ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Справа №902/934/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Петухов М.Г.

суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Стафійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогаз" на рішення Господарського суду Вінницької області від 31.01.2024 (суддя Міліціанов Р.В., повний текст рішення складено 12.02.2024)

за позовом Вінницької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогаз"

про визнання додаткової угоди укладеною

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.01.2024 позов задоволено частково. Внесено зміни до договору оренди земельної ділянки від 23.08.2007 шляхом визнання додаткової угоди до вказаного договору укладеною за змістом викладеному у даному рішенні. Відмовлено у задоволенні позову в частині вимог про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 23.08.2007 укладеною з 01.01.2022. Стягнуто з ТОВ "Автогаз" на користь Виконавчого комітету Вінницької міської ради 2481,00 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Із врахуванням ст.1, 5, 18, 20 Закону України "Про оцінку земель", ст.14, 271, 288 Податкового кодексу України, суд першої інстанції вказав, що оскільки, сторонами в договорі оренди передбачено можливість зміни розміру орендної плати з підстав, передбачених законодавчими актами України, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є врегульованою ціною, то зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Таким чином, оскільки розмір нормативної грошової оцінки збільшився, порівняно з визначеним розміром у п.5, 10.1 договору оренди земельної ділянки, та становить 1992103,30 грн, що підтверджено належними засобами доказування, а саме рішенням органу місцевого самоврядування та витягом із нормативної грошової оцінки земельної ділянки органу державного земельного кадастру, орендодавець обґрунтовано звернувся до орендаря з пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди.

Натомість, судом встановлено, що станом на дату ухвалення даного рішення, матеріали справи не містять відповіді відповідача щодо пропозиції укласти додаткову угоду до договору оренди або ж доказів розірвання договору оренди з огляду на не досягнення сторонами згоди щодо приведення договору оренди у відповідність з обставинами, які істотно змінились як це передбачено ч.2 ст.652 ЦК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем обрано належний та ефективний спосіб захисту порушеного права, а вимоги позивача стосовно обов`язковості внесення змін до договору оренди земельної ділянки, шляхом визнання додаткової угоди до вказаного договору укладеною, є правомірними та підтвердженими вірогідними доказами.

Щодо вимог позивача про визнання додаткової угоди укладеною з 01.01.2022 року, господарський суд, із врахуванням ст.653 ЦК України та правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 16.02.2021 у справі №921/530/18, вказав, що у випадку якщо договір змінений судом, то зобов`язання змінюється з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Вінницької міської ради підлягають задоволенню частково, із самостійним визначенням судом дати набрання додатковою угодою чинності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт, зокрема, вказує, що рішенням Вінницької міської ради №501 від 25.06.2021 збільшено нормативно-грошову оцінку землі, внаслідок чого і збільшився розмір орендної плати. Вказаним рішенням визначено, що воно вводиться в дію з 01.01.2022, однак, позивач направив на адресу відповідача відповідне повідомлення та проект додаткової угоди лише 13.06.2022 року, тобто через рік після прийняття рішення, що прямо впливає на права відповідача та зачіпає його законні інтереси.

Крім того, зауважує, що з незалежних від відповідача причин він не був повідомлений про зміну нормативної грошової оцінки орендованої ним земельної ділянки та необхідність підписання додаткової угоди про внесення змін до договору оренди, що свідчить про пряме порушення позивачем умов укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки, звичаїв ділового обороту та зловживання процесуальними правами..

Скаржник зазначає, що суд невірно застосував ст.627-629, 632, 638 ЦК України, оскільки відповідачем не було отримано проекту додаткової угоди, він не зміг скористатися своїми процесуальними правами щодо узгодження умов договору в новій редакції, внесення власних змін та пропозицій, внаслідок чого порушено принцип свободи договору та рівності сторін.

Відтак, вважає, що позовні вимоги є передчасними, оскільки відповідач з незалежних від нього причин не зміг скористатись гарантованим йому ч.3 ст.188 ГК України правом на надання відповіді на пропозицію.

У відповідності до ст.263 ГПК України, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок не залежить від волевиявлення сторін договору оренди землі, а є способом регулювання уповноваженими органами плати за користування землею.

При цьому, звертає увагу, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, у зв`язку з чим, зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, а тому вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову про визнання додаткової угоди укладеною.

У судове засідання, яке відбулось 23.04.2024 року, сторони не забезпечили участь уповноважених представників, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги (а.с.198-199).

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст.202 ГПК України).

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, приймаючи до уваги, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а також те, що правова позиція сторін викладена в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23.08.2007 року між Вінницькою міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автогаз" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.12-14), згідно з п.1 якого орендодавець надає, а орендар, набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Лебединського (біля підземного переходу).

Відповідно до п.3 договору, в оренду надається земельна ділянка площею 0,0685 га для комерційного використання у такому якісному стані без техногенної забрудненості.

За умовами п.5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0685 га - 578 405,44 грн (комерційне використання).

Земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється і строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності договору (п.7 договору).

Згідно з п.8 договору, земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для комерційного використання (розташування виставочного майданчика легкових автомобілів).

У відповідності до п.9 договору, договір укладається терміном на 25 років з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою про надання земельної ділянки в оренду. Договір набуває чинності з дня його державної реєстрації та діє до 19.06.2032 року.

Пунктом 10 договору сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у вигляді та розмірах грошової плати у гривнях.

Плата за оренду землі обчислюється у наступному порядку: у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки 578 405,44 грн = 17 352,15 грн - (комерційне використання) в рік.

За винятком нормативно встановленого періоду розташування та у разі зміни функціонального використання земельної ділянки відповідно до дозволу Державного архітектурно будівельного контролю. На цей термін плата встановлюється в розмірі 1% від грошової оцінки земельної ділянки 115681,09 грн для відповідно функціонального призначення, тобто 1156,81 грн в рік (п. 10.1 договору).

Відповідно до п.10.2 договору, періодичність внесення орендної плати в строки: щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового місяця) (п. 10.2 договору).

Розрахунки закінчуються не пізніше 19.07.2032 року (п. 10.3 договору).

Пунктом 12 договору передбачено, що у разі зміни розміру ставки земельного податку, нормативної грошової оцінки, індексація нормативно-грошової оцінки орендна плата вказана у договорі підлягає зміні і вираховується за формою Ор.Пл. = Цнф х (відсоток платежу) х S х К; де Цнф - грошова оцінка 1 кв.м. землі відповідного функціонального використання; S - площа земельної ділянки в кв.м; К - коефіцієнти, передбачені законодавчими актами України.

Згідно з п.17 договору, передача земельної ділянки в оренду здійснюється із затвердженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У відповідності до п.33 договору, зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін.

29.10.2007 року договір зареєстровано у Вінницькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №60.

29.10.2007 року згідно акта приймання-передачі земельної ділянки орендодавцем - Вінницькою міською радою передано, а орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Автогаз" прийнято у в оренду земельну ділянку земельну ділянку 0,0685 га для комерційного використання, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул.Лебединського (біля підземного переходу) (а.с.15 зворот).

Рішенням Вінницької міської ради від 27.02.2015 №2061 "Про укладення додаткових угод про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок (земельного сервітуту)" внесено зміни до договорів оренди земельних ділянок та сервітутів в частині зміни ставки розміру орендної плати з 3% на 5%, шляхом укладання відповідних угод (а.с. 28).

26.10.2016 року між сторонами підписано Угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 23.07.2007 року (а.с.17), за змістом якої на виконання рішення Вінницької міської ради від 27.02.2015 №2061 та відповідно до п.12. договору оренди від 23.08.2007 року, на земельну ділянку, що розташована за адресою: м.Вінниця, вул. Лебединського (біля підземного переходу), площею 0,0685 га для комерційного використання, сторони погодили внести зміни до договору в частині зміни ставки орендної плати на 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки; у зв`язку з прийняттям даного рішення здійснити перерахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Угода набуває чинності з дня підписання її сторонами та діє до 19.06.2032 року.

25.06.2021 року рішенням Вінницької міської ради №501 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель в межах міста Вінниці" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель в межах міста Вінниці, розроблену ТОВ "Інститут землеустрою та земельно-правових відносин", яка введена в дію з 01.01.2022 року (а.с.41).

Рішенням Вінницької міської ради від 26.11.2021 року №689 "Про затвердження Плану заходів щодо запровадження нової нормативної грошової оцінки земель в межах міста Вінниця з 01.01.2022 року" (а.с. 30-34) з-поміж іншого вирішено:

- затвердити План заходів щодо запровадження нової нормативної грошової оцінки земель в межах міста Вінниці з 01.01.2022 року, згідно додатку 1;

- внести зміни до договорів оренди земельних ділянок, договорів про встановлення земельного сервітуту, договорів суперфіцію, в зв`язку з запровадженням нової нормативної грошової оцінки земель в межах міста Вінниці, яка набуває чинності з 01.01.2022 року;

- затвердити типову форму додаткової угоди до договорів оренди земельних ділянок (суперфіцію), згідно з додатком 2 та договорів про встановлення земельного сервітуту, згідно додатку 3.

15.06.2022 року позивачем направлено на адресу відповідача лист, згідно якого запропоновано укласти додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 23.08.2007 року в частині зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,0685 га, кадастровий номер :03:010:0112, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Лебединського (біля підземного переходу) та відповідно розміру орендної плати за земельну ділянку, у відповідності до ст. 271, 268, 288 Податкового кодексу України та умов договору оренди земельної ділянки. Також, до листа додано проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки (а.с.23-25).

Однак, відповідачем за адресою місцезнаходження лист не отримано, додаткову угоду сторонами не підписано, що і стало підставою для звернення Вінницької міської ради з даним позовом до суду.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом ч.1, 2 ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (п.5 ст.126 Земельного кодексу України, далі - ЗК України).

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У відповідності до ч.1 ст.30 Закону України "Про оренду землі", зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.1-3 ст.21 Закону України "Про оренду землі").

Разом з тим, згідно з пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов`язковий платіж, що його орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою.

Відповідно до пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку й орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, орендна плата за користування землею комунальної власності за своїм правовим статусом є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцю, а також це і загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, обґрунтовує свої вимоги, що рішенням Вінницької міської ради №501 від 25.06.2021 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель в межах міста Вінниці, що є підставою для внесення змін до договору оренди в частині розміру орендної плати.

Оцінюючи висновки господарського суду про наявність підстав для внесення змін до договору оренди щодо розміру ставки орендної плати у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

За змістом ст.1 Закону України "Про оцінку земель", яка кореспондується з пп.14.1.125 ст.14 ПК України, нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

За правилами ч.5 ст.5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Частинами 1, 2 ст.20 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація; дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Порядок затвердження технічної документації з оцінки земель визначений ст. 23 Закону України "Про оцінку земель", зокрема, частиною 1 якого передбачено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою; протягом місяця з дня надходження технічної документації відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до п.271.2 ст.271 ПК України (ч.3, 4 визначений ст.23 Закону України "Про оцінку земель").

Відповідно до п.269.1 ст.269 ПК України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з п.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України об`єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

У п.271.1 ст.271 ПК України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XII ПК України, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

Пунктом 288.1 ст.288 ПК України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

У відповідності до п.288.4 ст.288 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно з положеннями п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 % їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 % їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 % та не більше 1 % їх нормативної грошової оцінки. Для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 % нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 % та не більше 5 % нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Річна сума орендної плати не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки (п.288.5.2 п.288.5 ст.288 ПК України).

При визначенні розміру орендної плати, у випадку передачі в оренду земель комунальної власності, має враховуватися нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства, а річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території, однак і не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки.

Отже, при розгляді справи необхідно враховувати як можливість зміни умов договору щодо визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, так і розміру, ставки орендної плати щодо такої нормативної оцінки.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

При цьому, зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати незалежно від домовленості сторін у договорі оренди землі про можливість такої зміни.

Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №916/2769/18, від 04.02.2020 у справі №922/378/19, 22.03.2023 у справі №910/20838/20.

Нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради.

Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.201 ЗК України).

Пунктом 3 Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затв. постановою КМУ від 23.03.1995 року №213, визначено, що дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.

Тобто витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Він складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради (постанова ВП ВС від 09.11.2021 року у справі №635/4233/19).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вінницької міської ради від 25.06.2021 №501 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель в межах міста Вінниці" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель в межах міста Вінниці, розроблену ТОВ "Інститут землеустрою та земельно-правових відносин", яка введена в дію з 01.01.2022 року.

Згідно із витягу із нормативної грошової оцінки земельних ділянок станом на 13.04.2022, наданого Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.20), нормативна грошова оцінка земельної ділянки 051013700:03:010:0112 становить 1 992 103,30 грн.

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, розмір нормативної грошової оцінки збільшився, порівняно з визначеним розміром у п. 5, 10.1 договору оренди земельної ділянки (із внесеними змінами згідно додаткової угоди від 26.10.2016), що підтверджується рішенням органу місцевого самоврядування та витягом із нормативної грошової оцінки земельної ділянки органу державного земельного кадастру, які є належними та допустимими доказами у розумінні ст.76, 77 ГПК України, а відтак наявні законні та обґрунтовані підстави для перегляду розміру орендної плати.

Відповідно до ч.2, 3 ст.188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У зв`язку зі зміною істотної умови договору оренди - зміна нормативної грошової оцінки земель міста Вінниці, в тому числі земельної ділянки к.н. 051013700:03:010:0112, яка орендується ТОВ "Автогаз", позивачем, враховуючи умови договору оренди та рішень Вінницької міської ради №501 від 25.06.2021 та № 689 від 26.11.2021, 13.06.2022 на адресу відповідача направлено лист з пропозицією підписати додаткову угоду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять відповіді відповідача щодо пропозиції укласти додаткову угоду до договору оренди у порядку ч.3 ст.188 ГК України або ж доказів розірвання договору оренди з огляду на недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору оренди у відповідність з обставинами , які істотно змінились як це передбачено ч.2 ст.652 ЦК України.

Крім того, у матеріалах справи також відсутні докази повернення такої земельної ділянки.

Згідно положень ч.4 ст.188 ГК України, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо сторона відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена Законом України "Про оренду землі", то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту (п.67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №908/299/18).

Враховуючи те, що орендна плата за земельні ділянки комунальної власності є регульованою ціною, а нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, зміна розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки є обов`язковою підставою для перегляду розміру орендної плати, приймаючи до уваги відсутність відповіді орендаря щодо пропозиції орендодавця укласти додаткову угоду до договору оренди у порядку ч.3 ст.188 ГК України, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 23.08.2007 шляхом визнання додаткової угоди до вказаного договору укладеною.

Крім того, враховуючи ст.653 ЦК України та правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від.16.02.2021 у справі №921/530/18, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині вимог про визнання додаткової угоди до договору оренди, укладеною з 01.01.2022 року, оскільки у випадку якщо договір змінений судом, то відповідне зобов`язання змінюється з моменту набрання таким рішенням суду законної сили.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо неотримання проекту додаткової угоди та відповідно про передчасність позовних вимог орендодавця, оскільки відповідач не зміг скористатись гарантованим йому ч.3 ст.188 ГК України правом на надання відповіді на пропозицію, апеляційний суд враховує таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2022 Вінницькою міською радою орендарю направлявся лист з проектом додаткової угоди (а.с.23-26) рекомендованою кореспонденцію на адресу зареєстрованого місцезнаходження ТОВ "Автогаз" згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, а саме на адресу: 21019, Вінницький р-н, м.Вінниця, вул.Шепеля Якова, буд.1-Ж (а.с.75) .

Однак, згідно з довідкою відділення поштового зв`язку, вказаний лист повернувся без вручення з підстав "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.24).

Колегія суддів зауважує, що у разі направлення поштової кореспонденції рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яку повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про отримання відповідної поштової кореспонденції (подібна правова позиція викладене в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.05.2023 у справі №755/17944/18, постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 19.12.2022 у справі №910/1730/22). .

Крім того, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19).

Разом з цим, із врахуванням правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №752/24739/19, апеляційний суд звертає увагу, що відбиток календарного штемпеля із зазначенням відділення пошти та підпис працівника поштового зв`язку на довідці про причини повернення поштового відправлення є переконливим доказом направлення поштової кореспонденції відповідачу. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано.

Водночас, доказів, які б давали підстави стверджувати, що відповідного поштового відправлення не існувало, воно не направлялося, або направлялося на іншу адресу, або мало інший вміст, відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що орендодавцем листом від 13.06.2022 у порядку ч.2 ст.188 ГК України було повідомлено орендаря про зміну нормативної грошової оцінки земельної ділянки та необхідність внесення змін до договору оренди землі шляхом підписання додаткової угоди, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України, суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

У силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 ГПК України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Вінницької області від 31.01.2024 у справі №902/934/22 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автогаз" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "29" квітня 2024 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.