ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2024 р. Справа №926/3769/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Судді Малех І.Б.,

Зварич О.В.,

розглядаючи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІЛАК б/н від 29.03.2024 (вх. №01-05/935/24 від 01.04.2024)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.01.2024 (повний текст рішення складено 26.01.2024)

у справі № 926/3769/23 (суддя Гончарук О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Роговського Володимира Вікторовича, Львівська область, Пустомитівський район, село Зимна Вода

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІЛАК, м. Чернівці

про стягнення заборгованості - 35000 грн

В порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції.

Фізична особа-підприємець Роговський Володимир Вікторович звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІЛАК про стягнення 35000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03.03.2023 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛІЛАК укладено договір-замовлення №0303/2023 про надання транспортно-експедиційних послуг. Позивач свої зобов`язання по вказаному договору виконав та надав відповідачу послуги з міжнародного перевезення вантажу. Відповідач свої зобов`язання по договору щодо оплати виконав частково на суму 20000 грн. Сума боргу відповідача перед позивачем складає 35 000 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26.01.2024 у справі №926/3769/23 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІЛАК на користь Фізичної особи-підприємця Роговського Володимира Вікторовича 35000 грн заборгованості та 2684 грн судового збору.

Рішення суду обгрунтовано тим, що позивач довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю ЛІЛАК подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.01.2024 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом неповно враховано обставини, які мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Скаржник зазначає, що жодних документів по справі він не отримував, а про існування оскаржуваного рішення дізнався 12.03.2024 з сайту судової влади. Документи із суду направлялися не за місцем знаходження відповідача м. Чернівці, вул. Кушніренка Андрія, 7 А, що позбавило його права на справедливий суд та подати свої заперечення на позовну заяву, зокрема про повне погашення заборгованості перед позивачем.

ФОП Роговський Володимир Вікторович подав відзив на апеляційну скаргу в якому не заперечує факт погашення відповідачем 35000 грн заборгованості. При цьому вказує, що ним при подачі позову була взята адреса відповідача з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань та робить припущення, що в системі Єдиного державного реєстру відбувся збій і неправильно відображалися дані. Жодних доказів того, що станом на момент подання позовної заяви адреса відповідача була: м. Чернівці, вул. Головна, 265-В, позивачем до відзиву не долучено.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2024 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Малех І.Б. та Зварич О.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІЛАК б/н від 29.03.2024 (вх. №01-05/935/24 від 01.04.2024) на рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.01.2024 у справі №926/3769/23, апеляційну скаргу вирішено розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відводів суддям в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України на адресу суду не надходило.

Фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, і визначеними відповідно до них правовідносинами, вбачається, що:

Як вбачається із матеріалів справи, 03.03.2023 між замовником перевезень - ТОВ ЛІЛАК та перевізником ФОП Роговським В.В. укладений договір-замовлення №0303/2023 про надання транспортно-експедиційних послуг (а.с. 5).

Згідно умов вказаного договору ФОП Роговський В.В. узяв на себе зобов`язання виконати міжнародне перевезення вантажу за маршрутом: с. Глибока (Чернівецька обл.) - м. Варшава (Польща). Вартість перевезення складає 55000,00 грн.

Відповідно до умов договору оплата здійснюється протягом 20 днів з моменту доставки товару та за наявності (розуміємо: отримання замовником) оригіналів документів, які за звичаями ділового обороту, що сформувалися в галузі міжнародних перевезень, є підставою для здійснення оплати.

Як вбачається, з накладної CMR доставка товару (розвантаження) відбулася 13.03.2023.

Належне виконання перевезення підтверджується відсутністю зауважень чи застережень вантажоодержувача в накладній та наявністю підпису уповноваженої особи та відтиску штампу вантажоодержувача в графі 24 накладної CMR.

13.03.2023 ФОП Роговський В.В. виставив ТзОВ ЛІЛАК рахунок-фактуру №13/03/2023/01 на суму 55000 грн (а.с.7).

13.03.2023 сторонами підписано акт №13/03/2023/01 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (а.с. 8).

Позивач по справі зазначив про те, що 01.06.2023 та 06.06.2023 відповідач здійснив часткове погашення вартості перевезення на суму 20000 грн за платіжними інструкціями №3072 та №827.

Сторони по справі не заперечують наявності між ними договірних правовідносин та факт здійснення перевезення.

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що правовідносини між сторонами по справі виникли на підставі договору-замовлення №0303/2023 від 03.03.2023 про надання транспортно-експедиційних послуг.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 910/23359/15, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16, від 18.07.2019 у справі № 916/3147/16, від 26.11.2019 у справі № 920/240/18, від 18.07.2023 у справі № 906/1357/20, від 16.08.2023 у справі № 910/5571/22.

Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.08.2023 у справі № 906/1175/18, від 20.06.2023 у справі № 910/5529/19, від 12.04.2023 у справі № 916/156/22, від 22.02.2022 у справі № 910/2330/21, від 06.09.2022 у справі № 910/9228/21, від 29.11.2022 у справі № 910/745/20, від 04.11.2021 у справі № 910/18029/16, від 15.06.2021 у справі № 910/10440/19, від 01.07.2021 у справі № 910/7029/20, від 01.09.2020 у справі № 910/14065/18, від 18.08.2020 у справі № 910/7631/18, від 16.06.2020 у справі № 922/3371/19, від 10.12.2019 у справі № 906/43/19, від 26.11.2019 у справі № 917/92/19, від 05.11.2019 у справі № 926/746/19, від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18.

При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові незалежно від інших встановлених судом обставин. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19, від 16.10.2020 у справі №910/12787/17, від 29.08.2023 у справі №910/5958/20, 22.03.2023 у справі №509/5080/18.

Апеляційним судом встановлено, що позовна заява ФОП Роговського В.В. датована 22 серпня 2023 року, погашення заборгованості відповідачем перед позивачем відбулась 28.08.3023 платіжною інструкцією №1495 на суму 15000 грн та 16.10.2023 платіжною інструкцією №19 на суму 20000 грн.

Копії зазначених платіжних інструкцій долучено скаржником до апеляційної скарги.

З огляду на викладене, предмет спору існував на момент звернення позивача до суду та відбулося погашення боргу під час розгляду справи до винесення оскаржуваного рішення 26.01.2024.

Апеляційним судом встановлено, що позивачем в позовній заяві зазначена адреса відповідача: м. Чернівці, вул. Головна, буд 265-В.

Господарським судом Чернівецької області усі документи направлялися на вказану адресу.

Скаржник зазначає, що його місцезнаходження: м. Чернівці, вул. Кушніренка Андрія, 7 А, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, долученого ним до апеляційної скарги.

Адреса відповідача: м. Чернівці, вул. Кушніренка Андрія, 7 А, також вказана на договорі-замовлення №0303/2023 від 03.03.2023, рахунку-фактурі №13/03/2023/01 від 13.03.2023, акті №13/03/2023 від 13.03.2023 та накладній CMR доставки товару.

В оскаржуваному рішенні суд вказав, що ухвала суду про відкриття провадження надсилалась відповідачу на його адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте повернулась до суду неврученою у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом встановлено, що у матеріалах справи №926/3769/23 відсутній витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію ТзОВ ЛІЛАК, відсутні докази направлення господарським судом відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі за адресо м. Чернівці, вул. Кушніренка Андрія, 7 А, тобто відповідач не був повідомлений належним чином про існування справи №926/3769/23 та був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву і повідомити суд про сплату ним заборгованості перед позивачем.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч.1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.01.2024 у справі №926/3769/23 слід скасувати, а провадження по справі закрити, оскільки на час винесення оскаржуваного рішення був відсутній предмет спору.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини другої статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України Про судовий збір.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України Про судовий збір визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на викладене, позивач має право на повернення сплаченого судового збору при зверненні з відповідним клопотанням до суду першої інстанції.

Витрати за розгляд апеляційної скарги на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача - ФОП Роговського Володимира Вікторовича, тобто пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІЛАК б/н від 29.03.2024 (вх. №01-05/935/24 від 01.04.2024) задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 26.01.2024 у справі №926/3769/23 скасувати.

3. Провадження у справі №926/3769/23 закрити.

4. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на позивача по справі. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Роговського Володимира Вікторовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІЛАК (м. Чернівці, вул. Кушніренка Андрія, 7 А, ) 4026 грн в повернення судового збору сплаченого при поданні апеляційної скарги.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

6. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Малех І.Б.

Зварич О.В.