ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" квітня 2024 р. м. Рівне Справа №918/1251/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши клопотання представника позивача адвоката Усенко А.В. про поновлення строку на подання доказів щодо витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Кушельник Юлії Олександрівни

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Капустіна Дарія Анатоліївна

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Кушельник Юлія Олександрівна звернулась до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Капустіна Дарія Анатоліївна, про визнання виконавчого напису № 48793 від 21.12.2021, вчиненого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем щодо стягнення заборгованості у розмірі 90 639,48 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 25.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи на 23.01.2024.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.02.2024 позов задоволено.

На виконання рішення суду винесено наказ від 15.03.2024.

22.04.2024 на адресу суду від представника позивача Фізичної особи-підприємця Кушельник Юлії Олександрівни адвоката Усенко А.В. надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення, в якому просить суд поновити строк для подання заяви про розподіл судових витрат та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн.

У клопотанні представник зазначає, що подати докази щодо судових витрат, які сторона сплатила у зв`язку із розглядом справи, у сторони позивача не було можливості у зв`язку з тим, що акт здачі-прийняття наданих послуг Кушельник Ю.О. були підписані 17.04.2024, після ухвалення рішення суду. Відтак, просить визнати поважними причини пропуску строків подання доказів.

Дослідивши клопотання про поновлення строку та ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи викладене, докази щодо розміру понесених судових витрат позивач мав подати суду у строк до 20.02.2024 включно (протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 15.02.2024).

Судом встановлено, що рішення Господарського суду Рівненської області від 15.02.2024 у справі №918/1251/23 отримано представником позивача 23.02.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, що наявне в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про ухвалення додаткового рішення представник направила до суду поштою 19.04.2024 (тобто після спливу 2-х місячного строку), про що свідчить відбиток штемпеля на поштовому конверті, тобто після закінчення строку, встановленого ч. 8 ст.129 ГПК України на подання такої заяви.

Частиною 1 ст. 113 ГПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Отже, можливість поновлення пропущеного процесуального строку безпосередньо пов`язана з поважністю причин такого пропуску.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №910/22695/13.

Із правового контексту норм статей 118, 119 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню. Як свідчить правовий аналіз норм чинного процесуального законодавства, господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було б несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 910/15481/17.

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що відновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку. У цьому випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали заявникові реалізувати своє право на подання заяви про ухвалення додаткового рішення протягом законодавчо встановленого терміну, не вбачається, а підстави наведені у клопотанні про поновлення строку, визнаються судом неповажними.

Позивач не був позбавлений можливості своєчасно надати до суду докази в обґрунтування розміру судових витрат, так і надати такі докази до суду в п`ятиденний строк після ухвалення рішення суду.

Згідно зі статтями 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи викладене, суд не визнає поважними причини пропуску позивачем строку, встановленого частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, та відмовляє у його поновленні.

Суд залишає без розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу у справі №918/1251/23.

Керуючись ст.ст. 118, 119, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у поновленні строку на подання доказів щодо витрат на правову допомогу.

Клопотання представника позивача Фізичної особи-підприємця Кушельник Юлії Олександрівни адвоката Усенко А.В. про ухвалення додаткового рішення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку і строки, визначені ст. 255-257 ГПК України.

Суддя А.М. Горплюк