УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

01.05.2024Справа № 910/4913/24

Суддя Господарського суду міста Києва Селівон А.М., розглянувши заяву стягувача Державного підприємства "Інфотех" (04050, місто Київ, ВУЛИЦЯ ДЕГТЯРІВСЬКА, будинок 15 Б, ) про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області" (04050, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПЛАТОНА МАЙБОРОДИ, будинок 19, ) про стягнення за Договором № ВТ-УВВ-79/06 про закупівлю електричної енергії від 26.06.2023 року за спожиту електричну енергію в жовтні 2023 року на суму 159 218,06 грн. та 302,80 грн. судового збору,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Державного підприємства "Інфотех" про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області" про стягнення спожитої останнім в жовтні 2023 року за Договором № ВТ-УВВ-79/06 про закупівлю електричної енергії від 26.06.2023 року електричної енергії на суму 159 218,06 грн.

За приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 148 ГПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Також суд зазначає, що згідно п.п. 4 та 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги; відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Отже, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Судом враховано, що для задоволення заяви про видачу судового наказу суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, без розгляду справи по суті на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів, які підтверджують безспірність таких вимог. З цією метою, насамперед, необхідно перевірити наявність обставин щодо факту виникнення та настання строку виконання боржником зобов`язання.

Як встановлено судом, заява ДП "Інфотех" про видачу судового наказу обґрунтована, зокрема, наявністю заборгованості боржника з оплати за поставлену згідно Договору № ВТ-УВВ-79/06 про закупівлю електричної енергії від 26.06.2023 року в жовтні 2023 року електричної енергії на суму 159 218,06 грн.

При цьому, заявник посилається на отриманий від боржника у відповідь на претензію № 798/02/2024 від 05.03.2024 року лист № 33/31 від 25.03.2024 року, в якому ДУ "ТМО МВС України по місту Києву та Київській області" зазначає про споживання у період 10.10 -31.10.2023 року 25 344,107 кВт/год електричної енергії на суму 159 218,06 грн., які не врегульовані договором, оскільки дія договору та обсяги постачання станом на 10.10.2023 року вичерпані внаслідок фактичного споживання боржником всього передбаченого умовами правочину обсягу електричної енергії, та наголошує про споживання електричної енергії без визначених правових підстав.

В свою чергу, згідно п. 5.7 Договору № ВТ-УВВ-79/06 про закупівлю електричної енергії від 26.06.2023 року в редакції Додаткової угоди № 1 від 03.10.2023 року фактична ціна за одиницю поставленого товару визначається щомісяця відповідно до затвердженої додатком 2 Комерційна пропозиція" формули після завершення розрахункового періоду. погодження сторонами результату розрахунку здійснюється у письмовій формі шляхом підписання сторонами актів постачання електричної енергії. Ціна товару вважається погодженою з моменту підписання обома сторонами акту постачання електричної енергії.

Проте, як встановлено судом, матеріали заяви про видачу судового наказу не містять копії Додатків № 1 "заява - приєднання" та № 2 "Комерційна пропозиція" до Договору № ВТ-УВВ-79/06 про закупівлю електричної енергії від 26.06.2023 року, а також наявні акти постачання електричної енергії підписані в односторонньому порядку тільки зі сторони заявника - ДП "Інфотех", постачальника за Договором, що за умови відсутності доказів на підтвердження очікуваного погодженого обсягу постачання (п. 2.3 договору) та з урахуванням змісту листування між сторонами щодо спожитого понад договірні обсягу електричної енергії не може свідчити про безспірність вимог стягувача.

Таким чином, за висновками суду заявлена до стягнення сума у розмірі 159 218,06 грн. боргу за спожиту електричну енергію є непідтвердженою, оскільки надані заявником докази, а саме копії підписаних з одного боку актів свідчать про наявність між сторонами спору щодо самого порушення умов Договору та нарахованої суми відповідно до таких актів, відтак, заявлені вимоги в цій частині не відповідають засадам наказного провадження.

Пунктом 1 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст.150 цього Кодексу.

За змістом пункту п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказ.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог, передбачених ст.ст. 148, 150 ГПК України, вимоги за заявою про видачу наказу не мають ознак безспірності та відсутні докази, які б підтверджували відсутність спору про право, тобто заявником не підтверджено виникнення права грошової вимоги саме у заявленій сумі 159 218,06 грн., а також до заяви додано не всі передбачені законодавством як обов`язкові докази, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Державного підприємства "Інфотех" до боржника - Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області" про стягнення спожитої за Договором № ВТ-УВВ-79/06 про закупівлю електричної енергії від 26.06.2023 року електричної енергії на суму 159 218,06 грн. на підставі п.п. 1, 8 ч.1 ст.152 ГПК України.

Суд звертає увагу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст.ст. 147, 148, 150, 152-155 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державному підприємству "Інфотех" у видачі судового наказу за вимогою до боржника - Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області" про стягнення спожитої за Договором № ВТ-УВВ-79/06 про закупівлю електричної енергії від 26.06.2023 року електричної енергії на суму 159 218,06 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон