РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2024 року м. Чернігівсправа № 927/119/24

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: заступника керівника Прилуцької окружної прокуратури,

код ЄДРПОУ ,

вул. В`ячеслава Чорновола, 50А, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

в інтересах держави в особі

позивача: Прилуцької міської ради,

, вул. Незалежності, 82, м. Прилуки, Чернігівська області, 17500

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ

, проспект Перемоги, буд.126Б, м. Чернігів, 14013;

до відповідача-2: Комунального некомерційного підприємства Прилуцька центральна лікарня,

, вул. Київська, 56, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 731 488,84 грн

за участю учасників справи:

від прокуратури: Ходико О.Є.,

від позивача: не прибув,

від відповідача-1: Прохоренко М.М.,

від відповідача-2: не прибув

Заступником керівника Прилуцької окружної прокуратури подано позов в інтересах держави в особі Прилуцької міської ради до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ та відповідача-2: Комунального некомерційного підприємства Прилуцька центральна лікарня, про:

- визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 23.02.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна міська лікарня Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- визнання недійсною додаткової угоди № 3 від 10.03.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна міська лікарня Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- визнання недійсною додаткової угоди № 8 від 20.08.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна міська лікарня Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- визнання недійсною додаткової угоди № 9 від 26.08.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна міська лікарня Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- визнання недійсною додаткової угоди № 10 від 31.08.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна міська лікарня Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- визнання недійсною додаткової угоди № 11 від 29.09.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна міська лікарня Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- визнання недійсною додаткової угоди № 12 від 01.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна міська лікарня Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- визнання недійсною додаткової угоди № 13 від 05.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна міська лікарня Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- визнання недійсною додаткової угоди № 14/1 від 27.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна міська лікарня Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- визнання недійсною додаткової угоди № 15 від 09.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна міська лікарня Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- визнання недійсною додаткової угоди № 16 від 23.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна міська лікарня Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- визнання недійсною додаткової угоди № 17 від 30.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна міська лікарня Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів до місцевого бюджету Прилуцької міської територіальної громади коштів у сумі 731 488,84 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 01.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.02.2024, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті.

16.02.2024 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

21.02.2024 від прокуратури надійшла відповідь на відзив.

26.02.2024 від відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Відзив на позов відповідача-1, відповідь на відзив та заперечення долучено судом до матеріалів справи.

Крім того, 26.02.2024 прокурором подано заяву про зміну підстав позову.

Заява обгрунтована тим, що спірні додаткові угоди суперечать нормам ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі», тому підлягають визнанню недійсними. Таким чином, грошові кошти в сумі 731 488,84 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-1, підстава їх набуття внаслідок недійсності додаткових угод відпала, а тому останній зобов`язаний їх повернути до місцевого бюджету Прилуцької міської територіальної громади в силу статей 216, 1212 ЦК України. Наведена нормативно-правова кваліфікація спірних відносин узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 (що є подібною).

Розглянувши у підготовчому засіданні 29.02.2024 заяву прокурора про зміну підстав позову, суд встановив наступне.

Згідно з частинами 3, 5 статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. В разі подання будь-якої заяви, передбаченої п. 2 частини 2, частиною 3 або 4 цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивач наділений правом на зміну підстав позову на стадії підготовчого провадження, беручи до уваги дотримання вимог приписів частини 5 статті 46 ГПК України, суд приймає зміну підстав позову, оскільки це є процесуальним правом сторони.

Подальший розгляд справи проводиться з урахуванням поданої прокурором заяви про зміну підстав позову.

Суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02.04.2024.

У судовому засіданні 02.04.2024 суд оголосив перерву до 25.04.2024.

23.04.2024 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, яка задоволена судом.

У судовому засіданні 25.04.2024 суд розглянув справу по суті та на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні між відповідачами оспорюваних додаткових угод було порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, а також з перевищенням 10% ліміту збільшення ціни, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі. Враховуючи те, що спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України Про публічні закупівлі, прокурор, посилаючись на приписи ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки відповідач-2 сплатив кошти за поставлену електричну енергію відповідно до ціни, вказаної у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача-1 до місцевого бюджету Прилуцької міської територіальної громади 731 488,84 грн безпідставно сплачених коштів.

Позивач підтримав позовні вимоги прокурора та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач-1 проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне:

- підстави для здійснення самостійного представництва інтересів держави в суді у цій справі відсутні, оскільки прокурор звернувся в інтересах особи, яка не має статусу позивача у справах щодо оскарження процедури закупівлі;

- відповідачами було правомірно укладено оспорювані додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару, оскільки такі зміни відповідають нормам чинного законодавства, а саме Закону України Про публічні закупівлі; жодна з наведених угод не містить в собі вимог щодо збільшення ціни товару понад 10%, отже відповідна вимога п.2 ч.5 ст.41 Закону сторонами дотримана.

Відповідач-2 відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач-2 не подав відзиву на позов, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

У відповіді на відзив прокурор заперечив проти доводів відповідача-1, викладених у відзиві на позов, та вважає, що належним чином обґрунтував підстави представництва інтересів держави у цій справі та звернення до суду з цим позовом; надані відповідачем-1 документи не містять належного підтвердження коливання вартості електричної енергії на ринку та не можуть бути розцінені, як достатнє обгрунтування необхідності внесення змін до договору в частині збільшення вартості ціни.

Відповідач-1 у наданих запереченнях знову наголошує на відсутності підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави та вважає, що оскаржувані додаткові угоди були укладені правомірно.

На момент укладення між сторонами договору та оспорюваних додаткових угод, а також виконання сторонами умов договору, постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 не діяла, а тому не може застосовуватися до спірних правовідносин між сторонами. Великою Палатою Верховного Суду у складі суддів: Шевцової Н.В., Булейко О.Л., Кривенди О.В., Мазура М.В., Пількова К.М. було постановлено окрему думку щодо зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22, у якій колегія суддів вважає, що не було підстав для відступу від висновку Касаційного адміністративного суду щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, викладеного у постанові від 5 квітня 2023 року у справі № 420/17618/21, згідно з яким сторони договору про закупівлю можуть вносити необмежену кількість разів змін до договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії в частині збільшення ціни за одиницю товару за умови дотримання обмеження щодо збільшення такої ціни до 10 % за один раз пропорційно збільшенню ціни відповідного товару на ринку, і за умови, що наведена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України. У справі, що розглядається, позовні вимоги полягають в недійсності додаткових угод до договору, але їх недійсність не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані договором, тобто зобов`язання є договірними.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

22.12.2020 Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна лікарня на веб-порталі публічних закупівель Prozorro розміщено оголошення про проведення відкритих торгів № UA-2020-12-22-004003-с із закупівлі «Електрична енергія», код за ЕЗС ДК 021:2015-093100005 (Електрична енергія) обсягом 964 000 кВт/год за бюджетні кошти очікуваною вартістю 2 700 000,00 грн з терміном постачання до 31.12.2021.

За результатами проведених торгів переможцем визнано ТОВ Енера Чернігів з ціновою пропозицією у розмірі 1 802 680,00 грн з ПДВ.

28.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (далі Постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством Прилуцька центральна лікарня (далі Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №24023ВЦ (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії та укладається Сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору Постачальник зобов?язується поставити Споживачу у терміни та на умовах визначених Договором електричну енергію, код ДК 021:20-5 -Електрична енергія в обсягах і порядку передбачених Договором для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику за використану електричну енергію у розмірі, строки, порядку та на умовах передбачених Договором.

У п. 3.1 Договору встановлено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до Договору, а саме: 28.01.2021.

Відповідно до п.5.1. Договору загальна ціна Договору становить 1 802 680,00 грн з ПДВ 300 446,67,00 грн.Очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період січень грудень 2021 року становить 964 000 кВт/год.

За умовами п.5.2. Договору ціна за одиницю товару -1 кВт/год електричної енергії розраховується відповідно до Додатку 3 до Договором та складає: 1,558333 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% 0,311667 грн, всього з ПДВ 1,87 грн.

Ціна за одиницю товару включає в себе вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг передачі електричної енергії, які необхідні для виконання Договору. Ціна електричної енергії не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії. Вказані послуги оплачуються Споживачем самостійно.

Ціна за одиницю товару за Договором може змінюватися з дотриманням сторонами норм, передбачених ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до п. 5.5 Договору, в редакції Додаткової угоди №14 від 11.10.2021 до Договору, ціна за одиницю товару може збільшуватися протягом дії Договору до 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі. У цьому випадку зміна ціни за одиницю товару здійснюється у такому порядку:

-зміна ціни за одиницю товару допускається за умови надання Постачальником документального підтвердження факту коливання ціни такого товару на ринку, а саме у торговій зоні «Обєднані енергетичні системи України»;

-документальним підтвердженням факту коливання ціни товару на ринку може бути інформаційна довідка, висновок або інший документ Торгово-промислової палати України чи її теріторіального відділення або скріншот зі сторінки офіційного сайту Національної комісії регулювання електроенергетики та комунальних послуг України (далі НКРЕКП) або скріншот з вебсайту ДП «Оператор Ринку».

Під коливанням ціни за одиницю товару на ринку слід розуміти будь-яку зміну ціни за одиницю товару у наданих документах, порівняно із ціною за одиницю товару, визначеною у п.5.2. Договору. За такої умови ціна за одиницю товару збільшується пропорційно збільшенню середнього показника ціни у наданих документах відносно ціни за одиницю товару, визначеної у п.5.2 , але не більше ніж на 10%.

Згідно з п.5.7. Договору в подальшому, якщо протягом року відбувається коливання ціни за одиницю товару на ринку в сторону збільшення, Постачальник повинен письмово звернутися до Споживача та надати новий пакет документів, який обгрунтовує збільшення ціни по зазначеному діапозону порівняно з ціною, встановленою у п.5.2.

Місячна вартість електричної енергії визначається як добуток ціни, що визначено у п.5.2 Договору, на кількість електричної енергії, реалізованої у відповідному місяці. Загальна вартість електричної енергії за договором визначається, як сума місячних вартостей елетричної енергії. Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником в Актах за Договором, у тому числі у разі її зміни (п.5.8., 5.9. Договору).

Пунктом 13.1 Договору передбачено, що договір вважається укладеним та дійсним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та набуває чинності з 28.01.2021 і діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

За умовами п. 13.2. істотні умови цього Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

28.01.2021 Споживач підписав заяву-приєднання до умов Договору. У заяві-приєднанні зазначено початок постачання електричної енергії з 28.01.2021.

02.02.2021, між ТОВ Енера Чернігів та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін та доповнень до Договору, за умовами п.3 якої внесено зміни до Додатку 1 до Договору, а саме: початок постачання електричної енергії 01.01.2021.

ТОВ Енера Чернігів звернулось до КНП Прилуцька центральна лікарня з листом від 17.02.2021 №814, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України». Враховуючи, що ТОВ «Енера Чернігів» не може постачати електричну енергію за збитковою ціною, просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач-1 надав Експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021, в якому зазначено, що середньозважена ціна по ОЕС України на РДН (без ПДВ) станом на січень 2021 року становить 1462,52 грн/МВт.год, за 10 днів лютого 2021 року (01.02.-10.02) - 1698,79 грн/МВт.год, тенденція росту ціни - +16,15%.

23.02.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 2 від 23.02.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.02.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії у тому числі диференційовані ціни (тариф) 2,02157 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.

ТОВ Енера Чернігів звернулось до КНП Прилуцька центральна лікарня з листом б/н б/д, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України». Враховуючи, що ТОВ «Енера Чернігів» не може постачати електричну енергію за збитковою ціною, просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач-1 надав Експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-99 від 09.03.2021, в якому зазначено, що середньозважена ціна по ОЕС України на РДН (без ПДВ) станом на січень 2021 року становить 1462,52 грн/МВт.год, за лютий 2021 року - 1632,56 грн/МВт.год, тенденція росту ціни - +11,63%.

10.03.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 3 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 3 від 10.03.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.02.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії у тому числі диференційовані ціни (тариф) 2,18828 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав Експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1838/21 від 11.08.2021, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України за червень 2021 року (01.06 - 30.06) - 1 425,14 грн/МВт.год та за 3 декаду липня 2021 року (21.07.-31.07) - 1 623,28 грн/МВт.год; тенденція росту цін +13,90%.

20.08.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 8 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 8 від 20.08.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.07.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 5,12% і викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії у тому числі диференційовані ціни (тариф) 2,28227 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав Експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1842/21 від 10.08.2021, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України за липень 2021 року (01.07 - 31.07) - 1 444,05 грн/МВт.год та за 5 серпня 2021 року - 1 988,79 грн/МВт.год; тенденція росту цін +37,72%.

26.08.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 9 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 9 від 26.08.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.08.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії у тому числі диференційовані ціни (тариф) 2,47503 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав Експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1934/21 від 18.08.2021, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 05.08.2021 1988,79 грн/МВт.год та станом на 09.08.2021 2240,53 грн/МВт.год; тенденція росту цін +12,65%.

31.08.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 10 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 10 від 31.08.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.07.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії у тому числі диференційовані ціни (тариф) 2,68705 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №2277-2/21 від 21.09.2021, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 12.09.2021 1889,08 грн/МВт.год та станом на 16.09.2021 2164,79 грн/МВт.год; тенденція росту цін +14,59%.

29.09.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 11 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 11 від 29.09.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.09.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії у тому числі диференційовані ціни (тариф) 2,92025 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №2277-3/21 від 21.09.2021, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 12.09.2021 1889,08 грн/МВт.год та станом на 17.09.2021 2374,09 грн/МВт.год; тенденція росту цін +25,67%.

01.10.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 12 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 12 від 01.10.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 02.09.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії у тому числі диференційовані ціни (тариф) 3,17675 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №2277-4/21 від 21.09.2021, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 06.09.2021 2261,59 грн/МВт.год та станом на 14.09.2021 2596,47 грн/МВт.год; тенденція росту цін +14,81%.

05.10.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 13 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 13 від 05.10.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.10.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,99% і викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії у тому числі диференційовані ціни (тариф) 3,45887 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав цінову довідку Харківської торгово-промислової палати №2631/21 від 21.10.2021, в якій зазначено, що середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України (без ПДВ) за 1 мВт/год станом на 14.09.2021 становила 2596,47 грн; станом на 19.09.2021 2840,05 грн; тенденція росту цін +9,38%.

27.10.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 14/1 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 14/1 від 27.10.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 19.10.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,38% і викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії у тому числі диференційовані ціни (тариф) 3,750227 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав експертний висновок Харківської торгово-промислової палати №2710/21 від 29.10.2021, в якому зазначено, що середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України (без ПДВ) за 1 мВт/год станом на 03.10.2021 становила 2535,12 грн; станом на 28.10.2021 3113,44 грн; тенденція росту цін +22,81%; станом на 19.10.2021 2840,05 грн, станом на 28.10.2021 3113,44 грн; тенденція росту цін +9,63%.

09.11.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 15 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 15 від 09.11.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 28.10.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,62% і викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії у тому числі диференційовані ціни (тариф) 4,077068 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав експертний висновок Харківської торгово-промислової палати №2849/21 від 10.11.2021, в якому зазначено, що середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України (без ПДВ) за 1 мВт/год станом на 28.10.2021 становила 3113,44 грн; станом на 06.11.2021 3415,42 грн; тенденція росту цін +9,70%.

22.11.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 16 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 16 від 22.11.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 01.11.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 9,7% і викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії у тому числі диференційовані ціни (тариф) 4,438703 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.

ТОВ «Енера Чернігів» звернулось до позивача із листом б/д б/н, в якому зазначило про різке підвищення законодавчо встановленого рівня на електричну енергію, що діють в торговій зоні «ОЕС України», та просило підписати додаткову угоду щодо зміни електричної енергії ціни.

На підтвердження зростання ціни на електричну енергію відповідач надав експертний висновок Харківської торгово-промислової палати №2985/21 від 25.11.2021, в якому зазначено, що середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України (без ПДВ) за 1 мВт/год за 1 декаду жовтня 2021 року (01.10-10.10) становила 2568,15 грн; за 1 декаду листопада 2021 року (01.11-10.11) становила 3374,95 грн, тенденція росту цін +31,42%; станом на 07.11.2021 3013,92 грн, станом на 09.11.2021 3502,09 грн, тенденція росту цін +16,20%.

30.11.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 17 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 17 від 30.11.2021), що поширює свою дію на відносини сторін з 02.11.2021, за умовами якої, відповідно до п.2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, сторони домовились збільшити ціну за 1 кВт/год на 2,85% і викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна (тариф) електричної енергії у тому числі диференційовані ціни (тариф) 4,555153 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ.

16.12.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 18 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 18 від 16.12.2021), за умовами якої, відповідно до частини 6 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі сторони домовились продовжити термін дії Договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у Договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

17.01.2022 між ТОВ «Енера Чернігів» та КНП Прилуцька центральна лікарня укладено додаткову угоду № 19 про внесення змін та доповнень до Договору (Додаткова угода № 19 від 17.01.2022), що набуває чинності з 01.01.2022, за умовами якої, відповідно до частини 6 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі сторони домовились продовжити термін дії Договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у Договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку. Сума долдаткової угоди 360 142,01 грн з ПДВ. Кількість товару 78000 кВт/год. Сторони домовились викласти перший абзац п.1 Додатку 3 «Порядок визначення вартості електричної енергії» до Договору та п.5.2 Договору в наступній редакції: ціна за 1 кВт/год з ПДВ - 4,6172052 з ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що в період з січня по листопад 2021 року та січень 2022 року відповідач поставив позивачу електроенергію у кількості 758 857 кВт/годна суму 2 162 822,01 грн за актами прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії, складеними сторонами в двосторонньому порядку, а саме:

- від 11.02.2021 №24023ВЦ/15562/1 за січень 2021 року обсягом 72718 кВт/год на загальну суму 135 982,63 грн з ПДВ;

- від 10.03.2021 №24023ВЦ/33278/1 за лютий 2021 року обсягом 84 098 кВт/год на загальну суму 184 030,31 грн з ПДВ;

- від 13.04.2021 №24023ВЦ/49734/1 за березень 2021 року обсягом 65 076 кВт/год на загальну суму 142 404,77 грн з ПДВ;

- від 18.05.2021 №24023ВЦ/65535/1 за квітень 2021 року обсягом 61 065 кВт/год на загальну суму 133 627,56 грн з ПДВ;

- від 14.06.2021 №24023ВЦ/82678/1 за травень 2021 року обсягом 53 777 кВт/год на загальну суму 117 679,34 грн з ПДВ;

- від 14.07.2021 №24023ВЦ/99281/1 за червень 2021 року обсягом 45 402 кВт/год на загальну суму 99 352,48 грн з ПДВ;

- від 11.08.2021 №24023ВЦ/114534/1 за липень 2021 року обсягом 47 172 кВт/год на загальну суму 107 659,15 грн з ПДВ;

- від 20.09.2021 №24023ВЦ/130445/1 за серпень 2021 року обсягом 40 425 кВт/год на загальну суму 108 624,07 грн з ПДВ;

- від 29.10.2021 №24023ВЦ/145144/1 за вересень 2021 року обсягом 74 767 кВт/год на загальну суму 237 515,92 з ПДВ;

- від 15.11.2021 №24023ВЦ/160984/1 за жовтень 2021 року обсягом 91 531 кВт/год на загальну суму 331 641,12 грн з ПДВ;

- від 17.12.2021 №24023ВЦ за листопад 2021 року обсягом 44 820 кВт/год на загальну суму 204 162,65 грн з ПДВ;

- від 24.03.2022 №24023ВЦ/27168/1 за І квартал 2022 року обсягом 78 000 кВт/год на загальну суму 360 142,01 грн з ПДВ.

Відповідачем-2 сплачено за поставлену електроенергію коштів на загальну суму 2 162 822,01 грн, з яких 2 137 822,01 грн - за рахунок бюджетних коштів відповідно до поставленої електричної енергії в обсязі 749 547 кВт/год, 25 000 грн - власних коштів лікувального закладу у обсязі 9 304 кВт/год, на пітвердження чого надано платіжні доручення: від 26.02.2021 №16; від 16.03.2021 №43; від 13.04.2021 №66; від 18.05.2021 №124; від 16.06.2021 № 173; від 15.07.2021 №202; від 13.08.2021 №217; від 01.11.2021 №318; від 15.11.2021 №340; від 20.12.2021 №428; від 04.04.2022 №12. Крім того, відповідно до інформації КНП «Прилуцька ЦМЛ» (лист 3 09-44/149 від 19.12.2023), відповідачем-2 на рахунок ТОВ «Енера Чернігів» перераховано грошові кошти згідно платіжних доручень від 21.09.2021 №270 на суму 83 624,07 грн (за рахунок бюджетних коштів) та від 20.09.2021 №4037 на суму 25 000,00 грн (за рахунок власних коштів лікувального закладу, отриманих за надання платних послуг).

Прокурором зазначено, що внаслідок укладення з порушенням Закону України Про публічні закупівлі спірних додаткових угод розмір безпідставно сплачених відповідачем-2 відповідачу-1 коштів становить 731 488,84 грн, які прокурор просить стягнути з відповідача-1.

Оцінка суду.

Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

«Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Згідно з ч. 4, 7 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

Щодо підстав представництва інтересів держави в особі Прилуцької міської ради.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про публічні закупівлі» до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать: 1) органи державної влади (орган законодавчої, органи виконавчої, судової влади), та правоохоронні органи держави, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, об`єднання територіальних громад; 3) юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями (крім тих, які визначені у пунктах 1 і 2 цієї частини) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

Відповідно до статті 2 Закону України Про місцеве самоврядування місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 1 статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Частиною 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України (частина 1 статті 61 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону (частина 1 статті 61 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» є Прилуцька міська рада.

Відповідно до п. 1.1. Статуту КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради, затвердженого рішенням міської ради 7 скликання № 3 від 19.04.2019 (далі - Статут), підприємство є лікарняним закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної медичної допомоги будь-яким особам у порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом.

Підприємство є юридичною особою публічного права (п. 4.1 Статуту).

Підприємство створено на базі майна Прилуцької громади (п. 1.3 Статуту).

Засновником, Власником та органом управління майном Підприємства є територіальна громада міста Прилуки в особі Прилуцької міської ради. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Засновнику, (п.1.4. Статуту).

Підприємство здійснює некомерційну господарську діяльність, організовує свою діяльність відповідно до фінансового плану, затвердженого Засновником (п. 4.3 Статуту).

Пунктами 4.6. - 4.9. визначено, що підприємство має самостійний баланс, рахунки в установах банків, Державному казначействі України, круглу печатку зі своїм найменуванням, штампи, а також бланки з власними реквізитами.

Підприємство має право укладати угоди (договори), набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути особою, яка бере участь у справі, що розглядається в судах України, міжнародних та третейських судах.

Джерелами формування майна та коштів підприємства є, в тому числі, кошти місцевого бюджету (бюджетні кошти) (п.5.3., п. 5.3.2 Статуту).

Засновник (власник) затверджує плани діяльності, фінансовий план підприємства та заслуховує звіт про його виконання, здійснює контроль за ефективністю використання комунального майна, що є власністю територіальної громади, (п.7.2., п. 7.2.2, п.7.2.9. Статуту).

За обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (частина 1 статті 22 Бюджетного кодексу України»).

Згідно з п. 3 частини 2 статті 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, є місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Пунктом 3 частини 5 цієї статті визначено, що головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження в законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та / або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них в установленому порядку обсяги бюджетних асигнувань.

Отже, КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради є головним розпорядником бюджетних коштів, отриманих за рахунок коштів місцевого бюджету для здійснення діяльності.

Відповідно до листа КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» від 19.12.2023, джерелом фінансування послуг з постачання електричної енергії у 2021 році відповідно до договору від 28.01.2021 №24023ВЦ у сумі 1 802 680 грн були: кошти місцевого бюджету у сумі - 1 777 680,00 грн та власні кошти - 25 000,00 грн. Джерелом фінансування послуг з постачання електричної енергії у 2022 році відповідно до договору від 28.01.2021 №24023ВЦ у сумі 360 142,01 грн були кошти місцевого бюджету.

Також, у листі №02-16/362 від 15.01.2024 Прилуцькою міською радою повідомлено, що КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» фінансується з місцевого бюджету і підпорядковується Прилуцькій міській раді. Фінансування послуг з постачання електричної енергії відповідно до договору від 28.01.2021 №24023ВЦ, укладеного між КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» та ТОВ «Енера Чернігів» складало 2 137 852,01 грн - кошти місцевого бюджету, з яких: 1 777 680,00 грн - 2021 рік, 360 142,01 грн - 2022 рік та власні надходження закладу у 2021 році - 25 000,00 грн.

Таким чином, Прилуцька міська рада є розпорядником бюджетних коштів вищого рівня по відношенню до КНП «Прилуцька центральна міська лікарня», яка в свою чергу є одержувачем вказаних коштів, які в подальшому були сплачені лікарнею на користь ТОВ «Енера Чернігів» в порядку виконання Договору з постачання електричної енергії від 28.01.2021 №24023ВЦ.

Вказані прокурором у позові порушення вимог Закону України Про публічні закупівлі, завдали шкоди територіальній громаді в вигляді незаконних витрат цих бюджетних коштів, унеможливили їх раціональне та ефективне використання і спричинити істотну шкоду інтересам територіальної громади в особі Прилуцької міської ради.

Правовий статус розпорядників бюджетних коштів, їх повноваження та відповідальність визначені положеннями Бюджетного кодексу України та підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, якою затверджений Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ (далі Порядок).

Абзацами першим та другим пункту 5 Порядку визначено, зокрема, що установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.

За змістом абзацу другого п. 43 Порядку розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.

Таким чином, КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» в спірних правовідносинах, що виникли щодо закупівлі електричної енергії за Договором, діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником указаного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 905/1907/21 від 21.06.2023.

За частиною 4 статті 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини 6 цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 (п. 8.49.) зазначено, оскільки засновником Школи та власником її майна є територіальна громада Черкаської області в особі Ради, яка фінансує і контролює діяльність цього комунального закладу, а також зобов`язана контролювати виконання обласного бюджету, зокрема законність та ефективність використання школою коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі. Схожі висновки викладені в постановах КГС ВС від 22.12.2022 у справі № 904/123/22, від 26.10.2022 у справі № 904/5558/20 (підпункти 5.50, 5.51) та від 21.12.2022 у справі № 904/8332/21 (п. 33).

Прокуратурою до подання позову здійснено попереднє листування із Прилуцькою міською радою та повідомлено про порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» під час укладання додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу №24023ВЦ від 28.01.2021.

Згідно відповіді Прилуцької міської ради від 15.01.2024 N902-16/362 міська рада з метою визнання недійсними додаткових угод до договору на постачання електричної енергії №24023ВЦ від 28.01.2021 та стягнення коштів через укладення недійсних додаткових угод до вказаного договору до суду не зверталася і вжиття заходів у судовому порядку не планується.

Прилуцька міська рада підтвердила нездійснення жодних заходів на усунення допущених порушень. Суд вважає, що такі дії позивача свідчать про його бездіяльність щодо захисту інтересів держави.

З урахуванням наведених обставин, за висновком суду, прокурор правильно визначив позивача в цій справі, оскільки використання коштів місцевого бюджету Прилуцької міської територіальної громади становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців міста; завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності; неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування комунальним закладом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, з огляду на незаконне використання бюджетних коштів шляхом укладення оспорюваних додаткових угод, на підставі яких сплачено кошти у надмірній сумі, і невжиття уповноваженим органом у спірних правовідносинах заходів щодо усунення таких порушень.

Таким чином, компетентний орган був достеменно обізнаний з фактом порушення законодавства в сфері публічних закупівель, та в нього було достатньо часу для вжиття належних заходів з метою реагування на порушення інтересів держави, проте останній самостійно не захистив інтереси держави в суді.

В порядку частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор повідомив позивача про намір подати позов про визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно отриманих коштів.

За таких обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Прилуцької міської ради, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави.

Суд врахував, що можливість використання відповідачем-1 безпідставно набутого майна, яким виступають у даному випадку грошові кошти, становить суспільний інтерес. Разом з тим, потенційно факт перерахування відповідачу-1 зайвих бюджетних коштів порушує вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності, а тому призводить до протиправного витрачання бюджетних коштів, унеможливлює їх раціональне та ефективне використання, що підриває фінансово-економічні основи держави. З наведеного слідує, що при вирішенні даного спору наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Щодо визнання недійсними додаткових угод.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За частиною другою статті 189 Господарського кодексу України (далі - ГК України) ціна є істотною умовою господарського договору.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України «Про публічні закупівлі», яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Суд відхиляє доводи відповідача-1 про неможливість врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, так як вона була ухвалена після укладення між відповідачами Договору та спірних додаткових угод, оскільки, по-перше, постанова Верховного Суду не є нормативно-правовим актом, а відтак до неї не застосовуються правило «дії закону у часі», на яке посилається відповідач-1, по-друге, такі висновки стосуються застосування норм права щодо збільшення ціни товару в договорі про закупівлю, які є правовими підставами цього позову.

Щодо доводів відповідача-1 про необхідність врахування окремої думки щодо зазначеної постанови ВП ВС суд зазначає, що окрема думка судді це сформований суддею письмовий документ, який є формою визначення власної позиції судді в разі незгоди з прийнятим (наданим) рішенням (висновком) або викладенням обставин, що доповнюють мотивувальну частину рішення (висновку).

Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення (ч. 3 ст. 34 ГПК України).

Таким чином, окрема думка судді містить незгоду з прийнятим рішенням або наданими висновками, однак не є обов`язковою для суду.

Як встановив суд, відповідачі уклали Договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а на момент підписання Договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за Договором відповідно до вимог частини третьої статті 180 Господарського кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі».

Так, відповідно до п. 5.1., 5.2. Договору загальний обсяг постачання електричної енергії складав 964 000 кВт/год; ціна електричної енергії на момент укладання Договору становила 1,87 грн за 1 кВт/год.

Водночас згідно з Додатковими угодами №2 від 23.02.2021, №3 від 10.03.2021, №8 від 20.08.2021, №9 від 26.08.2021, №10 від 31.08.2021, №11 від 29.09.2021, №12 від 01.10.2021, №13 від 05.10.2021, №11 від 11.10.2021, №14/1 від 27.10.2021, №15 від 09.11.201 №16 від 22.11.2021, №17 від 30.11.2021 тринадцять разів змінено істотні умови Договору, а саме: збільшено ціну за одиницю товару з 1,87 грн до 4,555153 грн за 1 кВт/год та зменшено кількість товару до 758 857 кВт/год. Фактично ціна за 1 кВт/год (одиницю товару) збільшилася на 143,59 %, а кількість електричної енергії, яка підлягала поставці, була зменшена майже на 21,28%, порівняно з погодженими під час закупівлі.

Необхідність укладення оспорюваних Додаткових угод до Договору обґрунтовано відповідачем-1 коливанням ціни електричної енергії на ринку, на підтвердження якого (коливання) відповідачем-1 було надано експертні висновки Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021, №ЧК-99 від 09.03.2021, експертні висновки Харківської торгово-промислової палати №1838/21 від 11.08.2021, №1842/21 від 10.08.2021, №1934/21 від 18.08.2021, №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021, №2849/21 від 10.11.2021, №2985/21 від 25.11.2021, цінові довідки Харківської торгово-промислової палати №2277-2/21 від 21.09.2021, №2277-3/21 від 21.09.2021, №2277-4/21 від 21.09.2021.

Тобто оспорювані додаткові угоди були укладені на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Суд встановив, що 23.02.2021 між відповідачами укладено Додаткову угоду №2, якою з 01.02.2021 збільшено ціну електричної енергії за 1кВт/год до 2,02157 грн.

Разом з тим, за Договором відповідач-1 протягом періоду з 01 лютого по 23 лютого 2021 року щоденно постачав, а відповідач-2 приймав та споживав електричну енергію.

Тобто Додатковою угодою №2 сторони змінили ціну електричної енергії, яка вже була продана відповідачу-2 та спожита ним з 01 лютого 2021 року.

Отже, товар, поставлений відповідачем-1 до 23 лютого 2021 року, був не тільки прийнятий відповідачем-2 у власність, а й спожитий.

Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадку збільшення ціни за одиницю товару у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Сторони у п. 5.13 Договору встановили, що документ (або документи), що підтверджує збільшення ціни товару, повинен містити дані щодо середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одинцю товару на день укладання цього Договору при первинній зміні ціни або на день внесення змін до договору в частині ціни за одинцю, якщо такі зміни до цього Договору вже були раніше здійснені, та середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на момент письмового звернення учасника щодо збільшення ціни і повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки/інформації (або в іншій документальній формі), виданої Торгово-промисловою палатою України, або регіональною торгово-промисловою палатою, або органами державної статистики.

В експертному висновку Чернігівської торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021, який був підставою для укладення Додаткової угоди №2, вказано середньозважені ціни на РДН в ОЕС України за 1мВт/год електроенергії (без ПДВ) за січень 2021 року 1462,52 грн та за 10 днів лютого 2021 року (01.02-10.02) 1698,79 грн; тенденція росту цін +16,15%.

Проте вказаний експертний висновок не містить відомостей щодо середньозваженої ціни на РДН в ОЕС станом на дату укладання Договору, а тому він не може підтвердити реальне коливання ціни на електричну енергію між моментом укладення Договору та до моменту укладення Додаткової угоди №2 (або отримання пропозиції про її укладення).

Отже, експертний висновок Чернігівської торгово-промислової палати №ЧК-57 від 15.02.2021 не підтверджує коливання ціни електричної енергії на ринку в період від дати укладення договору, так і на момент звернення відповідача-1 до відповідача-2 з листом про укладення Додаткової угоди №2.

Відповідно до інших додаткових угод - №3 від 10.03.2021, №8 від 20.08.2021, №9 від 26.08.2021, №10 від 31.08.2021, №11 від 29.09.2021, №12 від 01.10.2021, №13 від 05.10.2021, №11 від 11.10.2021, №14/1 від 27.10.2021, №15 від 09.11.201 №16 від 22.11.2021, №17 від 30.11.2021 ціна за 1 кВт/год електричної енергії збільшена більше ніж на 10% від початкової ціни, що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 щодо їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи вищевикладене, суд, встановивши наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання Додаткових угод №2 від 23.02.2021, №3 від 10.03.2021, №8 від 20.08.2021, №9 від 26.08.2021, №10 від 31.08.2021, №11 від 29.09.2021, №12 від 01.10.2021, №13 від 05.10.2021, №11 від 11.10.2021, №14/1 від 27.10.2021, №15 від 09.11.201 №16 від 22.11.2021, №17 від 30.11.2021 недійсними на момент їх укладення, дійшов висновку, шо спірні додаткові угоди суперечать наведеним вище положенням ЦК України та Закону України «Про публічні закупівлі», а відтак про наявність підстав для визнання їх недійсними відповідно до ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Щодо стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 731 488,84 грн.

Відповідно до вимог статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, за подібних обставин, дійшла висновку, що кошти одержані відповідачем безпідставно, оскільки підстава внаслідок визнання додаткових угод недійсними відпала, тому останній зобов`язаний їх повернути в силу статей 216, 1212 ЦК України.

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто і поставка електроенергії, і її оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної редакції Договору.

Наведена правова позиція узгоджується з сталою та послідовною практикою Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, Верховного Суду в постановах від 13.04.2023 у справі № 908/653/22, від 16.02.2023 у справі № 903/366/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, від 07.02.2023 у справі № 927/188/22.

Відповідно до умов Договору (пунктів 5.1, 5.2.) відповідач-1 повинен був поставити позивачу 964 000 кВт/год електричної енергії за ціною 1,87 грн за 1 кВт/год.

Як вбачається з підписаних сторонами актів прийняття передавання товарної продукції активної електричної енергії, за період з січня по листопад 2021 року та січень 2022 року обсяг постачання склав 758 857 кВт/годна суму 2 162 822,01 грн.

За поставлену за Договором електричну енергію відповідачем-2 було сплачено 2 162 822,01 грн, тоді як, враховуючи ціну, обумовлену відповідачами у п. 5.2. Договору, мало бути сплачено 1 406 333,17 грн.

Таким чином, грошові кошти в сумі 731 488,84 грн (2 162 822,01 грн - 1 406 333,17 грн) є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-1, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач-1 зобов`язаний повернути їх до місцевого бюджету Прилуцької міської територіальної громади, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, до яких зокрема належить судовий збір.

За частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

1. Відтак з відповідачів підлягає відшкодуванню сплачений судовий збір у сумі 23 654,17 грн з кожного.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 23.02.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» ().

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 10.03.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» ().

4. Визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 20.08.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» ().

5. Визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 26.08.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» ().

6. Визнати недійсною додаткову угоду № 10 від 31.08.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» ().

7. Визнати недійсною додаткову угоду № 11 від 29.09.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» ().

8. Визнати недійсною додаткову угоду № 12 від 01.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» ().

9. Визнати недійсною додаткову угоду № 13 від 05.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» ().

10. Визнати недійсною додаткову угоду № 14/1 від 27.10.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» ().

11. Визнати недійсною додаткову угоду № 15 від 09.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» ().

12. Визнати недійсною додаткову угоду № 16 від 23.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» ().

13. Визнати недійсною додаткову угоду № 17 від 30.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 24023ВЦ від 28.01.2021, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством «Прилуцька центральна міська лікарня» Прилуцької міської ради () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» ().

14. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (, проспект Перемоги, буд.126Б, м. Чернігів, 14013) до місцевого бюджету Прилуцької міської територіальної громади в сумі 731 488,84 грн.

15. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (, проспект Перемоги, буд.126Б, м. Чернігів, 14013) на користь Чернігівської обласної прокуратури (одержувач: Чернігівська обласна прокуратура, UA 0006008, , банк отримувача: ДКСУ, м. Київ) сплачений судовий збір у розмірі 23 654,17 грн.

16. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Прилуцька центральна лікарня (, вул. Київська, 56, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500) на користь Чернігівської обласної прокуратури (одержувач: Чернігівська обласна прокуратура, UA 0006008, , банк отримувача: ДКСУ, м. Київ) сплачений судовий збір у розмірі 23 654,17 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.04.2024.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор