ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 рокум. Кропивницький Справа № 912/507/24

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Закуріна М.К., розглянувши справу

за позовом Селянського (фермерського) господарства «Тітаренко»

до Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області

про визнання права постійного користування земельною ділянкою,

за участю:

- секретаря судового засідання Рудченко І.О.,

- представників: позивача Тітаренка В.Е., відповідача Гончарука Д.О.,

у с т а н о в и в:

ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ПОЗИВАЧА

24.02.2024 СФГ «Тітаренко» звернулося з позовом до суду та просить визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 50 га, яка розташована на території Благовіщенської міської територіальної громади за межами населеного пункту та була надана ОСОБА_1 згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії КР № 49 від 22.12.1997.

Обґрунтовуючи позовні вимоги СФГ «Тітаренко» вказало, що:

- ОСОБА_1 у 1996 році був ініціатором утворення СФГ «Мир» Побережця Д.К.», у зв`язку з чим йому надана у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства земельна ділянка площею 50 га; земельна ділянка надана за державним актом серії КР № 49 від 22.12.1997;

- 08.01.1998 СФГ «Мир» Побережця Д.К.» зареєстроване у встановленому законом порядку, у подальшому 01.11.2023 господарство змінило назву та на даний час має назву - СФГ «Тітаренко»;

- за наслідками утворення фермерського господарства воно стало користувачем земельної ділянки та використовувало її у своїй діяльності;

- після перереєстрації СФГ «Тітаренко» звернулося до Благовіщенської міської ради із заявою про приведення земельної документації у відповідність до діючого законодавства, проте рішенням від 26.01.2024 Благовіщенська міська рада відмовила у цьому, пославшись на факт надання земельної ділянки у користування саме ОСОБА_1 ;

- відмова у оформленні землевпорядної документації на земельну ділянку порушує його права та інтереси, оскільки її землекористувачем є безпосередньо фермерське господарство у незалежності від того, що іона надавалася ОСОБА_1 , оскільки метою надання у користування було утворення та діяльність фермерського господарства.

ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ВІДПОВІДАЧА

Благовіщенська міська рада відзив на позов не подала, але у судовому засіданні її представник у результатах вирішення спору поклався на розсуд суду.

ПРЕДМЕТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

З огляду на предмет заявлених вимог та його обґрунтування суд вважає за необхідне окреслити питання, які є основними при вирішенні спору та на які повинен надати відповідь у рішенні, зокрема:

- який статус земельної ділянки у випадку передачі її у постійне користування засновнику фермерського господарства для утворення та ведення фермерського господарства?

- чи набуло СФГ «Мир» ОСОБА_1 » (нині - СФГ «Тітаренко») власні права стосовно такої земельної ділянки?

- чи потребується переоформлення прав на земельну ділянку від ОСОБА_1 , як особи, яка її отримала у користування для ведення фермерського господарства, на СФГ «Мир» ОСОБА_1 » (нині - СФГ «Тітаренко») при фактичному користуванні нею останнім за наслідками такого отримання?

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою від 08.03.2024 Суд відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та Сторонам установив строки для надання процесуальних заяв. У встановлений строк Благовіщенська міська рада відзив на позов не подала, а тому справа розглянута за наявними у ній доказами.

Ухвалою від 03.04.2024 Суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 01.05.2024.

УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії КР № 49 від 22.12.1997 ОСОБА_1 на підставі розпорядження Ульянівської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 368 від 08.09.1997 надана у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства земельна ділянка площею 50 га, яка розташована на території Луполівської сільської ради (а.с. 28-29).

Як слідує зі Свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності-юридичної особи від 08.01.1998 під номером 49 було зареєстроване Селянське (фермерське) господарство «Мир» ОСОБА_1 » (а.с. 31).

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 08.01.1998 внесені відомості стосовно реєстрації Селянського (фермерського) господарства «Мир» ОСОБА_1 » та йому присвоєний код 23694347 (а.с. 22-23). Відповідно до Виписки від 05.10.2021 з Реєстру ОСОБА_1 вказаний у якості керівника господарства.

06.10.2022 ОСОБА_1 помер, підтвердженням чому є Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 06.10.2022 (а.с. 34).

31.10.2023 ОСОБА_2 (спадкоємець від ОСОБА_1 ) уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу Селянського (фермерського) господарства «Мир» ОСОБА_1 » (як цілісного майнового комплексу) (а.с. 50-51) та у той же день передала власну 100 % частку у статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства «Мир» Побережця Д.К.» ОСОБА_3 за Актом приймання-передачі від 31.10.2023 (а.с. 48-49).

01.11.2023 ОСОБА_3 , як засновник Селянського (фермерського) господарства «Мир» Побережця Д.К.», прийняв рішення № 3 про зміну назви фермерського господарства на Фермерське господарство «Тітаренко» та затвердження статуту у новій редакції (а.с. 30).

Відповідно до Статуту Селянського (фермерського) господарства «Тітаренко» 2023 року засновником та головою господарства є ОСОБА_4 (пункти 1.2., 41) (а.с. 15-21).

10.01.2024 СФГ «Тітаренко» звернулося до Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації з визначення меж земельної ділянки на місцевості для присвоєння кадастрового номеру, яка знаходиться у постійному користуванні фермерського господарства площею 50 га (а.с. 106).

26.01.2024 Благовіщенська міська рада прийняла рішення № 2005 «Про відмову у наданні згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) СФГ «Тітаренко» (а.с. 37). Цим рішенням вона відмовила у поданій заяві та вказала, що відповідною підставою являється перебування земельної ділянки у постійному користуванні ОСОБА_1 , а не фермерського господарства.

ОЦІНКА УСТАНОВЛЕНИХ ОБСТАВИН

Частини 1 та 3 статті 5 Цивільного кодексу України встановлюють правила дії актів цивільного законодавства у часі. Зокрема, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. У випадку, коли цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Для визначення правового статусу земельної ділянки, прав та обов`язків стосовно використання станом на час її передачі у постійне користування (06.11.1992) необхідним є дослідження правовідносин, які існували на той час у питанні регулювання порядку утворення селянського (фермерського) господарства.

Зокрема, порядок утворення селянського (фермерського) господарства на вказану дату регулювався положеннями Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-ХІІ від 20.12.1991 (надалі Закон № 2009-ХІІ) у відповідній редакції.

Частина 1 статті 2 Закону № 2009-ХІІ надавала визначення поняттю «селянське (фермерське) господарство», а саме ним є форма підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією.

Порядок надання земельних ділянок у користування для ведення селянського (фермерського) господарства регулювався положеннями Земельного кодексу України (у редакції Закону № 2196-ХІІ від 13.03.1992 та станом на 22.12.1998).

Відповідно до абзацу 5 статті 7 ЗК України громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства земельні ділянки передавалися у постійне користування. А за абзацом 1 статті 23 документом, що посвідчував право постійного користування земельною ділянкою, визнавався державний акт, який видавався і реєструвався районними Радами народних депутатів.

У свою чергу, згідно з частинами 2, 4 статті 2 Закону № 2009-ХІІ від 20.12.1991 (у редакції станом на 22.12.1997): головою селянського (фермерського) господарства визнавався його засновник; на ім`я голови господарства видавався Державний акт на право постійного користування землею.

Згідно зі статтею 9 Закону № 2009-ХІІ від 20.12.1991 (у редакції станом на 22.12.1997) після одержання Державного акта селянське (фермерське) господарство підлягало державній реєстрації; після відведення земельної ділянки в натурі і одержання Державного акта та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набувало статусу юридичної особи.

Отже, наведені правові положення вказують на нерозривний зв`язок між отриманням земельної ділянки у постійне користування для утворення та ведення селянського (фермерського) господарства особою, яка бажала здійснювати підприємницьку діяльність у відповідній сфері, та самим утворюваним селянським (фермерським) господарством. Цей зв`язок характеризується самим порядком утворення селянського господарства, а саме пов`язаністю отримання земельної ділянки засновником господарства у користування (володіння) та подальшою державною реєстрацією такої юридичної особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/989/18 Суд надав правові висновки стосовно застосування положень Закону № 2009-ХІІ та вказав, що:

- можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) такій фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (пункт 48),

- фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, з метою отримання прибутку (пункт 49),

- можливість реалізації громадянином права на здійснення підприємницької діяльності у вигляді фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) громадянину земельних ділянок відповідного цільового призначення (пункт 50),

- ураховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб; суб`єктом такого використання може бути особа суб`єкт господарювання (пункт 51).

З наведених правових положень та правових висновків Верховного Суду суд висновує, що з моменту видачі Державного акту на землю ОСОБА_1 та державної реєстрації СФГ Мир» Побережця Д.К.» саме господарство набуло прав землекористувача земельної ділянки, на основі якого і було воно утворене. При цьому діючим законодавством не передбачалося та на даний час не передбачається обов`язкової умови та порядку переоформлення права землекористування від засновника фермерського господарства (фізичної особи) на господарство (юридичну особу), а тому таке переоформлення не потребується. Відсутність потреби у переоформлені права землекористування вказує на «автоматичну» зміну користувача земельної ділянки з ОСОБА_1 на СФГ Мир» Побережця Д.К.» без потреби у додатковій перереєстрації права.

Поряд з цим, на даний час правом постійного користування земельною ділянкою згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України (від 25.10.2001) визнається право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відтак, СФГ «Тітаренко» (попередня назва - СФГ Мир» ОСОБА_1 ») є постійним користувачем спірної земельної ділянки.

Статтею 152 Земельного кодексу України урегульовані способи захисту прав на земельні ділянки. За цією статтею: власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина 2); захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання прав (пункт «а» частини 3).

У свою чергу, відповідно до приписів статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, які захищаються, серед іншого, шляхом визнання наявності права. Водночас, частина 1 статті 15 ЦК України визначає, що захист цивільного права здійснюється у разі його порушення.

У цивільному праві під порушенням розуміється такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Відтак, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2018 по справі № 917/97/17 Суд надав правові висновки застосування наведених правових норм та вказав, що: об`єктом захисту за цими положеннями є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес; порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково; при оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи; порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту; позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності у неї документів, що засвідчують приналежність їй права; метою подання такого позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою; такі позови подаються, зокрема, щодо визнання речових прав на майно.

Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права.

Таким чином, СФГ «Тітаренко», як особа, яка фактично стала землекористувачем земельної ділянки в силу положень закону про селянське (фермерське) господарство та земельного кодексу, має право на судовий захист обраним ним способом, а саме визнанням права постійного користування земельною ділянкою, яка була основою для утворення фермерського господарства.

Враховуючи обставини невизнання Благовіщенською міською радою на стадії прийняття рішення № 2005 від 26.01.2024 наявності у СФГ «Тітаренко» відповідного права постійного користування земельною ділянкою, обраний ним спосіб захисту є правомірним.

ВИСНОВКИ

На підставі викладеного, за результатами оцінки правових норм та доказів у справі Суд висновує, що:

- СФГ «Мир» Побережця Д.К.» (за новою назвою після перереєстрації СФГ «Тітаренко») за наслідками державної реєстрації у якості селянського (фермерського) господарства шляхом передачі у постійне користування його засновнику ОСОБА_1 земельної ділянки площею 50 га для утворення фермерського господарства набуло статусу її постійного користувача;

- набуття статусу постійного користувача здійснене «автоматично» та не потребувало раніше та не потребує зараз додаткової обов`язкової перереєстрації відповідного права;

- невизнання Благовіщенською міською радою статусу СФГ «Тітаренко» як постійного користувача земельною ділянкою порушує права останнього на користування нею.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДРОВИХ ВИТРАТ

Судовими витратами у справі є витрати СФГ «Тітаренко» на сплату судового збору у розмірі 3028 грн, які у відповідності до приписів частини 2 статті 129 ГПК України відносяться на Благовіщенську міську раду.

Поряд з цим СФГ «Тітаренко» здійснило переплату судового збору на 1 грн, а тому ця сума підлягає поверненню йому за окремо поданою заявою.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати за Селянським (фермерським) господарством «Тітаренко» (26453, Кіровоградська область, Голованівський район, с. Шамраєве, вул. Чернишевського, буд. 4/2; ідентифікаційний код 23694347) право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 50 га, яка розташована на території Благовіщенської міської територіальної громади за межами населеного пункту та була надана Побережцю Дмитру Костянтиновичу згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії КР № 49 від 22.12.1997.

3. Стягнути з Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області (26400, Кіровоградська область, Голованівський район, м. Благовіщенське, вул. Промислова, буд. 23/54; код 05402697) на користь Селянського (фермерського) господарства «Тітаренко» (26453, Кіровоградська область, Голованівський район, с. Шамраєве, вул. Чернишевського, буд. 4/2; ідентифікаційний код 23694347) 3028 грн компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення Суд склав 02.05.2024

Суддя М.К. Закурін

Копії рішення направити СФГ "Тітаренко" та Благовіщенській міській раді в електронній формі до електронного кабінету.