ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/1195/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання: Бура Д.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком"

до Приватного підприємства "Стрім Лайф"

про стягнення 2256872,29 грн.

Зміст позовних вимог та заперечень.

06.09.2023 позивач пред`явив позов про стягнення на його користь з відповідача 2256872,29 грн., з яких: 1769399,90грн. боргу за оренду майна та комунальні послуги по договору оренди № №27/303/22 від 21.07.22; 445985,73 грн. пені; 62098,67грн. 3% річних; 35387,99 грн. інфляційних.

У відзиві на позовну заяву Приватне підприємство "Стрім Лайф" позов не визнало посилаючись на те, що під час укладення договору оренди відповідача не було повідомлено про перебування орендованого майна в іпотеці; наявність форс-мажорних обставин звільняють сторону від виконання зобов`язань по договору. Позивач просить зменшити розмір пені та зазначає, що у справі відсутній розгорнутий розрахунок суми боргу.

У запереченнях на відзив Акціонерне товариство "Укртелеком" зазначило , що між АТ"Укртелеком" та АТ"Сбербанк" укладено додаткову угоду до Договору іпотеки, якою банк надав дозвіл на передачу нерухомого майна в оренду та суборенду; навівши новий розрахунок заборгованості сума боргу є більшою ніж заявлено у позовній заяві; відповідач не навів підстав для зменшення пені (а.с.96).

Відмовившись від частини позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 1196848,62 грн., з яких: 1187735,00грн. боргу, 8531,90 грн. пені, 581,72 грн. 3% річних (а.с.142).

Рух справи

06.09.2023 до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою від 08.09.23 позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з допущеними недоліками в її оформленні та надано строк для їх усунення.

Ухвалою від 26.09.2023 суд відкрив провадження у справі №906/1195/23 та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

14.11.23 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Приватного підприємства "Стрім Лайф" (а.с.83).

04.12.23 до суду надійшли заперечення на відзив від Акціонерного товариства "Укртелеком" (а.с.96).

19.02.24 до суду надійшла заява Акціонерного товариства "Укртелеком" про зменшення розміру позовних вимог на 451519,80 грн., у зв`язку зі сплатою відповідачем цієї суми боргу у період з 26.09.23 по 19.10.23 (а.с.124-127).

У судовому засіданні 19.02.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 20.03.24.

У судовому засіданні 20.03.24 оголошувалась перерва до 09.04.24.

29.03.24 до суду надійшла заява Акціонерного товариства "Укртелеком" про відмову від позовних вимог в сумі 581664,90 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 1196848,62 грн. (а.с.140).

В уточненнях до заяви про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 1196848,62 грн., з яких: 1187735,00грн. боргу, 8531,90 грн. пені, 581,72 грн. 3% річних (а.с.142).

Згідно ст.46 ч.2 п.1 ГПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог).

Подальший розгляд справи здійснюється щодо правомірності позовних вимог про стягнення з відповідача 1196848,62 грн., з яких: 1187735,00грн. боргу, 8531,90 грн. пені, 581,72 грн. 3% річних.

09.04.24 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи у його відсутності. Позивач підтримує позовні вимоги.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив. Ухвала, яка направлялась відповідачу на адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відповідачем у відзиві на позовну заяву, повернулась до суду з відміткою поштового відділення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про розгляд даної справи. Думка відповідача викладена у відзиві на позовну заяву.

Встановлені судом обставини.

21 липня 2022 року між Акціонерним товариством "Укртелеком" (орендодавець/ позивач) та Приватним підприємством "Стрім Лайф" (орендар/відповідач) укладений Договір оренди нерухомого майна №27/303/22 , на виконання умов якого Орендодавець (АТ "Укртелеком") передав, а Орендар ( ПП "СТРІМ ЛАЙФ" ) прийняв у строкове платне користування комерційну нерухомість: нежитлове приміщення триповерхової виробничої будівлі, приміщення підвалу загальною площею 2 466. 6 м.кв. та приміщення 1-5 поверхів загальною площею 2 260, 33 м.кв. яке розташоване в м. Житомир по вул. Київська, 20 для ведення підприємницької діяльності; парко-місця у кількості 18 місць, що знаходяться на подвір`ї біля будівель.

21.07.2022 року сторони підписали Акт приймання-передачі приміщення в оренду.

У відповідності до п.п. 3.1 , та 3.2 зазначеного Договору , додатку №2 до Договору оренди , орендна плата за місяць становить:

- 428997,26 гривень орендної плати на місяць за 4726,93м.кв. орендованої площі;

- 399,30 гривень орендної плати за кожне парко-місце за місяць;

- 5,64 грн. плати за послуги з утримання комерційної нерухомості (експлуатаційні витрати та комунальні платежі) за місяць за 1 м.кв.

Згідно Договору, послуги з утримання комерційної нерухомості складаються з комунальних витрат, витрат на опалення, охорону, вивіз сміття, витрат на забезпечення обладнання орендаря електроживленням через електромережі АТ "Укртелеком", витрат на забезпечення приміщень додатковими зручностями.

Для здійснення оплати орендних та комунальних платежів, орендодавець направляв відповідачу Рахунки Акти за період з 31.07.22 по 31.07.23 (а.с.14-47).

У відповідності до п. 3.7.1 Договору, орендна плата сплачується не пізніше 20 числа розрахункового (поточного) місяця.

За розрахунком позивача, за період з 01.07.22 по 01.09.2023, борг відповідача по оренді майна становив 1769399,90грн.

За даними позивача, відповідач сплатив частину боргу у розмірі 581664,90грн.

Внаслідок чого , борг відповідача наразі становить 1187735,00 грн. (1769399,90-581664,90=1187735).

Відповідач підтвердив часткову оплату боргу, не погодився із розрахунком позивача орендних та комунальних платежів, не визнає нарахованих до сплати розміру орендних та комунальних платежів, які вказані в рахунках , однак контррозрахунку суми боргу не надав, та посилаючись на наявність форс-мажорних обставин, у зв`язку із воєнними діями в Україні просив відмовити в задоволенні позову.

Висновки суду та норми права.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, між сторонами виникли правовідносини на підставі укладеного договору оренди (найму) частини нерухомого майна.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено в п.7.14 Постанови ВС у складі колегії КГС у справі №910/14371/18, відносно доводів скаржника, викладених у п.5.3 даної постанови, колегія суддів враховує правову позицію, наведену у постановах Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17, від 08.05.2019 у справі №910/9078/18, від 21.05.2019 у справі №904/6726/17, від 05.06.2019 у справі №905/1562/18, від 10.06.2019 у справі №911/935/18 та від 11.06.2019 у справі №904/2394/18, згідно з якою, з урахуванням конкретних обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Під терміном "борг", за загальними правилами, слід розуміти грошове зобов`язання строк чи термін виконання якого вже прострочений. Саме тому практика вищих судів вказує на те, що часткове погашення боржником боргу або іншого обов`язку є визнанням цього боргу.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 1187735,00 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач на підставі п.6.2 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача становить 8531,90 грн., за період з 01.09.23 по 04.09.23 на суму 1769399,90 грн. (а.с.141).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.2 Договору передбачена відповідальність Орендаря у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим Договором. Орендар на вимогу Орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 581,72 грн. 3% річних , які обраховані за період з 01.09.23 по 04.09.23, на суму 1769399,90 грн.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Суд, перевіривши розрахунки пені та річних, вважає їх нарахування правильними та такими, що підлягають задоволенню в сумі, що заявлені позивачем.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає про наявність форс-мажорних обставин з посиланням на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Ці обставини до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами неможливості у встановлений договором термін виконати зобов`язання за договором.

Суд не приймає заперечення відповідача, вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

За п.9.1 договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання своїх обов`язків у разі виникнення обставин непереборної сили (війна, стихійне лихо). Сторона, для якої стало неможливим виконання обов`язків за договором через дію обставин форс-мажору, повинна протягом трьох днів повідомити іншу сторону про початок, а потім про закінчення дії цих обставин.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження своєчасного повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин відповідно до умов договору.

Суд вважає за необхідне зазначити також, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Проте, відповідно до п.3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затверджених рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) це документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно із п.п.6.1 6.2. Регламенту підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести.

Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України "Про Торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21.

Натомість відповідачем не надано Сертифікату ТПП, отриманого в порядку Регламенту за конкретним зобов`язанням, що випливає із спірного договору.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином суд вважає за необхідне зазначити, що при наявності форс-мажорних обставин сторона може бути звільнена від відповідальності за неналежне виконання нею зобов`язань, однак, це не є підставою для звільнення такої особи від виконання нею договірних зобов`язань.

За таких обставин, суд не приймає заперечення відповідача із посиланням на неможливість виконання ним своїх зобов`язань через війну в країні.

Крім того, непогоджуючись із нарахуваннями позивача, відповідач мав би здійснити свій розрахунок та провести з позивачем звірку розрахунків, однак легковажно розраховував на відсутність у нього зобов`язань по сплаті орендних платежів по договору, у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин, які до речі настали ще до укладення договору оренди, тому відповідач мав би розраховувати на власні сили, передбачати можливість чи відсутність коштів для здійснення необхідних платежів по договору.

Підписавши спірний Договір та скріпивши його відбитком своєї печатки позивач фактично вчинив дії, які свідчать про те, що він погодився з викладеними у Договорі умовами. Більше того, представники сторін у своїх заявах підтвердили той факт, що спірний Договір був прийнятий сторонами до виконання.

Натомість, відповідач не заперечив факту укладення договору оренди та користування орендованим майном, однак зобов`язання по договору виконував не належним чином, доказів сплати орендних платежів не надав, контррозрахунку суми боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволенні повністю, судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236,237,238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватного підприємства "Стрім Лайф" (10014, м.Житомир, вул.Михайлівська, 20; код 41670832) на користь Акціонерного товариства "Укртелеком" (01030,м.Київ, бульвар Тараса Шевченка,18; код 21560766) - 1187735,00грн. боргу, 8531,90 грн. пені, 581,72 грн. 3% річних, 17952,73 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 01.05.24

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

- позивачу до ЕК

2- відповідачу рек. з повідом.