2023 до суду від представника позивачів надійшли заперечення на клопотання щодо прийняття відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні 17.05.2023 оголошено перерву на 01.06.2023.

19.05.2023 до суду від представника позивачів надійшло клопотання (вх.№6303) про долучення доказів з додатками.

В судовому засіданні 01.06.2023 у зв`язку із неявкою учасників справи відкладено розгляд справи на 27.06.2023 о 12:05 год.

05.06.2023 до суду від представника позивачів надійшли додаткові пояснення (вх.№7169).

27.07.2023 до суду від Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» надійшли додаткові пояснення (вх.№8632).

У судовому засіданні 27.06.2023 представник позивачів заявив клопотання про залучення у якості співвідповідача Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» у даній цивільній справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.06.2023, крім іншого, залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям у якості співвідповідача, третю особу Комунальне підприємство «Жилкомсервіс». Повідомлено, що наступне судове засідання призначено на 04.07.2023 р. о 14.00 год. Зобов`язано співвідповідача Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачам та іншим учасникам протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

В судовому засіданні 04.07.2023 оголошено перерву на 29.08.2023 о 12:45 год.

В судовому засіданні 29.08.2023 відкладено розгляд справи на 14.09.2023 о 09:45 год.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.09.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири задоволено частково та стягнуто з Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду, завдану залиттям приміщення у розмірі 118400 грн., витрати на проведення незалежної оцінки завданої шкоди у розмірі 7000 грн., сплачений судовий збір у розмірі 1279 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. Стягнуто з Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану залиттям приміщення у розмірі 22788 грн., витрати на проведення незалежної оцінки завданої шкоди у розмірі 1500 грн., сплачений судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

06.11.2023 Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» в особі адвоката В.Виноградова звернулося до Фрунзенського районного суду м. Харкова з заявою про перегляд заочного рішення від 14.09.2023 р. по цивільні справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.11.2023 заяву Комунального підприємства «Жилкомсервіс», в особі адвоката В. Виноградова про перегляд заочного рішення від 14.09.2023 р. залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.11.2023 заяву Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» в особі адвоката В. Виноградова про перегляд заочного рішення від 15.11.2023 прийнято до провадження та призначено до розгляду.

07.12.2023 до суду від Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» надійшло клопотання (вх.№21141) про надіслання справи до Господарського суду Харківської області для подальшого розгляду в межах справи про банкрутство КП «Жилкомсервіс».

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.12.2023 заяву Комунального підприємства «Жилкомсервіс» в особі адвоката В. Виноградова про перегляд заочного рішення від 14.09.2023 задоволено, заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.09.2023 року по справі № 645/890/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири скасовано та призначено справу до розгляду по суті в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні.

01.01.2024 до суду від Комунального підприємства «Жилкомсервіс» надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

01.01.2024 до суду від Комунального підприємства «Жилкомсервіс» надійшов відзив з додатком (вх.№37).

22.01.2024 до суду від Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» надійшло клопотання (вх.№1251) про надіслання справи до Господарського суду Харківської області для подальшого розгляду в межах справи про банкрутство КП «Жилкомсервіс».

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.01.2024 цивільну справу № 645/890/23 передано за підсудністю для розгляду до Господарського суду Харківської області, який відкрив справу про банкрутство Комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 922/831/23.

16.02.2024 матеріали справи №645/890/23 надійшли до Господарського суду Харківської області.

Суд зазначив, що в межах справи №922/831/23 ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.03.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Жилкомсервіс" (), визнано вимоги ініціюючого кредитора - ФОП Шевцова О.С. до Комунального підприємства "Жилкомсервіс" у розмірі 1399068,89 грн основного боргу та 26840,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання до суду заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном КП "Жилкомсервіс", призначено розпорядником майна КП "Жилкомсервіс" арбітражного керуючого Артюха Юрія Володимировича, призначено попереднє засідання суду.

24.03.2023 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Жилкомсервіс" за № 70274.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовна заява в межах справи про банкрутство (вхідний номер 484/24 від 16.02.2024) передана на розгляд головуючому судді Усатому В.О.

Ухвалою суду від 26.02.2024, крім іншого, позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без руху після відкриття провадження у справі. Надано позивачам строк 5 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:

- доплати судового збору ОСОБА_1 у розмірі 994,50 грн. за реквізитами Господарського суду Харківської області та надання до суду доказів доплати судового збору (оригінал квитанції);

- подання до суду підтвердження про наявність у позивачів або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Роз`яснено позивачам, що за змістом ч.13 ст.176 ГПК України, у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, позовна заява залишається без розгляду.

04.03.2024 до суду від адвоката Грищенко Олега Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшла заява (вх.№5838) про усунення недоліків, яка скерована до суду 29.02.2024 (в межах строку встановленого ухвалою суду від 26.02.2024) в якій зазначено про наявність у позивачів або інших осіб оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви та до якої додано в якості підтвердження усунення недоліків позовної заяви квитанцію про доплату судового збору позивачем1 у розмірі 994,50 грн.

Ухвалою суду від 05.03.2024, крім іншого, прийнято справу № 645/890/26 до розгляду в межах справи № 922/831/23 про банкрутство Комунального підприємства "Жилкомсервіс". Постановлено повторно розпочати розгляд справи № 922/831/23 (645/890/26) за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02.04.2024 о 14:10 год.

До суду від представника позивача2 надійшло клопотання (вх.№5841 від 04.03.2024) про повернення судового збору, в якому позивач просить суд повернути надлишкову сплачену частину судового збору у розмірі 638,10 грн. за подачу позову.

Ухвалою суду від 05.03.2024, крім іншого, клопотання представника позивача2 адвоката Грищенко О.В про повернення судового збору (вх. №5841 від 04.03.2024) - задоволено. Повернуто ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) з Державного бюджету України судовий збір, надмірно сплачений при поданні позову в розмірі 638,10 грн., що підтверджується квитанцією № від 08.03.2023.

18.03.2024 до суду від Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" надійшов відзив (вх.№7338).

19.03.2024 до суду від представника позивачів надійшла відповідь на відзив (вх.№7546).

В судовому засіданні 02.04.2024 протокольною ухвалою суду відкладено розгляд справи по суті судовому засіданні на 23.04.2024 о 14:20 год.

09.04.2024 до суду від представника позивачів надійшли додаткові пояснення (вх.№9427) в яких останній просить суд вважати позовні вимоги у даній справі (прохальну частину позову) наступними:

1. Стягнути солідарно з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 118400,00 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення;

2. Стягнути солідарно з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 7000,00 гривень витрат на проведення незалежної оцінки завданої шкоди;

3. Стягнути солідарно з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_2 22788,00 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення;

4. Стягнути солідарно з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_2 1500,00 гривень витрат на проведення незалежної оцінки завданої шкоди;

5. Стягнути солідарно з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на користь позивачів понесені ними судові витрати (в тому числі витрати на оплату судового збору та правову (правничу) допомогу, тощо).

В судове засідання 23.04.2024 прибув представник позивачів, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити.

В судове засідання 23.04.2024 прибув представник відповідача1, який заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання 23.04.2024 прибув представник відповідача2, який заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Суд констатує про те, що ним було дотримано строки розгляду справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

У судовому засіданні 23.04.2024 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень в підвальній частині №№ XI, XII, XIII, XIX, XX, XXI, XXII, XXIII в житловому будинку літ. А-5, загальною площею 176,4 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.05.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. та зареєстрованим в реєстрі за №1724 та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

03 лютого 2022 року між фізичною особою-підприємцем Сіроткіним Валерієм Валентиновичем та Адвокатським бюро "БОГДАНА ОГІЄНКА", в особі керуючого Огієнка Богдана Сергійовича, був укладений договір оренди нежитлових приміщень №2, відповідно до розділу №1 якого в термінове платне користування передані нежитлові приміщення №№ XXI, XXIII в житловому будинку літ. А-5, загальною площею 62,0 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

28 листопада 2022 року відбулось залиття гарячою водою належних ОСОБА_1 вищезазначених нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

Факт залиття нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , масштаб залиття, характер та обсяг пошкодження майна зафіксувала комісія у складі начальника та інженера дільниці №54 КП "Жилкомсервіс", слюсаря теплового пункту дільниці №1 КП "ХТМ" , про що складений акт №91 від 09.12.2022 року.

Так, з акту №91 від 09.12.2022 року вбачається, що 28.11.2022 о 6 год.29 хв. через Службу 1562 прийнята заявка по залиттю підвального приміщення у житловому будинку №196/1 по пр-ту Героїв Харкова. Аварійною бригадою КП «Харківські Теплові Мережі » 28.11.2022р. о 7 год. 20хв. було виконано відключення ділянки внутрішньо квартальних мереж гарячого водопостачання від ЦТП 4/1 в камері ТК 14, яка розташована біля будинку пр. Героїв Харкова №198/1. На момент обстеження було встановлено, що нежитлове приміщення розташоване у цокольному приміщенні житлового будинку. В першій кімнаті на стелі обсипалася шпаклівка (покриття шпаклівка), спостерігаються вологі сліди розміром близько 2,5*2,5 м2, на стіні розміром близько - 2,5*2,0м2, на підлозі покриття ковролін, весь вологий. У другій кімнаті загальною площею -60,0м2, на підвісній стелі (покриття плитка армстронг) спостерігаються жовті, мокрі, розкислі куски плитки розміром близько -30м2. У третій кімнаті видно вологі сліди на підвісної стелі (покриття плитка армстронг), здуття плитки розміром близько-12м2, дверна коробка набрякла. В приміщенні де знаходиться офіс на підвісної стелі (покриття плитка армстронг) спостерігаються мокрі сліди залиття розміром близько-2,0м2. На підлозі видно вологі сліди і на ніжках офісної меблі, стільцях і столах, шафах. Для відкачування води з приміщення викликали приватним чином спецтехніку з насосом ТОВ «Майстер Круг».

Представник позивачів вказує, що враховуючи те, що наданий акт не відповідає встановленій п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №927/11207 (надалі - Правила), до КП "Жилкомсервіс" були направлені заяви про надання акту про залиття встановленої форми.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідях на заяви представника позивачів (№203/2/07-05 від 31.01.2023 на №285/1/10 від 18.02.2023 та №397/2/07-05 від 22.02.2023 на №465/1/10 від 30.01.2023) КП "Жилкомсервіс" повідомило, що залиття підвальних приміщень, які знаходяться за адресою АДРЕСА_3 імовірно сталося у зв`язку із аварійною ситуацією, яка відбулася на внутрішньоквартальних (зовнішніх) мережах гарячого водопостачання, так як аварійною бригадою КП «Харківські теплові мережі» 28.11.2022 було виконано відключення ділянки внутрішньо квартальних (зовнішніх) мереж гарячого водопостачання від ЦТП 4/1 в камері ТК 14, яка розташована біля будинку АДРЕСА_4 . Достовірну причину залиття підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 встановити не виявилось можливим, оскільки КП «Харківські теплові мережі» не надали інформацію про аварійну ситуацію та залиття підвального приміщення на дільницю №54 КП "Жилкомсервіс".

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на адвокатський запит представника позивачів щодо причин залиття гарячою водою підвального приміщення 28.11.2022 за адресою АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_1 , КП «Харківські теплові мережі» надало відповідь №05-40/1618 від 02.02.2023 (т.1. а.с. 33), із змісту якої вбачається, що КП «Харківські теплові мережі» було виявлено та локалізовано дефекти на зовнішній (внутрішньоквартальній) тепловій мережі і на внутрішньобудинковій системі (дефект стояка). На дільниці теплового вводу внутрішньоквартальної мережі в житловий будинок, на якій стався дефект було здійснено заміну 5 м. трубопроводу.

З метою визначення вартості пошкодженого майна, 07.12.2022 року позивачі звернулися до суб`єкта оціночної діяльності, фізичної особи-підприємця Семенченко О.Д. та уклали договори про надання інформаційних та посередницьких послуг з проведення незалежної оцінки.

На виконання вказаних договорів 20.12.2022 року суб`єктом оціночної діяльності були надані звіти про оцінку розміру прямого збитку (матеріального збитку), згідно яких розміри матеріальної шкоди склали:

- Сіроткіну В.В. -118400,00 гривень;

- ОСОБА_2 - 22788,00 гривень.

Вартість послуг з проведення незалежної оцінки завданої шкоди склала:

- ОСОБА_1 - 7000,00 гривень;

- ОСОБА_2 -1500,00 гривень.

Такі обставини, на думку позивачів, свідчать про порушення їх прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивачі в особі адвоката Грищено О.В. звернулись до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» затверджено перелік житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що балансоутримувачем будинку за адресою: АДРЕСА_3 є КП «Жилкомсервіс» на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» зі змінами та доповненнями.

Отже, вказаним рішенням, прийнятим органом місцевого самоврядування в межах своєї компетенції, визначено статус КП «Жилкомсервіс» як управителя будинків, а КП «ХТМ» - як виконавця послуг з їх утримання.

На підставі рішення №1186 між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» було укладено Договір №15/1 від 13.02.2012 року (надалі - Договір №15/1) відповідно до умов якого управитель доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання: мережі, арматура на них прилади та обладнання, які розміщені в межах будинку та виконання робіт з усунення аварійних ушкоджень на внутрішньобудинкових системах, а управитель зобов`язується прийняти та оплатити виконавцю надані послуги.

Згідно з п.п. 2.3.2., 2.3.3., 2.3.5. Договору №15/1 КП «Харківські теплові мережі» зобов`язано здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно та в повному обсязі проводити підготовку внутрішньобудинкових систем до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем до експлуатації в осінньо-зимовий період; вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості у терміни, встановлені цим договором.

У відповідності до п. 2.3.8 Договору №15/1 передбачено, що КП «Харківські теплові мережі» зобов`язано проводити роботи по відновленню герметизації вводів внутрішньобудинкових систем, якщо герметизація вводів була порушена при виконанні КП «Харківські теплові мережі» робіт.

Пунктом 2.3.10. Договору №15/1 сторони погодили, що КП «Харківські теплові мережі» зобов`язано забезпечувати доступ в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і зміни, проведення технічних та профілактичних оглядів тощо.

Відповідно до п.5.4. Договору №15/1 виконавець несе відповідальність, перед споживачами, які мешкають або розташовані в житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Харкова, за ненадання або неналежне надання виконавцем послуг, внаслідок яких було заподіяно шкоду життю, здоров`ю, майну споживача або третіх осіб, майну управителя, майну територіальної громади, яке передано на обслуговування управителю, або навколишньому природному середовищу згідно діючого законодавства.

З 01.07.2022 року набрали чинності публічні договори з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем, які оприлюднені на веб-сайті КП "ХТМ".

З 01.07.2022 року «Технічне обслуговування систем гарячого водопостачання» та «Технічне обслуговування систем центрального опалення», згідно з постановами № 1023 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182» та № 1022 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830», здійснюються виконавцем послуг КП «Харківські теплові мережі».

Відповідно до Публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної власності на інших форм власності від 01.07.2022 року зазначено виконавцем - КП «Харківські теплові мережі», та вказаний договір уклався з метою надання послуг з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Відповідно до п.6 Публічного Договору від 01.07.2022 року (розділ предмет договору) зазначено, що технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання проводиться відповідно до адрес будинків, зазначених у Додатку 1 та включає комплекс робіт, які визначені на підставі Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року № 150 .

Так, в Додатку 1 до Публічного договору від 01.07.2022 року, де мітиться Перелік адрес будинків, в яких проводиться технічне обслуговування та аварійне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, в п. 2533 передбачена адреса, проспект Героїв Харкова будинок 196/1.

Відповідно до п.8 Публічного Договору від 01.07.2022 року зазначено, що Технічне обслуговування внутрішньобудинкової системи теплопостачання та поточний ремонт здійснюється Виконавцем відповідно до переліку адрес будинків (додаток 1) та включає в себе перелік послуг: де серед переліку послуг з технічного обслуговування зазначені наступні:

- п.п. 4 усунення пошкоджень внутрішньобудинкових систем, усунення течії на трубопроводах, приладах та арматурі (при виявленні недоліків);

- п.п. 7 укріплення теплової ізоляцій трубопроводів (за потребою);

- п.п. 14 часткова заміна ділянок трубопроводу ( до 10 п.м.) ( при виявленні недоліків);

- п.п. 16 усунення пошкоджень ізоляції на трубах теплопостачання після заміни невеликих ділянок трубопроводу (за потребою);

- п.п. 17 проведення робіт по відновленню конструктивних елементів житлового будинку при їх порушенні під час виконання робіт Виконавцем (при порушенні під час надання послуг);

- п.п. 24 проведення аварійно-відновлювальних робіт на внутрішньобудинкових системах теплопостачання (при виявленні недоліків);

- п.п. 25 проведення робіт по відновленню герметизації вводів внутрішньобудинкових систем при їх порушенні під час виконання робіт виконавцем (при порушенні під час надання послуг);

- п.п. 28 ремонт утеплення розширювальних баків на горищі, зливних та повітряних труб, вантузів тощо (один раз на рік при підготовці до роботи в ОЗП);

- п.п. 29 вчасне усунення виявлених несправностей та відхилення в роботі системи теплопостачання (постійно);

- у п.п. 30 очищення від бруду та іржі розширювального бака, відновлення його теплоізоляції ( один раз на рік при підготовці до роботи в ОЗП);

- у п.п. 31 частковий ремонт розширювального бака з усуненням течі та подальшим фарбуванням ( один раз на рік при підготовці до роботи в ОЗП);

- п.п. 35 забезпечення регулярного проведення технічного огляду внутрішньобудинкових систем теплопостачання, складання опису несправностей систем, що підлягають усуненню. Необхідність регулярного здійснення опису є основою для складання переліків ремонтних робіт капітального характеру, профілактики і підготовки систем до наступного експлуатаційного періоду (2 рази на рік, навесні та восени).

Відповідно до п.9 Публічного Договору від 01.07.2022 року зазначено, проведення робіт з поточного ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання включає: заміну ділянок трубопроводу теплопостачання з засувками, кульовими кранами та іншою запірною арматурою в обсязі більше 10 м.п. ( за потребою).

Враховуюче вищевикладене, суд приходить до висновку, що обов`язок щодо здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж та вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, покладено саме на КП «Харківські теплові мережі».

Як встановлено судом, на адвокатський запит представника позивачів щодо причин залиття гарячою водою підвального приміщення 28.11.2022 за адресою АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_1 , КП «Харківські теплові мережі» надало відповідь №05-40/1618 від 02.02.2023, із змісту якої вбачається, що КП «Харківські теплові мережі» було виявлено та локалізовано дефекти на зовнішній (внутрішньоквартальній) тепловій мережі і на внутрішньобудинковій системі (дефект стояка). На дільниці теплового вводу внутрішньоквартальної мережі в житловий будинок, на якій стався дефект було здійснено заміну 5 м. трубопроводу.

Суд вважає безпідставними та такими, що трактуються на власну користь, посилання КП «Харківські теплові мережі», що причиною залиття підвальних приміщень у даній справі є неналежна герметизація інженерного вводу у будівлю, оскільки зазначене не підтверджується жодним належним та допустимим доказом та спростовується матеріалами справи, зокрема, а не виключно, відповіддю КП «Харківські теплові мережі» №05-40/1618 від 02.02.2023.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, суд дійшов висновку, що саме КП «ХТМ» є належним відповідачем у даній справі, а, отже, заподіяна позивачам майнова шкода внаслідок залиття нежитлових приміщень підлягає стягненню саме з відповідача1 КП «Харківські теплові мережі».

Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 04.11.2022 року у справі №640/2713/18, від 18.11.2020 року у справі №639/7313/16-ц, від 13.08.2020 року у справі №643/14853/16, від 28.05.2020 року у справі №640/419/17.

Як встановлено судом вище, з метою визначення вартості пошкодженого майна, 07.12.2022 року позивачі звернулися до суб`єкта оціночної діяльності, фізичної особи-підприємця Семенченко О.Д. та уклали договори про надання інформаційних та посередницьких послуг з проведення незалежної оцінки.

На виконання вказаних договорів 20.12.2022 року суб`єктом оціночної діяльності були надані звіти про оцінку розміру прямого збитку (матеріального збитку), згідно яких розміри матеріальної шкоди склали:

- Сіроткіну В.В. -118400,00 гривень;

- ОСОБА_2 - 22788,00 гривень.

Вартість послуг з проведення незалежної оцінки завданої шкоди склала:

- ОСОБА_1 - 7000,00 гривень;

- ОСОБА_2 -1500,00 гривень.

Належних та допустимих доказів в спростування розміру матеріального збитку позивачів, КП «Харківські теплові мережі» суду не надано.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Враховуючи, що КП «Харківські теплові мережі» не спростувало належними та допустимими доказами своєї вини у залитті 28.11.2022 горючою водою нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_3 , клопотань про проведення відповідних судових експертиз на предмет визначення причин залиття не заявляло та не надало інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, суд дійшов висновку, що шкоду позивачам було завдано внаслідок неналежного виконання КП «Харківські теплові мережі» обов`язків, покладених на нього відповідно законом та публічним договором.

Таким чином, представником позивачів доведено належними доказами протиправність діянь відповідача1 КП «Харківські теплові мережі», наявність причинного зв`язку між шкодою і діями відповідача, а також розмір заподіяної матеріальної шкоди позивачам, а саме ОСОБА_1 118400,00 грн. матеріальної шкоди, 7000,00 грн. витрат на проведення незалежної оцінки завданої шкоди та ОСОБА_2 22788,00 грн. матеріальної шкоди, 1500,00 грн. витрат на проведення незалежної оцінки завданої шкоди.

Згідно з частин 1, 3 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до приписів статті 73 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з КП «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 118400,00 грн. матеріальної шкоди та 7000,00 грн. витрат на проведення незалежної оцінки завданої шкоди, а також на користь ОСОБА_2 22788,00 грн. матеріальної шкоди та 1500,00 грн. витрат на проведення незалежної оцінки завданої шкоди. В решті вимог до КП "Жилкомсервіс" суд вважає необхідним відмовити.

Щодо стягнення на користь позивачів витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Також, суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Суд також враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, де зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати: консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, з означених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

За змістом пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

У своїх рішеннях у справах "Баришевський проти України" від 26.02.2015 p., "Гімадуліна та інші проти України" від 10.12.2009 р., "Двойних проти України" від 12.10.2006 p., "Меріт проти України" від 30.03.2004 p., "East/West Jinnee Limited" проти України" від 23.01.2014 p. ЄСПЛ указував, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").

Дослідивши матеріали справи суд констатує, що правовідносини між позивачем1- ОСОБА_1 (далі КЛІЄНТ) та адвокатом Грищенко О.В. ( далі АДВОКАТ) підтверджуються договором про надання правової (правничої) допомоги №281122/1 від 28.11.2022 (далі Договір) та ордерами на надання правничої допомоги наявними в матеріалах справи.

Відповідно до п. 1.1. Договору КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТ приймає на себе зобов`язаная надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно п.2.1. Договору, АДВОКАТ на підставі звернення КЛІЄНТА приймає на себе зобов`язання з падання наступної правової допомоги: захист прав та представництво інтересів КЛІЄНТА щодо стягнення матеріальної шкоди з КП "Харківські теплові мережі", завданої внаслідок залиття нежитлових приміщень за адресою: м, Харків, пр-т Героїв Харкова, 196/1.

Відповідно п. 2.1.1. Договору, з метою виконання доручень АДВОКАТ представляє у встановленому порядку інтереси КЛІЄНТА у всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, в тому числі органах/ посадових осіб, що здійснюють примусове виконання рішень, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими учаснику (стороні) по справі положеннями чинних в Украйні ГПК, ЦПК, КПК, КУпАП та КАС України, а також будь-якими іншими чинними Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами, в тому числі Закотом України "Про виконавче провадження".

Згідно п. 4.1. Договору, вартість наданих правових (правничих) послуг АДВОКАТ розраховує самостійно після одержання від КЛІЄНТА замовлення на надання правової допомоги та виставляє КЛІЄНТУ відповідний рахунок.

На підтвердження понесення позивачем1 витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 20 000,00 грн. представник позивача1 надав суду, крім іншого, копію договору про надання правової (правничої) допомоги №281122/1 від 28.11.2022, ордери на надання правничої допомоги, калькуляцію вартості надання правничої (правової) допомоги до договору №281122/1 від 28.11.2022, квитанцію про сплату рахунку №281122/1 від 10.03.2023.

Крім того, суд констатує, що правовідносини між позивачем2- Огієнко Богданом Сергійовичем (далі КЛІЄНТ) та адвокатом Грищенко О.В. (далі АДВОКАТ) підтверджуються договором про надання правової (правничої) допомоги №281122/2 від 28.11.2022 (далі Договір) та ордерами на надання правничої допомоги наявними в матеріалах справи.

Відповідно до п. 1.1. Договору КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТ приймає на себе зобов`язаная надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно п.2.1. Договору, АДВОКАТ на підставі звернення КЛІЄНТА приймає на себе зобов`язання з падання наступної правової допомоги: захист прав та представництво інтересів КЛІЄНТА щодо стягнення матеріальної шкоди з КП "Харківські теплові мережі", завданої внаслідок залиття нежитлових приміщень за адресою: м, Харків, пр-т Героїв Харкова, 196/1.

Відповідно п. 2.1.1. Договору, з метою виконання доручень АДВОКАТ представляє у встановленому порядку інтереси КЛІЄНТА у всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, в тому числі органах/ посадових осіб, що здійснюють примусове виконання рішень, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими учаснику (стороні) по справі положеннями чинних в Украйні ГПК, ЦПК, КПК, КУпАП та КАС України, а також будь-якими іншими чинними Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами, в тому числі Закотом України "Про виконавче провадження".

Згідно п. 4.1. Договору, вартість наданих правових (правничих) послуг АДВОКАТ розраховує самостійно після одержання від КЛІЄНТА замовлення на надання правової допомоги та виставляє КЛІЄНТУ відповідний рахунок.

На підтвердження понесення позивачем2 витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн. представник позивача2 надав суду, крім іншого, копію договору про надання правової (правничої) допомоги №281122/2 від 28.11.2022, ордери на надання правничої допомоги, калькуляцію вартості надання правничої (правової) допомоги до договору №281122/2 від 28.11.2022, квитанцію про сплату рахунку №281122/1 від 10.03.2023.

Статтею 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони прапорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Відповідно до положень частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи зі змісту наведених вище положень статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи. Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не покладати такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у статті 126 та частинах п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування/заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 ГПК України, суд і ухвалює рішення в цій частині.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33-34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, зокрема, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у статтях 15 та 2 ГПК України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У контексті наведеного вище, суд наголошує на тому, що подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 ГПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.

Суд констатує, що в наданих представником позивачів калькуляціях наданих послуг визначено вид послуги, кількість затрачених годин та розмір вартості послуг, а отже, фактично, детальний опис робіт викладено позивачем в відповідних калькуляціях.

Відповідачем Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" жодних заперечень щодо наданих представником позивачів документів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу не надано, як і не надано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, надані представником позивачів документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Натомість у даному разі при вирішенні питання щодо витрат позивачів на правничу допомогу , за відсутності заперечень відповідача щодо зменшення суми судових витрат, суд, керуючись правилами, встановленими у частині п`ятій статті 129 ГПК України прийшов до висновку не покладати всі витрати позивачів на правничу допомогу в заявлених сумах.

Зокрема, суд враховує у даному разі ціну позову, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, матеріали справи для кваліфікованого юриста не потребують багато часу для їх дослідження, розгляд справи за цим позовом не потребував тривалої підготовки та опрацювання значної кількості нормативно-правових актів і узагальнення нової судової практики, а тому заявлені суми до стягнення на користь позивачів витрат на правничу допомогу, на переконання суду, є надмірними.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає за доцільне додатково звернутися до нещодавньої практики ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у рішення від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). При цьому ЄСПЛ у зазначеній вище справі, присудивши 2550 євро компенсації, які й просив скаржник, не знайшов підстав для їх зменшення.

Водночас, у рішенні ж від 22.09.2022 у справі "Генеральний будівельний менеджмент проти України" Європейський суд з прав людини у п. 41 зменшив суму витрат на правничу допомогу скаржникові із заявлених 3 750 євро до 850 євро, виходячи саме з надмірного характеру заявлених витрат відносно обмеженого обсягу наданих адвокатом послуг, не вбачаючи у цьому жодних конвенційних порушень.

З огляду на зазначене, стягнення повної вартості адвокатських послуг, які заявлені до стягнення, не узгоджується з критеріями реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру і пропорційності.

У вирішенні спірного питання чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема, суб`єктний склад, характер спірних правовідносин, висновки Верховного Суду щодо застосування положень частин п`ятої - сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України та критерії Європейського суду з прав людини (відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір).

Отже у даному випадку, за відсутності клопотання відповідача1 про зменшення витрат позивачів на професійну правничу допомогу, суд керуючись, зокрема, такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також ураховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку не присуджувати позивачам, на користь яких ухвалено судове рішення, всі їх витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, що заявлені до стягнення.

На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що витрати позивачів на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягають лише частковому покладенню на відповідача1. Зокрема, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, суд вважає, що розмір таких витрат має становити на користь позивача1 ОСОБА_1 - 7000,00 грн., а на користь позивача2 ОСОБА_2 - 3000,00 грн.

За таких обставин, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про часткове задоволення судових витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача1 ОСОБА_1 - 7000,00 грн., а на користь позивача2 ОСОБА_2 - 3000,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, а отже, витрати по сплаті судового збору покладаються на Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 118400,00 грн., витрати на проведення незалежної оцінки завданої шкоди у розмірі 7000,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2248,50 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 22788,00 грн., витрати на проведення незалежної оцінки завданої шкоди у розмірі 1500,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 435,50 грн , витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

В решті вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Позивач1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Позивач2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).

Відповідач1: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, ).

Відповідач2: Комунальне підприємство "Житлокомсервіс" (61052, м. Харків, вул. Конторська, буд. 35, ).

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 29.04.2024.

Суддя В.О. Усатий