ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2024 р. Справа№ 910/5349/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Яковченко Р.Г.

від відповідача: Прокопів Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

Державного підприємства "Гарантований покупець",

Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2023 (повне судове рішення складено 20.11.2023)

у справі № 910/5349/22 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 79 101 314,36 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі за текстом - НЕК "Укренерго"; позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі за текстом - ДП "Гарантований покупець"; відповідач) про стягнення боргу з урахуванням збитків внаслідок інфляції за час прострочення 56 745 789,92 грн, трьох процентів річних з простроченої суми 16 482 562,16 грн, пені 5 872 692,28 грн передбаченої п. 4.2. договору, а також понесених ним по справі судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умовам укладеного між позивачем та відповідачем договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 25.06.2019 (далі - договір) відповідач прострочив оплату наданих протягом липня 2019 року - січня 2021 року послуг врегулювання небалансів електричної енергії вартістю 2 002 659 679, 62 грн.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.12.2022 у справі № 910/5349/22 позов задоволено частково: стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь НЕК "Укренерго" 16 482 562,16 грн - 3 % річних з простроченої суми, 55 098 803,02 грн збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 5 781 413,98 грн пені, 849 264 ,89 грн. витрат з оплати судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2022 скасовано частково в частині стягнення пені у розмірі 5 781 413, 98 грн; прийнято в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь НЕК "Укренерго" пеню у розмірі 4987919,56 грн.; стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь НЕК "Укренерго" 840772,24 грн. витрат зі сплати судового збору; в іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2022 у справі №910/5349/22 залишено без змін; стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь НЕК "Укренерго" 12 738,97 грн судового збору за перегляд справи апеляційною інстанцією.

Постановою Верховного Суду від 11.07.2023 у справі № 910/5349/22 зазначені судові рішення скасовано в частині розгляду позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та в частині розподілу судових витрат зі справи. Справу в цих частинах передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва. В іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 у справі № 910/5349/22 залишено без змін.

З результатами нового розгляду справи, господарським судом міста Києва ухвалено рішення від 09.11.2023 (суддя Полякова К.В.), яким позов НЕК "Укренерго" задоволено частково. Стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь НЕК "Укренерго" 56 226 731, 69 грн інфляційних втрат, а також 852 936, 21 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції врахував періоди існування заборгованості, в яких мала місце дефляція, встановив, що за певними періодами прострочення становило менше половини місяця. Отже, за перерахунком місцевого суду підлягає стягненню 56 226 731, 69 грн інфляційних втрат.

Короткий зміст апеляційних скарг та їх доводів, позиції інших учасників справи

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі № 910/5349/22, ДП "Гарантований покупець" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга ДП "Гарантований покупець" обґрунтована тим, що:

судом першої інстанції безпідставно стягнуто інфляційні втрати;

розмір грошових зобов`язань, визначених у рахунках-фактурах за спірний період не відповідає вартості електричної енергії для врегулювання небалансів, визначеній у актах купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів, які наявні у справі;

не досліджено правомірність розрахунку вартості небалансів електричної енергії в рахунках-фактурах;

позивач не забезпечив проведення аудиту системи управління ринком, відповідний звіт на своїй офіційній веб-сторінці в мережі Інтернет не оприлюднив;

не встановлення позивачем факту і ступеню дотримання правил ринку в частині проведення розрахунків та виставлення рахунків ставить під сумнів правильність роботи системи управління ринком як в цілому, так і в частині коректності проведення розрахунків обсягу та вартості небалансів електричної енергії, на підставі яких позивачем було нараховано інфляційні втрати;

місцевим судом не враховано обмеження, визначені ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. При цьому, позивач здійснював нарахування інфляційних втрат за розрахункові періоди липень 2019-січень 2021 роки за відповідними рахунками-фактурами по 31.05.2022, водночас індекс споживчих цін за вказані періоди перевищив показник 103 лише в березні та квітні 2022 року;

місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру інфляційних втрат до 1 %.

У відзиві на апеляційну скаргу НЕК "Укренерго" просить відмовити в її задоволенні, посилаючись, зокрема, на те, що:

твердження відповідача про безпідставність стягнення інфляційних втрат суперечать позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.07.2023 у справі №910/5349/22 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19;

посилання відповідача на висновки Верховного суду, які викладені у постанові від 08.11.2022 у справі №910/21124/20, не спростовують доводів позивача у цій справі про наявність підстав для стягнення інфляційних втрат у повному обсязі (без виключення будь-яких місяців, у тому числі місяця, в якому мав бути здійснений платіж);

посилання відповідача на ті норми законодавства, які стосуються виключно індексації грошових доходів населення є недоречними;

інфляційні втрати у цій справі правомірно нараховані за місяці, в яких час прострочення оплати відповідачем тривав більше 15 днів;

інфляційні втрати нараховуються незалежно від вини боржника;

доводи відповідача про виставлення позивачем рахунків-фактур на оплату послуг за Договором без дотримання вимог постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 08.04.2020 № 766, відповідно до якої виставлення рахунків за небаланси електричної енергії проводиться щодекадно протягом місяця, є необґрунтованими, оскільки суперечать зібраним у справі доказам, наявним у справі рахункам, інформації з системи управління ринком (MMS) із зазначенням дат направлення рахунків, згідно яких позивачем виставлення рахунків проводилося не раніше спливу відповідної декади кожного місяця.

законодавством не передбачена можливість зменшення судом сум інфляційних втрат.

Частково не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі № 910/5349/22, НЕК "Укренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у яких просить скасувати зазначене рішення в частині відмови у позові і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга НЕК "Укренерго" обґрунтована тим, що:

місцевий суд нарахував від`ємні інфляційні втрати за тими рахунками-фактурами, щодо прострочення оплати яких позивач взагалі не заявляв позовних вимог про стягнення інфляційних втрат;

позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат заявлено за прострочення всього 118 платежів;

позивач у розрахунок включав повні періоди прострочення по кожному із 118 платежів, тобто включно з місяцями, в які індекс інфляції становив менше одиниці (мала місце дефляція) і ланцюг розрахунку не переривався;

суд не може нараховувати "від`ємні інфляційні втрати" за прострочення платежів, щодо яких самим позивачем не заявлялося жодних вимог про стягнення інфляційних втрат і за рахунок таких від`ємних чисел самовільно, на власний розсуд зменшувати інфляційні втрати за прострочення інших зобов`язань (за іншими рахунками-фактурами);

місцевий суд самовільно нарахував "від`ємні інфляційні збитки" щодо оплати рахунків, наведених у рядках 34-60, 120-147 розрахунку позивача, фактично нарахувавши зобов`язання кредитора перед боржником, що суперечить ст. 625 ЦК України;

за рахунок таких від`ємних інфляційних втрат необґрунтовано зменшив суму задоволених позовних вимог за іншими рахунками;

посилання місцевого суду в рішенні на постанову Верховного суду від 20.11.2022 у справі №910/13071/19 не підтверджує обґрунтованості відмови у позові і не спростовує правильності розрахунку позивача;

позивач не пропустив жодного місяця з дефляцією при нарахуванні інфляційних втрат за кожним рахунком-фактурою (грошовим зобов`язанням) щодо якого заявлено такі позовні вимоги;

застосований місцевим судом підхід суперечить статті 625 ЦК України та статтям 14, 86, 236, 238 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП "Гарантований покупець" просить відмовити в її задоволенні, посилаючись, зокрема, на те, що: позивачем свідомо допущено ряд помилок, що призвели до завищення заявленої суми; в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція); місцевим судом правомірно перераховано безпідставно збільшений розмір інфляційних втрат, застосовано показники дефляції у відповідні розрахункові періоди та законно і обґрунтовано відмовлено позивачу у стягненні 519 058, 23 грн інфляційних втрат.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2023 (колегія суддів у складі: Ходаківська І.П. - головуюча, Демидова А.М., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НЕК "Укренерго" на рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі № 910/5349/22 на 21.02.2024.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 (колегія суддів у складі: Ходаківська І.П. - головуюча, Демидова А.М., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Гарантований покупець" на рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі № 910/5349/22 та призначено її до розгляду на 21.02.2024.

У судовому засіданні 21.02.2024 протокольно оголошено перерву до 20.03.2024.

Судове засідання 20.03.2024 не відбулось з технічних причин, що підтверджується відповідним актом Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 (колегія суддів у складі: Ходаківська І.П. - головуюча, Демидова А.М., Владимиренко С.В.) розгляд справи призначено на 24.04.2024 та продовжено строк її розгляду.

У судовому засіданні представник НЕК "Укренерго" просив задовольнити апеляційну скаргу НЕК "Укренерго" та відмовити у задоволенні апеляційної скарги ДП "Гарантований покупець".

У судовому засіданні представник ДП "Гарантований покупець" просив задовольнити апеляційну скаргу ДП "Гарантований покупець" та відмовити у задоволенні апеляційної скарги НЕК "Укренерго".

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин

25.06.2019 НЕК "Укренерго" (оператором систем передачі, далі - ОСП) та ДП "Гарантований покупець" (сторона, відповідальна за баланс, далі - СВБ) на підставі заяви останнього від 25.06.2019 укладено Договір, відповідно до умов якого:

- усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електричну енергію за договором постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії (пункт 1.1);

- ОСП урегульовує небаланси електричної енергії із СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правил ринку (пункт 1.4);

- договір може бути змінений ОСП в односторонньому порядку у разі внесення регулятором змін до типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії, який є додатком 1 до Правил ринку (пункт 10.1).

Відповідно до пункту 2.1 договору вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР (адміністратором розрахунків) для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку.

Згідно з пунктом 4.2. договору в редакціях, затверджених наказами Національної енергетичної компанії "Укренерго" від 21.12.2020 № 709, від 05.01.2021 №6, 111 від 25.02. 2021 №111, від 16.03.2021 №141, від 01.06.2021 №303 у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01 % за кожний день прострочення платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня.

Виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами договору (пункти 5.1, 5.6 договору).

Протягом 2019-2021 років до договору були внесені зміни, договір діяв у редакціях, затверджених наказами НЕК "Укренерго" від 3.04.2019 №204, від 08.07.2019 №366, від 07.08.2019 №423, від 16.08.2019 №441, від 06.03.2020 №85, від 26.11.2020 №634, від 21.12.2020 №709, від 05.01.2021 №5, від 25.02.2021 №111, від 16.03.2021 №141, від 01.06.2021 №303, які оприлюднені на офіційному сайті останнього.

Відповідно до підпунктів 1.1.2, 1.11.1, 1.11.8 Правил ринку платіжний документ - рахунок, сформований адміністратором розрахунків учаснику ринку щодо оплати ним або адміністратором розрахунків своїх фінансових зобов`язань, що виникли в результаті участі на ринку електричної енергії такого учасника ринку. Система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що включає низку підсистем, що забезпечують управління всіма необхідними базами даних, реєстрами та виконання розрахунків, що визначені цими Правилами. За допомогою системи управління ринком здійснюється управління всіма процесами, зокрема, виконанням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів. Система управління ринком забезпечує, серед іншого, проведення розрахунків за небаланси електричної енергії. Адміністратор розрахунків (далі - АР) надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком.

Розділом VII Правил ринку урегульовані питання щодо виставлення рахунків та платежів, у т.ч. виставлення рахунків за небаланси електричної енергії.

Згідно з підпунктом 7.3.1 АР надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.

Відповідно до пункту 7.7.3 Правил (в редакції, що була чинною до 18.11.2020 - пункт 7.6.3.) оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох банківських днів з дати направлення платіжного документа, а в редакції, що була чинною до 01.03.2020, - протягом одного банківського дня з дати направлення платіжного документа.

Згідно з розрахунком позивача, поданими ним у матеріали справи рахунками-фактурами №№ 236 від 18 серпня 2019 року, 418, 673, 928, 205 від 30 серпня 2019 року, 185, 438 від 10 вересня 2019 року, 366, 182, 591, 848 від 23 вересня 2019 року, 147, 418, 685, 951, 217, 482, 719, 987, 256, 23, 328, 599, 870, 905411, 680, 84, 750, 016, 282, 548 від 12 жовтня 2019 року, 779, 055, 331, 607, 883 від 23 жовтня 2019 року, 088, 916, 192, 746, 022, 299, 576 від 2 листопада 2019 року, 097, 375, 650, 925, 199, 473, 747, 021, 296 від 13 листопада 2019 року, 112, 399, 684, 827, 115 від 19 листопада 2019 року, 288, 577, 866, 156, 445, 733, 021, 309, 598, 885 від 29 листопада 2019 року, 676, 967, 257, 548, 839, 130, 421, 711 від 12 грудня 2019 року, 915 від 18 грудня 2019 року, 280 від 24 грудня 2019 року, 243, 549 від 3 січня 2020 року, 621, 236 від 15 січня 2020 року, 458, 803, 913, 243, 569, 138 від 30 січня 2020 року, 117, 447, 775, 760, 088, 426 від 1 березня 2020 року, 447, 777, 107, 438, 771, 105, 438, 769, 100 від 5 березня 2020 року, 637, 985, 333 від 10 квітня 2020 року, 377, 084, 35, 136, 487, 837, 187, 263, 691, 956 від 24 квітня 2020 року, 437, 149, 504, 858, 212, 919, 270, 620 від 27 квітня 2020 року, 316 від 1 травня 2020 року, 425, 778, 522, 558 від 9 травня 2020 року, 158, 511 від 10 червня 2020 року, 351, 676 від 6 листопада 2020 року, 043, 930, 243 від 16 листопада 2020 року, 404, 716, 028, 343, 658, 970, 285, 598, 911, 220 від 26 листопада 2020 року, 387, 924, 537, 147 від 4 грудня 2020 року, 007, 857, 165 від 17 грудня 2020 року, 691, 997, 303, 609, 913, 222, 532, 844, 155 від 24 грудня 2020 року, 727, 043, 672 від 5 січня 2021 року, 398, 705, 015, 326, 633, 936, 240, 547, 852, 159 від 14 січня 2021 року, 399 від 26 січня 2021 року актами купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів № ВН/19/08л-0414 від 19 серпня 2019 року, ВН/19/08с-0414 від 31 серпня 2019 року, ВН/19/10в-0414 від 30 вересня 2019 року, ВН/19/10ж-0414 від 31 жовтня 2019 року, ВН/19/11л-0414 (дублікат) від 30 листопада 2019 року, ВН/19/12-0414 від 31 грудня 2019 року, ВН/20/02-0414 від 29 лютого 2020 року, ВН/20/03-0414 від 31 березня 2020 року, ВН/20/04-0414 від 30 квітня 2020 року, ВН/20/05-0414 від 31 травня 2020 року, ВН/20/06-0414 від 30 червня 2020 року, ВН/20/07-0414 від 31 липня 2020 року, ВН/20/08-0414 від 31 серпня 2020 року, ВН/20/09-0414 від 30 вересня 2020 року, ВН/20/10-0414 від 31 жовтня 2020 року, ВН/20/11-0414 від 30 листопада 2020 року, ВН/20/12-0414 від 31 грудня 2020 року, ВН/21/01-0414 від 31 січня 2021 року, актами коригування №№ ВН/19/07к-0414/1, ВР/19/08к-0414, ВР/19/09к-0414 від 31 грудня 2019 року, ВР/19/10к-0414 від 24 квітня 2020 року, ВН/19/11к-0414 від 28 травня 2020 року, ВН/20/01-0414 від 31 січня 2020 року протягом липня 2019-січня 2021 років НЕК "Укренерго" надано ДП "Гарантований покупець" послуги з врегулювання небалансів за договором у загальному розмірі ,62 грн.

Наявною у матеріалах справи інформацією АТ "Державний ощадний банк України" про надходження коштів на рахунки позивача за період 1 вересня 2019 року - 20 січня 2021 року підтверджується оплата ДП "Гарантований покупець" одержаних вищевказаних послуг з врегулювання небалансів електричної енергії у повному обсязі з порушенням строків, встановлених Договором.

Отже причиною виникнення спору у цій справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення збитків внаслідок інфляції за час прострочення у сумі 56 745 789,92 грн, 16 482 562,16 грн - 3 % річних, 5 872 692,28 грн пені, передбаченої пунктом 4.2 договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Сторона, відповідальна за баланс - учасник ринку, зобов`язаний повідомляти та виконувати свої погодинні графіки електричної енергії (та/або балансуючої групи) відповідно до обсягів купленої та/або проданої електричної енергії та фінансово відповідальний перед оператором системи передачі за свої небаланси (та/або небаланси балансуючої групи).

НЕК "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Згідно ч. 3 ст. 3, п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі. Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах, в т.ч. шляхом укладання договору про врегулювання небалансів.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 11.07.2023 у даній справи при направленні справи на новий розгляд у частині розгляду позовних вимог, що стосуються нарахування інфляційних витрат, касаційний суд зауважив, що з тексту оскаржуваних судових рішень не вбачається, яким чином судами попередніх інстанцій здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум "інфляційних витрат", як визначено величину приросту індексу споживчих цін (сукупного індексу інфляції), судами не перевірено, чи мало місце прострочення оплати у жовтні більше, ніж на півмісяця. Позивач вказував також і в апеляційній скарзі на те, що контррозрахунок відповідача, з яким погодився суд першої інстанції, суперечить висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 23.09.2021 у справі № 924/2/21, від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, проте судами не надано жодної оцінки вказаним доводам, не наведено мотивів відхилення аргументів позивача.

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Дана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19.

Статтею 625 ЦК України передбачено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Відтак, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Відтак, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Дана позиція викладена об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Щодо посилання відповідача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.11.2022 у справі № 910/21124/20, то колегія суддів зазначає, що господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у використанні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що з метою застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, судової палати й колегії суддів Касаційного господарського суду. Подібна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2021 у справі № 908/2609/20, від 15.09.2021 у справі № 10/Б-5022/1383/2012, від 14.09.2021 у справі № 908/1671/16, а тому висновкам Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду має надаватися перевага в порівнянні з висновками колегії суддів, викладеними у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Отже, у даному випадку при розгляді даної справи слід ураховувати висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

За арифметичним перерахунком суду першої інстанції, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, з ДП "Гарантований покупець" підлягають стягненню 56 226 731,69 грн інфляційних втрат. Так, позивачем не враховано періоди існування заборгованості, в які мала місце дефляція, у зв`язку з чим за відповідні періоди індекс інфляції та розмір дефляції становив: 99,9 % за період з 25.10.2019 до 14.01.2020, відтак розмір дефляції складав -2047,53 грн. на суму боргу 2047532,85 грн.; -24660,61 грн. на суму боргу 24660607,57 грн.; -28101,78 грн. на суму боргу 28101774,55 грн.; -14953,85 грн. на суму боргу 14953846,58 грн.; -8510,13 грн. на суму боргу 8510126,17 грн.; 99,9 % за період з 05.11.2019 до 14.01.2020, відтак розмір дефляції складав -11129,35 грн. на суму боргу 11129345,51 грн.; -569,08 грн. на суму боргу 569083,18 грн.; -5320,99 грн. на суму боргу 5320992,93 грн.; -1245,89 грн. на суму боргу 1245890,73 грн.; -5689,45 грн. на суму боргу 5689454,13 грн.; -12127,19 грн. на суму боргу 12127187,04 грн.; -18944,36 грн. на суму боргу 18944355,26 грн.; 99,9 % за період з 15.11.2019 до 14.01.2020, відтак розмір дефляції складав -24237,82 грн. на суму боргу 24237816,02 грн.; -15455,13 грн. на суму боргу 15455130,66 грн.; -11637,60 грн. на суму боргу 11637596,04 грн.; -9081,09 грн. на суму боргу 9081093,60 грн.; -12069 грн. на суму боргу 12069001,53 грн.; -1464,58 грн. на суму боргу 1464579,69 грн.; -7080,59 грн. на суму боргу 7080588,77 грн.; -8705,90 грн. на суму боргу 8705904,26 грн.; -2120,92 грн. на суму боргу 2120915,42 грн.; 99,8 % за період з 15.11.2019 до 13.03.2020, відтак розмір дефляції складав -12875,81 грн. на суму боргу 6437904,55 грн.; 99,7 % за період з 21.11.2019 до 13.03.2020, відтак розмір дефляції складав -2882,34 грн. на суму боргу 960779,28 грн.; -23730,07 грн. на суму боргу 7910023,19 грн.; -10817,15 грн. на суму боргу 3605715,12 грн.; -6303,94 грн. на суму боргу 2101313,14 грн.; -12331,20 грн. на суму боргу 4110400,92 грн.; 99,9 % за період з 29.04.2020 до 21.07.2020, відтак розмір дефляції складав -382,74 грн. на суму боргу 382744,99 грн.; -2787,63 грн. на суму боргу 2787629,51 грн.; -9850,63 грн. на суму боргу 9850630,66 грн.; -5480,73 грн. на суму боргу 5480727,79 грн.; -4652,70 грн. на суму боргу 4652702,23 грн.; -11567,39 грн. на суму боргу 11567393,75 грн.; -10691,84 грн. на суму боргу 10691839,74 грн.; -1969,84 грн. на суму боргу 1969837,08 грн.; -9828,81 грн. на суму боргу 9828807,64 грн.; 99,9 % за період з 30.04.2020 до 21.07.2020, відтак розмір дефляції складав -4018,07 грн. на суму боргу 4018070,29 грн.; -12045,19 грн. на суму боргу 12045185,28 грн.; -33830,44 грн. на суму боргу 33830437,84 грн.; -20826,12 грн. на суму боргу 20826117,78 грн.; -9131,94 грн. на суму боргу 9131942,79 грн.; -1604,01 грн. на суму боргу 1604009,43 грн.; 99,9 % за період з 30.04.2020 до 22.07.2020, відтак розмір дефляції складав -6067,05 грн. на суму боргу 6067052,92 грн.; -7638,06 грн. на суму боргу 7638062,14 грн.; -1139,81 грн. на суму боргу 1139805,89 грн.; 99,9 % за період з 06.05.2020 до 22.07.2020, відтак розмір дефляції складав -3176,84 грн. на суму боргу 3176838,52 грн.; 99,9 % за період з 14.05.2020 до 22.07.2020, відтак розмір дефляції складав -4187,25 грн. на суму боргу 4187253,07 грн.; 99,9 % за період з 14.05.2020 до 23.07.2020, відтак розмір дефляції складав -7674,99 грн. на суму боргу 7674987,35 грн.; 99,9 % за період з 14.05.2020 до 29.07.2020, відтак розмір дефляції складав -2634,74 грн. на суму боргу 2634739,82 грн.; -5170,11 грн. на суму боргу 51070106,92 грн.; -1739,81 грн. на суму боргу 1739808,28 грн.; -483,45 грн. на суму боргу 483446,42 грн.; 99,6 % за період з 13.06.2020 до 29.07.2020, відтак розмір дефляції складав -13719,42 грн. на суму боргу 3429854,88 грн.; -32665,27 грн. на суму боргу 8166317,81 грн.

Оскільки прострочення становило менше половини місяця, інфляційні втрати не нараховуються за період з 15.04.2020 до 24.04.2020 на суми боргу 9057657,56 грн., 12974814,48 грн., 4808827,54 грн.; за період з 19.11.2020 до 30.11.2020 на суми боргу 10737790,45 грн., 19920000 грн. за період з 22.12.2020 до 31.12.2020 на суми боргу 1850269,96 грн., 4671669,20 грн., 4750722,91 грн.; за період з 30.12.2020 до 31.12.2020 на суми боргу 4157972,69 грн., 1601909,69 грн., 5170733,88 грн., 2078810,59 грн., 9559114,38 грн.,4970703,01 грн., 4446963,53 грн., 1028438,77 грн., 2836456,22 грн.; за період з 12.01.2021 до 26.01.2021 на суми боргу 5188630,39 грн., 5478055,24 грн., 2249574,41 грн.; за період з 12.01.2021 до 29.01.2021 на суми боргу 10106980,18 грн., 56455630,39 грн., 37272000 грн.

При цьому, незважаючи на наявність інфляції, позивачем не нараховувалися інфляційні втрати за період з 21.11.2019 до 19.03.2020 на суму боргу 3617516,29 грн, за період з 29.04.2020 до 15.07.2020 на суму боргу 8911117,84 грн.

В іншій частині інфляційні втрати розраховані позивачем правильно. Судом прийняті зауваження відповідача про необхідність врахування, що 14.10.2019 було вихідним днем, однак у розрахунку позивача термін оплати визначений 15.10.2019, а не 14.10.2019 року.

Поряд із цим, у контррозрахунку інфляційних втрат відповідач використовував неокруглені до десятих сукупні індекси інфляції, що призвело до неправильного визначення розміру інфляційних втрат.

Відтак, відповідачем при здійсненні контррозрахунку індексу інфляції не враховані висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 924/2/21.

Так, у постанові від 23.09.2021 у справі № 924/2/21 Верховний Суд, перевіряючи правильність нарахування сукупного індексу інфляції відповідно до статті 625 ЦК України, не погодився з правильністю визначення судами попередніх інстанцій величини приросту індексу споживчих цін (сукупного індексу інфляції) та зазначив, що такий індекс має заокруглюватися до десяткового числа після коми. Верховний Суд, зокрема, зауважив, що за період з червня по жовтень 2019 року сукупний індекс інфляції складає 100 %, а не 99,99 % (як визначено в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції), а за період із травня по жовтень 2020 року при заокруглюванні до десяткового числа після коми сукупний індекс інфляції має визначатись як 101,2 %, а не 101,19 %, оскільки саме так визначаються місячні та річні індекси споживчих цін Державним комітетом статистики України.

Аналогічний висновок щодо правильності визначення величини приросту індексу споживчих цін, який має заокруглюватися до десяткового числа після коми, викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19.

Одночасно, судом першої інстанції враховано клопотання ДП "Гарантований покупець" про зменшення розміру інфляційних втрат до 1 %.

Інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню на підставі ст.233 ГК та ст.551 ЦК, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Подібної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 07.09.2022 у справі № 910/9911/21.

Таким чином, місцевий суд дійшов правильного висновку що клопотання відповідача про зменшення розміру інфляційних втрат до 1 % не підлягає задоволенню.

Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18). Визначені ч. 2 ст. 625 ЦК право стягнення інфляційних втрат і 3 % річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

При цьому суд апеляційної інстанції відхиляє посилання відповідача на застосування до спірних відносин за аналогією висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 про те, що суд може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України.

Доводи відповідача про виставлення позивачем рахунків-фактур на оплату послуг за Договором без дотримання вимог постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 08.04.2020 № 766, відповідно до якої виставлення рахунків за небаланси електричної енергії проводиться щодекадно протягом місяця, є необґрунтованими, оскільки суперечать зібраним у справі доказам, наявним у справі рахункам, інформації з системи управління ринком (MMS) із зазначенням дат направлення рахунків, згідно яких позивачем виставлення рахунків проводилося не раніше спливу відповідної декади кожного місяця.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до статі 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, судом ураховуються при розрахунку судових витрат стягнуті з відповідача в межах даної справи 3 % річних у розмірі 16482562,16 грн та пеня в розмірі 4987919,56 грн, позовні вимоги про стягнення яких не входили до предмету нового розгляду справи.

Отже, доводи, викладені скаржниками в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши судові рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційних скарг, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для їх скасування не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг.

Судові витрати

Враховуючи норми ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційних скарг на рішення господарського суду міста Києва від 27.06.2023 у даній справі покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 09.11.2023 у справі №910/5349/22 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покласти на скаржників.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови підписано - 29.04.2024.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко