ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2024 р. Справа № 917/777/20(917/2178/23)

Суддя Господарського суду Полтавської області Білоусов С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", 36039, м. Полтава, вул. Чорновола, 22а, ідент. код 32017261

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" (ТОВ "Лубенське ШБУ № 9"), проспект Володимирський, 210, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500,

про стягнення грошових коштів

в межах справи про банкрутство № 917/777/20

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Променергобуд Україна", вул. Данила Щербаківського, 58, м. Київ, ідент. код 34014304

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Чорновола, 22а, м. Полтава, 36039, ідент. код 32017261

про відкриття провадження у справі про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Полтавської області перебуває справа № 917/777/20 про банкрутство Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2023 року справу № 917/777/20 розподілено судді Білоусову С.М.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року прийнято справу № 917/777/20 до свого провадження.

Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою № 01-10/328-1 від 05.12.2023 року (вх. № 2349/23 від 07.12.2023 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" з вимогою про стягнення заборгованості в сумі 207 319,96 грн., з яких: 145 233,12 грн. сума основного боргу за договором про надання послуг № 01/04-21/1 від 01.04.2021 року, 52 059,79 грн. інфляційне збільшення та 10 027,05 грн. 3 % річних.

Вказана позовна заява відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.12.2023 року приєднана судді Білоусову С.М. до справи.

Згідно п. 2. статті 7 Кодексу України з питань банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи зазначене, суд ухвалою від 12.12.2023 року прийняв справу № 917/777/20(917/2178/23) до свого провадження та постановив здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач, обгрунтовує позовні вимоги тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" не виконало умови за Договором про надання послуг № 01/04-21/1 від 01.04.2021 року, а тому має заборгованість у розмірі 145 233,12 грн основаного боргу та нараховані на нього 52 059,79 грн. інфляційних втрат на 10 027,05 грн 3 % річних

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" направило до суду відзив на позовну заяву № 3 від 03.01.2024 року (вх. № 155 від 05.01.2024 року), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, але в тексті зазначає, що не заперечує, що існує заборгованість перед позивачем у сумі 145 233,00 грн, а також зазначає, що між сторонами ведеться звіряння розрахунків та надає Акт звірки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" направило до суду клопотання (вх. № 3922 від 21.03.2024), в якому останній просить суд надати додатковий час у зв`язку з можливим врегулюванням спору мирним шляхом.

Також, позивач надав до суду клопотання № 01-10/51-6 про продовження строку розгляду справи у зв`язку з проведенням переговорів між сторонами для врегулювання спору (вх. № 3927 від 21.03.2024 року).

Ухвалою суду від 25.03.2024 року вищевказані клопотання сторін задоволено та встановлено строк для врегулювання спору мирним шляхом та подання до суду доказів даного врегулювання до 01.05.2024 року.

30.04.2024 року від Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" надійшло клопотання № 01-10/71-7 (вх. № 6004 від 30.04.2024), в якому останній наголошує, що жодних дій відповідачем спрямованих на укладення мирової угоди та погашення заборгованості не здійснено, у зв`язку з чим позивач свої вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд вирішити спір по суті.

01.05.2024 року від Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до суду надійшла заява № 01-10/72-2 (вх. № 6065) про зменшення позовних вимог в частині додаткових нарахувань, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 145 233,12 грн. сума основного боргу, 51 087,76 грн. інфляційне збільшення та 9 430,21 грн. 3 % річних.

Обгрунтовуючи заяву позивач посилається на ту обставину, що позивачем зменшено період нарахування 3% річних та інфляційних витрат, а саме: з 01.10.2021 року по 29.11.2023 рік, у зв`язку з чим сума стягнення 3% річних є 9 430,21 грн., а сума інфляційних витрат 51 087,76 грн.

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, заяву позивача про зменшення позовних вимог не суперечать законодавству, не порушують інтереси та права інших осіб, отже, приймаються судом в порядку ст. 46 ГПК України.

Відтак, справа № 917/777/20(917/2178/23) розглядається в редакції заяви № 01-10/72-2 від 01.05.2024 року (вх. № 6065 від 01.05.2024 року).

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

01 квітня 2021 року між Дочірнім підприємством "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", іменоване надалі «Виконавець» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9", іменоване надалі «Замовник», укладено Договір про надання послуг № 01/04-21/1 (надалі - Договір).

Відповідно до гі.1.1 Договору у порядку та на умовах, визначених Договором, Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати послуги з фрезерування дорожнього покриття фрезою дорожньою самохідною Wirtgen W-2000 2002р.в., номерний знак НОМЕР_1 (надалі іменуються - послуги), що обліковується на балансі філії «Лубенська ДЕД». а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі послуги в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п.3.1 Договору, вартість послуг Виконавця за цим Договором вказується Виконавцем у актах наданих послуг.

Відповідно до пункту 3.2 Договору, загальна вартість послуг складається з суми вартості наданих послуг, відповідно до Актів наданих послуг, що були підписані уповноваженими представниками Сторін протягом строку дії Договору.

Відповідно до пункту 4.1. договору розрахунки за надані послуги проводяться шляхом оплати Замовником Виконавцю за надані послуги на його поточний рахунок в національній валюті України.

Згідно з пунктом 4.3 Договору, Сторони свідчать, що Замовник зобов`язується розрахуватись з Виконавцем за надані послуги у строк не пізніше 5-ти днів з моменту отримання від Виконавця рахунку та підписаного уповноваженою особою Замовника акту наданих послуг.

Відповідно до п.5.2 Договору, надання послуг здійснюється з використанням паливно- мастильних та інших матеріалів Замовника.

Згідно з пунктом 5.4, розрахунки за Договором здійснюються з ДГІ "Полтавський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України". Оформлення первинних бухгалтерських документів з боку Виконавця здійснюється філією "Лубенська дорожня експлуатаційна дільниця" ДП "Полтавський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України".

Пунктом 6.1.1. Договору визначено, що Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги.

Згідно пунктом 6.4.1. Виконавець має право своєчасно та відповідно до умов Договору та у повному обсязі отримувати плату за надані послуги.

Пунктом 8.2. Договору визначено, що у разі недосягнення Сторонами згоди, спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до норм процесуального права.

Відповідно до п.9.1. договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін і діє до 31.12.2021 року.

ДП "Полтавський облавтодор" надало послуги, а ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" прийняло їх на загальну суму 145 233,12 грн.

Однак, ТОВ "Лубенське ШБУ № 9", порушуючи умови договору, свої обов`язки щодо оплати наданих послуг не виконало.

З огляду на викладені обставини, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про стягнення з відповідача 145 233,12 грн. сума основного боргу, 51 087,76 грн. інфляційне збільшення та 9 430,21 грн. 3 % річних.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 4.3 Договору, Замовник зобов`язується розрахуватись з Виконавцем за надані послуги у строк не пізніше 5-ти днів з моменту отримання від Виконавця рахунку та підписаного уповноваженою особою Замовника акту наданих послуг.

Судом встановлено, що позивач виконав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 145 233,12 грн., що підтверджуються наступними документами:

- Акт здавання-приймання робіт №263 від 30 червня 2021 року на суму 21 000,02 гри;

- Акт здавання-приймання робіт №264 від 30 червня 2021 року на суму 17 499,96 гри;

- Акт здавання-приймання робіт №355 від 6 липня 2021 року на суму 39 264,83 гри;

- Акт здавання-приймання робіт №387 від 6 серпня 2021 року на суму 67 468,31 гри.

Всього Виконавцем надано послуг на суму 145 233,12 грн.

Відповідно до вимог ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Станом на дату розгляду справи відповідач не надав суду належних та допустимих доказів повного та належного виконання зобов`язання за договорам надання послуг.

За викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 145 233,12 грн. основного боргу за виконані роботи, яка обумовлена Договорам

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За порушення строків оплати за надані послуги, позивач просить суд стягнути з відповідача 51 087,76 грн. інфляційне збільшення та 9 430,21 грн. 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку, наданого розрахунку, суд встановив, що позивачем правомірно нараховано 51 087,76 грн. інфляційне збільшення та 9 430,21 грн. 3 % річних.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суд справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 3 086,27 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" (проспект Володимирський, 210, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500, ) на користь Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (36039, м. Полтава, вул. В.Чорновола, 22А, ідент. код 32017261) 145 233,12 грн. сума основного боргу, 51 087,76 грн. інфляційне збільшення та 9 430,21 грн. 3 % річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 086,27 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено та підписано 03.05.2024 року.

Суддя Білоусов С. М.