РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.05.2024Справа № 910/1941/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Привалова А.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу №910/1941/24

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ІНТЕГРАТОР"

про стягнення 1 308 441,37 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ІНТЕГРАТОР" про стягнення 1 308 441,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № про закупівлю товарів (матеріально-технічних) ресурсів від 30.12.2022, у зв`язку з чим позивачем нараховані пеня в розмірі 717820,82 грн та штраф - 590 620,55 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 відкрито провадження у справі №910/1941/24 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як встановлено судом, позивач і відповідач мають зареєстровані електронні кабінети у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі відповідно ухвала суду від 20.02.2024 про відкриття провадження у справі в електронному вигляді була доставлена до електронних кабінетів сторін, що підтверджується повідомленнями про доставку електронного листа, залученими до матеріалів справи.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи вважається днем вручення судового рішення. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З огляду на приписи ч. 6 ст. 242 ГПК України вважається, що відповідач отримав 21.02.2024 ухвалу про відкриття провадження у справі від 20.02.2024.

При цьому судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 910/1941/24 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місцезнаходження відповідача та повідомлення його про розгляд справи судом.

Суд зазначає, що з урахуванням строків, встановлених статтями 165, частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, які також визначені судом в ухвалі від 20.02.2024, відповідач мав подати відзив на позовну заяву.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв та клопотань процесуального характеру від відповідача на час розгляду справи до суду також не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У свою чергу, суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від відповідача станом на час винесення рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання відзиву та/або про намір вчинення відповідних дій у відповідності до статті 165 Господарського процесуального кодексу України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи по суті.

За приписами ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті у строки, визначені ст. 178, 252 ГПК України, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог, окрім наявних в матеріалах справи, позивачем суду не надано.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

За результатами проведення процедури публічної закупівлі № UA-2022-11-15-003188-а «Електричні акумулятори (Акумулятори)» між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (за договором - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІТ-ІНТЕГРАТОР" (за договором - продавець) був укладений Договір № про закупівлю товарів (матеріально-технічних) ресурсів від 30.12.2022.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується у визначений цим Договором строк передати у власність Покупця Електричні акумулятори (акумулятори) (далі - Товари), зазначені в специфікації, яка наведена в додатку 1 до цього Договору (далі - Специфікація), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити такі Товари.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість Товарів, одиниця виміру, ціна за одиницю, строк поставки, місце поставки, інші умови зазначаються у Специфікації (п.1.2. Договору).

Згідно з п. 3.1 Договору, ціна цього Договору становить 14 200 000,00 гри (чотирнадцять мільйонів двісті тисяч гривень 00 кой), крім того ПДВ 2 840 000,00 гри (два мільйона вісімсот сорок тисяч гривень 00 коп.). Ціна Договору, в тому числі ПДВ, становить - 17 040 000 грн.

Відповідно до н. 5.1 Договору, Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товари в кількості, строки та в місці поставки відповідно до Специфікації.

Згідно з п. 5.3 Договору, поставка Товару здійснюється на підставі письмових заявок (далі - Заявка) від Покупця, які є невід`ємною частиною цього Договору. Покупець надсилає скан-копію підписаної уповноваженою особою Заявки електронним листом на електронну адресу Постачальника, зазначену в н. 14.12 цього Договору. Датою отримання Заявки Постачальником вважається дата надіслання відповідного електронного повідомлення Покупцем. Оригінали Заявок надсилаються Покупцем поштою на адресу Постачальника, вказану в розділі 15 цього Договору, цінним листом (з описом вкладення) з повідомленням про вручення або кур`єром під розписку. До моменту отримання оригіналу Заявки Постачальником надіслані електронною поштою Заявки мають повну юридичну силу, породжують права і обов`язки для Сторін і можуть бути подані до судових інстанцій як належні докази і не можуть спростовуватися Сторонами.

У відповідності до н. 5.8 Договору, датою поставки Товарів за цим Договором є прийняття Покупцем Товарів за кількістю та якістю відповідно до п. 5.13 цього Договору та передача Постачальником Покупцю в повному обсязі документів, наведених у підпунктах 5.8.1 - 5.8.6 Договору.

Відповідно до п. 6.3.1 Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товарів у строки, встановлені цим Договором.

Згідно зі Специфікацією (Додаток №1 до Договору), строк поставки Товарів складає 60 календарних днів з дати отримання Постачальником заявки.

З метою виконання умов Договору позивач 24.01.2023 надіслав відповідачу Заявку №1 за вих. № ТОВВИХ-23-779 на поставку наступних товарів: «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT1223, 12V, 2.3Ah» (8 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT1250, 12V, 5.0Ah» (865 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT1270, 12V, 7.0Ah» (128 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT1272В, 12V, 7.2.Ah» (1683 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT1290, 12V, 9.0Ah» (184 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT12120, 12V, 12.0Ah» (234 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT12170Н, 12V, 17.0Ah» (279 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT12200, 12V, 20.0Ah» (34 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT12260, 12V, 26.0Ah» (312 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RА12-40, 12V, 40.0Ah» (180 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR DC12-80, 12V, 80.0Ah» (113 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR DC12-80, 12V, 80.0Ah» (18 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR DC12-100, 12V, 100.0Ah» (803 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR DC12-260, 12V, 260.0Ah» (92 шт.), «Акумулятор CAMELONA АА 2000MAH NI-MH» (44 шт.), «Акумулятор Soshine 650 mAh KPOHA V Li-ion» (45 шт.), «MH80B3AL2 Kinetic NiMH 15,6x19,2мм 80 mAh, 3,6V» (15 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT670, 6V, 7Ah» (6 шт.).

Отже, з урахуванням строку, визначеного Специфікацією №1, Постачальник мав поставити Покупцю Товари, зазначені у заявці № 1 до 27.03.2023.

Проте, відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання:

- згідно з Актом приймання товарів за кількістю та якістю №103 та видатковою накладною №СЕК-23098/1 від 04.04.2023 товари поставлено 04.04.2023, тобто прострочка поставки товару за заявкою №1 склала 7 календарних днів;

- згідно з Актом приймання товарів за кількістю та якістю №1032 та видатковою накладною №СЕК-23098/2 від 04.04.2023 товари поставлено 05.04.2023, тобто прострочка поставки товару за заявкою №1 склала 8 календарних днів;

- згідно з Актом приймання товарів за кількістю та якістю №1033 та видатковою накладною №СЕК-23098/3 від 06.04.2023 товари поставлено 10.04.2023, тобто прострочка поставки товару за заявкою №1 склала 13 календарних днів;

- згідно з Актом приймання товарів за кількістю та якістю №1034 та видатковою накладною №СЕК-23098/4 від 13.04.2023 товари поставлено 13.04.2023, тобто прострочка поставки товару за заявкою №1 склала 16 календарних днів;

- згідно з Актом приймання товарів за кількістю та якістю №1035 та видатковою накладною №СЕК-23098/5 від 19.04.2023 товари поставлено 24.04.2023, тобто прострочка поставки товару за заявкою №1 склала 27 календарних днів;

- згідно з Актом приймання товарів за кількістю та якістю №1124 та видатковою накладною №СЕК-23098/6 від 15.05.2023 товари поставлено 24.05.2023, тобто прострочка поставки товару за заявкою №1 склала 57 календарних днів;

- згідно з Актом приймання товарів за кількістю та якістю №11137 та видатковою накладною №СЕК-23098/7 від 17.05.2023 товари поставлено 25.05.2023, тобто прострочка поставки товару за заявкою №1 склала 58 календарних днів;

- згідно з Актом приймання товарів за кількістю та якістю №1181 та видатковою накладною №СЕК-23098/9 від 08.06.2023 товари поставлено 14.06.2023, тобто прострочка поставки товару за заявкою №1 склала 78 календарних днів;

- згідно з Актом приймання товарів за кількістю та якістю №1570 та видатковою накладною №СЕК-23098/11 від 25.10.2023 товари поставлено 06.11.2023, тобто прострочка поставки товару за заявкою №1 склала 223 календарних дня.

Як вказує позивач, одночасно з поставкою товарів на підставі заявки № 1 відповідач здійснив поставку іншої частини товарів за Договором, щодо поставки яких заявка не подавалася, зокрема, за видатковими накладними № СЕК-23098/4 від 13.04.2023, № СЕК-23098/6 від 15.05.2023, № СЕК-23098/7 від 17.05.2023, № СЕК-23098/9 від 08.06.2023, №СЕК-23098/11 від 25.10.2023.

03.05.2023 позивач направив заявку №2 за вих. № ТОВВИХ-23-5621 на поставку наступних товарів: «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT1250, 12V, 5.0Ah» (20 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT1272В, 12V, 7.2.Ah» (20 шт.), Акумуляторна батарея AGM RITAR RT12120, 12V, 12.0Ah» (6 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT12170Н, 12V, 17.0Ah» (29 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RT12260, 12V, 26.0Ah» (280 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR RА12-40, 12V, 40.0Ah» (62 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR DC12-100, 12V, 100.0Ah» (18 шт.), «Акумуляторна батарея AGM RITAR DC12-260, 12V, 260.0Ah» (2 шт.), «Акумулятор CAMELONA АА 2000MAH NI-MH» (16 шт.), «Акумулятор Soshine 650 mAh KPOHA V Li-ion» (34 шт.),

Отже, з урахуванням строку, визначеного Специфікацією №1, Постачальник мав поставити Покупцю Товари, зазначені у заявці № 2 до 03.05.2023, до 03.07.2023.

Проте, відповідач за заявкою № 2 також неналежним чином виконав свої зобов`язання, а саме:

- згідно з Актом приймання товарів за кількістю та якістю №1357 та видатковою накладною №СЕК-23098/10 від 25.07.2023 товари поставлено 15.08.2023, тобто прострочка поставки товару за заявкою №2 склала 42 календарних днів;

- згідно з Актом приймання товарів за кількістю та якістю №1570 та видатковою накладною №СЕК-23098/11 від 25.10.2023 товари поставлено 06.11.2023, тобто прострочка поставки товару за заявкою №2 склала 125 календарних днів.

Відповіді до п. 6.3.1. Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товарів у строки, встановлені цим Договором.

У п. 7.1 Договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором.

Згідно з п. 7.4 Договору, за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товарів понад 30 (тридцять) календарних днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості Товарів, поставку яких прострочено та/або недопоставлепо.

Враховуючи, що відповідач здійснив поставку товарів з порушенням строку, передбаченого Договором, позивач за час прострочки поставки товару, відповідно до умов п. 7.4 Договору, нарахував пеню в розмірі 717 820,82 грн та штраф - 590 620,55 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд визнає Договір № про закупівлю товарів (матеріально-технічних) ресурсів від 30.12.2022 належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач на виконання умов укладеного між сторонами Договору № про закупівлю товарів (матеріально-технічних) ресурсів від 30.12.2022 передав позивачу визначені Специфікацією (Додаток № 1 до Договору) та заявками № 1від 24.01.2023, № 2 від 03.05.2023 товар, що підтверджується актами приймання товарів за кількістю та якістю, а також накладними, копії яких долучені позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені обставини та додані до справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором в частині поставки товару, проте порушив строки, передачі цих товарів

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Оскільки відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання з поставки товару, порушивши строки, погоджені сторонами у договорі, що ним під час розгляду справи не спростовано шляхом подання відповідних доказів, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 213 ГК України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як вбачається з розрахунків пені та штрафу, доданих до позовної заяви позивач за прострочення строків поставки товарів, керуючись пунктом 7.4. договору, нарахував відповідачу пеню в сумі 717 820,82 грн. та штраф у загальній сумі 590 620,55 грн.

Здійснивши перевірку доданих до позовної заяви позивачем розрахунків пені та штрафу, суд дійшов висновку про те, що вони є арифметично вірними, обґрунтованими та виконаним у відповідності до приписів чинного законодавства.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення штрафні санкції, як і не скористався своїм правом на подання відзиву.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-ІНТЕГРАТОР" (вул. Костянтинівська, 73, м. Київ, 04080; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (пр. Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065; ) пеню в розмірі 717 820 грн 82 коп., штраф - 590 620 грн 55 коп. та судовий збір у розмірі 19 626 грн 62 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду .

Повний текст рішення складено та підписано: 01.05.2024

Суддя А.І. Привалов