ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 Справа № 917/289/24

Господарський суд Полтавської області у складі судді Кльопова І.Г., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджемент", вул.Європейька, 60-а, м.Полтава, 36022

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Економ-Схід", вул.Добровольського, 14, м.Горішні Плавні, Полтавська область,39800

про стягнення 319456,82

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджемент" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність "Економ-Схід" про стягнення 84940,37грн. - 3% річних та 234516,45грн. - інфляційних втрат, нарахованих за невиконання зобов"язань щодо сплати орендної плати за Договором суборенди нерухомого майна № 2 від 06.08.2019.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

19.03.2024 за вхід. № 3750 від відповідача надійшов відзив на позов. Відповідач у відзиві зазначає наступне.

Позивач у грудні 2022 року звернувся до Господарського суду Полтавської області із Позовом про стягнення заборгованості за вказаним Договором суборенди. Рішенням суду першої інстанції у справі № 917/1673/22 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Економ-Схід", м. Горішні Плавні на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджмент" , м. Полтава - 1 872 584 грн. 02 коп. основного боргу з орендної плати; - 28 088, 00 грн. 76 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Додатковим рішенням суду першої інстанції Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджмент" про розподіл судових витрат задовольнити частково; Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Економ-Схід" про розподіл судових витрат задовольнити частково; Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Економ-Схід" , м. Горішні Плавні на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджмент", м. Полтава 17 442 грн 82 коп. - відшкодування витрат з на професійну правничу допомогу.

Постановою суду апеляційної інстанції від 18.01.2024 апеляційну скаргу Товариства з

обмеженою відповідальністю «Економ-Схід» задовольнити частково.

Відповідач вважає, що звернення позивача із дійсним позовом в даному випадку є

передчасним, з огляду на те, що відповідач на разі оскаржує вказані вище судові рішення, ухвалені в межах справи № 917/1673/22 в касаційному порядку.

До відзиву до позовної заяви відповідачем додано заяву про зупинення провадження у справі № 917/289/24 до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатом розгляду касаційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 10.10.2023 на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2023, постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.01.2024 по справі № 917/1673/22

Приймаючи до уваги положення чинного законодавства, а також доводи наведені відповідачем в обґрунтування поданого клопотання, Господарський суд Полтавської області дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання

19.04.2024 за вхід. № 5444 від позивача надійшла заява, в якій позивач повідомляє суд про несплату ТОВ "Економ-Схід" станом на 19.04.2024 заявленої до стягнення суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між ТОВ «Сіті Молл Менеджмент» та ТОЕ «Економ-Схід» укладено договір суборенди нерухомого майна №2 від 06.08.2019j року.

За умовами п 1.1. Договору суборенди орендар зобов`язується передати, а суборендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування нежитлові приміщення будівлі (надалі - об`єкт оренди), які знаходяться за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, буд. 43.

Відповідно до п.5.1. Договору суборенди об`єкт оренди передається суборендарю у фактичне використання по акту прийому-передачі об`єкта оренди в користування - акт №2 після завершення суборендарем опоряджувальних робіт.

Орендар передав об`єкт оренди, а суборендар прийняв об`єкт оренди в користування по договору, про що сторони підписали акт №2 приймання-передачі від 10.09.2019 року.

Згідно з п.4.1. Договору суборенди строк оренди: тридцять п`ять місяців з дати підписання акту №2 прийому-передачі об`єкта оренди в користування.

Тобто на дату підписання вказаного акту сторони встановили строк оренди - з 10.09.2019 року по 10.08.2022 року.

Згідно з п. 6.1 Договору суборенди Суборендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди (орендну плату) в розмірах і в строки, обумовлені цим договором.

Орендна плата нараховується Суборендареві з дати підписання сторонами акту №2 (п.6.6. Договору суборенди).

Згідно з п. 6.9 Договору суборенди орендна плата сплачується суборендарем щомісяця, авансом, впродовж 3 (трьох) банківських днів, після виставлення відповідного рахунку орендарем.

Відповідач орендну плату сплатив частково: позивач врахував як оплату орендної плати авансові платежі відповідача в сумі 181611,31 грн. сплачені станом на 01.12.2021 року, кошти в сумі 150000,00 грн. сплачені 17.12.2021 року, суму гарантійного платежу в розмірі 190439,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача з орендної плати становила 1 872 584,02 грн.

Оскільки, Відповідач не сплатив кошти, Позивач у грудні 2022 року звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості з орендної плати та комунальних послуг по Договору суборенди.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.10.2023 року у справі №917/1673/22 позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Економ-Схід» на користі TOB «Сіті Молл Менеджмент» 1 872 584,02 грн. основного боргу з орендної плати, 28 088,76 грн. відшкодування витрат з оплати судового збору. В іншій частині - у позові відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.10.2023 року у справі № 917/1673/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Молл Менеджмент» про розподіл судових витрат задоволено частково. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Економ-Схід» про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Економ-Схід» на користь «Сіті Молл Менеджмент» 17 442,82 грн. допомогу.

Постановою Східного апеляційного Господарського суду від 18.01.2024 по справі № 917/1673/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Економ-Схід» задоволено частково. Рішення Господарського суду Полтавської області від 10.10.2023 року у справі №917/1673/22 залишено без змін. Додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2023 року у справі №917/1673/22 змінено: абзац 3 додаткового рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2023 року справі №917/1673/22 викласти в наступній редакції: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Економ-Схід» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Молл Менеджмент» 14 473,66 грн. - відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В решті додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2023 року у справі №917/1673/22 залишено без змін.

Відповідно до статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 241 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Отже, дана постанова набрала законної сили з дня її прийняття.

Позивач у позовній заяві зазначає, що незважаючи, ТОВ «Економ-Схід» майже півтора року продовжує ухилятися бід виконання обов`язку з оплати заборгованості з орендної плати по Договору суборенди, чим порушив право ТОВ «СММ» на володіння, користування і розпорядження власним майном у вигляді цих грошових коштів. Враховуючи вказане, відповідач є таким, що порушив зобов`язання за Договором суборенди, відтак підлягає притягненню до господарсько-правової відповідальності.

Враховуючи порушення відповідачем умов Договору в частині порушення строку оплати із посиланням частину 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивач заявив до стягнення з відповідача 84940,37 грн 3% річних та 234516,45грн. інфляційних втрат за період з 11.08.2022 по 13.02.2024 включно.

При вирішення спору суд виходить з наступного.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до статті 509 ЦК України, статті 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтями 525, 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.10.2023 в справі № 917/1673/22, яке залишено без змін Постановою Східного апеляційного Господарського суду від 18.01.2024, заборгованість відповідача за Договором становить 1872584,02 грн основного боргу.

Відповідно до пункту 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, обставини, встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.10.2023 по справі № 917/1673/22 мають преюдиціальне значення та не доказуються при розгляді даної справи.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до статті 625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові КГС у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, за якою якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що їх розмір не перевищує розрахований судом, тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити ТОВ "Економ-Схід" у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі

2. Позов задовольнити

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Економ-Схід" (вул.Добровольського, 14, м.Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджемент" ( вул.Європейька, 60-а, м.Полтава, 36022, ) 84940,37грн. - 3% річних та 234516,45грн. - інфляційних втрат, нарахованих за невиконання зобов"язань щодо сплати орендної плати за Договором суборенди нерухомого майна № 2 від 06.08.2019, а також 4791,85грн. судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Суддя Кльопов І.Г.