РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.05.2024Справа № 910/1946/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО"

до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ""

про стягнення 2990,55 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ"" про стягнення 2990,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством "ПРОСТО" на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів PVP.S № 2300648 від 02.03.2023 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Ford Transit", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ"" позивач просить стягнути з останнього витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у сумі 2990,55 грн.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.02.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/1946/24, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

28.02.2024 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

04.03.2024 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація по справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно із ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між АТ "Просто-страхування" (назву якого змінено на Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО") та ОСОБА_1 (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів PVP.S № 2300648 від 02.03.2023, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом "Renault Laguna" державний номерний знак НОМЕР_2 .

У результаті ДТП, яка відбулася 31.07.2023 було пошкоджено застрахований у ПрАТ " ПРОСТО " транспортний засіб "Renault Laguna" державний номерний знак НОМЕР_2 .

На виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів PVP.S № 2300648 від 02.03.2023 позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 2990,55 грн.

Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Ford Transit", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ"", позивач звернувся до останнього із заявою вих.№ 04-2245 від 04.09.2023 про виплату страхового відшкодування у розмірі 2990,55грн.

Посилаючись на те, що відповідачем не сплачено страхового відшкодування, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 2990,55грн страхового відшкодування.

Позиція відповідача

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що 19.02.2024 відповідач, виходячи з Ремонтної калькуляції №164837 від 04.08.2023, на підставі Заяви про страхове відшкодування, було складено страховий акт № ДКЦВ-30522 та здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача в розмірі 1 385,55 грн, з урахування значення коефіцієнта фізичного зносу, що підтверджується платіжним дорученням від 19.02.2024.

Також у відзиві відповідач заявив про не співмірність заявлених позивачем витрат на правову допомогу.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно із матеріалів справи, 31.07.2023 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля "Renault Laguna" державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля "Ford Transit", державний номерний знак НОМЕР_1 .

Подію ДТП зафіксовано Європротоколом спільно складеним учасниками ДТП від 31.07.2023 (надалі - Європротокол).

Згідно калькуляцією № 164847 від 04.08.2023 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Laguna" державний номерний знак НОМЕР_2 , що отримав пошкодження під час ДТП, становить 5146,44 грн та 2990,55 грн після вирахувань (вирахуванням зношення запчастин 70%).

Відповідно до Звіту №164837 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 27.10.2023, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Renault Laguna" державний номерний знак НОМЕР_2 складає 9854,43 грн, коефіцієнт фізичного зносу 0,7; вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля 7267,35 грн.

Відповідно до Страхового акту ПрАТ "ПРОСТО" " №164837 від 14.08.2023 сума страхового відшкодування внаслідок ДТП, яка відбулася 31.07.2023 становить 2990,55 грн.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 2990,55 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції № 4121 від 14.08.2023.

Як підтверджено матеріалами справи, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Ford Transit", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/215903770 (термін дії з 25.07.2023 по 24.07.2024).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 160000,00 грн та франшизу у розмірі 0,00 грн.

Оскільки, відповідач виплату страхового відшкодування за заявою позивача вих. № 04-2245 від 04.09.2023 не здійснив, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 2990,55 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Для здійснення відшкодування шкоди, що була отримана внаслідок використання джерел підвищеної небезпеки, насамперед необхідно встановити та підтвердити вину особи, що має відповідати за шкоду, у вчиненні такої дії, отже, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є в діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 16.07.2018 по справі №910/20412/16.

Суд зазначає, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в дорожньо-транспортній пригоді може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до п. 33.2. ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

По факту вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 31.07.2023 учасниками ДТП складено Європротокол.

Згідно із наведеними у Європротоколі обставинами ДТП та схемою ДТП вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулася у зв`язку із порушенням водієм автомобіля "Ford Transit", державний номерний знак НОМЕР_1 Правил дорожнього руху. Зазначені обставини відповідач не заперечує.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 9 ч. 1 ст. 7).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Ford Transit", державний номерний знак НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована у відповідача згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/215903770.

Страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов`язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Згідно із положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою позивачем на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набуває права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Згідно із матеріалами справи, позивачем здійснено розрахунок страхового відшкодування та затверджено страховий акт № 164837 від 14.08.2023, згідно із яким розмір страхового відшкодування становить 2990,55 грн.

Виплата позивачем страхового відшкодування в розмірі 2990,55 грн підтверджується платіжною інструкцією № 4121 від 14.08.2023.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/215903770 передбачено, що франшиза становить 0,00 грн.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У силу приписів ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Ford Transit", державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у відповідача відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідач є відповідальною особою за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, у разі наявності підстав для його вирахування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №910/3650/16 та у постановах Верховного Суду від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 14.05.2018 №910/5092/17.

Згідно із п.7.38, п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 цієї Методики.

Як зазначено вище,визначення розміру страхового відшкодування, позивач здійснив на підставі калькуляції № 164837 від 04.08.2023.

Відповідно до Звіту №164837 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 27.10.2023, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Renault Laguna" державний номерний знак НОМЕР_2 складає 9854,43 грн, коефіцієнт фізичного зносу 0,7; вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля 7267,35 грн.

Заперечуючи проти здійснено позивачем розрахунку страхового відшкодування відповідачем надано власний розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт від 19.02.2024, складений на підставі калькуляції № 164837 від 04.08.2023, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 1385,55 грн.

Перевіривши наданий відповідачем розрахунок суми страхового відшкодування, судом встановлено, що він є невірним, оскільки у вказаному розрахунку відповідач не враховував зазначені в калькуляції № 164837 від 04.08.2023 роботи з фарбування на суму 1605,00 грн.

При цьому, жодних пояснень чи обґрунтувань такого неврахування відповідачем не зазначено.

Також суд зазначає, що вартість відновлювального ремонту, зазначена в калькуляції № 164837 від 04.08.2023 у розмірі 2 990,55 грн, визначена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,7. Зокрема, загальна вартість робіт - 400 грн, загальна сума фарбування (роботи +матеріали) - 1605,00 грн, малоцінні деталі - 61,60 грн, запасні частини - 3079,84 грн; 400+1605,00+61,60+3079,84х (1-0,7)=2990,55 грн.

З урахуванням наведеного, вартість ремонтних робіт пошкодженого автомобіля "Renault Laguna", з урахуванням зносу становить 2990,55 грн.

Враховуючи вище наведене, обґрунтованою сумою страхового відшкодування є 2990,55 грн.

Як встановлено судом, згідно наданої відповідачем у матеріали справи платіжної інструкції № 56976 від 19.02.2024 відповідачем на користь позивача було сплачено страхове відшкодування у сумі 1385,55 грн.

Отже, після звернення позивача до суду з даним позовом відповідачем було частково сплачено заявлену до стягнення позивачем суму страхового відшкодування у сумі 1385,55 грн, у зв`язку із чим предмет спору у цій частині відсутній.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

З огляду на наведене вище, оскільки на момент розгляду даної справи предмет спору в частині страхового відшкодування у сумі 1385,55 грн припинив своє існування, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у цій частині позовних вимог згідно із п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки відповідачем здійснено часткову виплату страхового відшкодування у сумі 1385,55 грн, то з відповідача підлягає стягненню страхове відшкодування у сумі 1605,00 грн.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі №910/1946/24 в частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО" про стягнення 1385,55 грн страхового відшкодування на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України та задоволення позовних вимог в частині страхового відшкодування у сумі 1605,00 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Згідно з ч.1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано у матеріали справи копії: договору №1 про надання правової допомоги від 03.01.2024, укладений між позивачем та Адвокатським бюро "Синюк та партнери"; акту виконаних робіт від 16.02.2024; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги від 16.02.2024, платіжної інструкції №6165 від 01.02.2024.

Як вбачається із матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством "ПРОСТО " та Адвокатським бюро "Синюк та партнери" укладений договір №1 про надання правової допомоги від 03.01.2024, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

За змістом пунктів 4.1, 4.5 вказаного договору вартість наданих юридичних послуг адвокатське бюро визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги та виставляє клієнту відповідний рахунок, за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками сторін з кожної сторони.

Згідно із актом виконаних робіт від 16.02.2024, вартість наданих послуг по страховій справі №164837(страхувальник -Олійник О.Р.; учасник ДТП - Гончак І.В. становить 3000,00 грн.

Виходячи з аналізу положень ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Зі змісту детального опису робіт (наданих послуг) від 16.02.2024 вбачається, що адвокатом надано, а позивачем прийнято наступні правові послуги:

1) консультація замовника щодо порядку та строків надання правової допомоги адвокатом по стягненню грошових коштів з відповідача - 600,00 грн;

2) підготовчі дії: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує замовник, та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог; аналіз судової практики. Вартість 1200,00 грн.

3) підготовка та подання позовної заяви в суд: визначення підсудності розгляду позовної заяви; визначення складу учасників судового процесу; розрахунок ціни позову та розміру судових витрат написання, підготовка, копіювання, зшивання та надсилання позовної заяви з додатками в суд. Вартість 1200,00 грн.

За приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, посилаючись на те, що визначена позивачем до відшкодування сума витрат на оплату правничої допомоги є не співмірною зі складністю справи та виконанням адвокатських робіт та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Судом враховано, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, додані до заяви про відшкодування витрат на правову допомогу, врахувавши заперечення відповідача щодо заявлених позивачем витрат на оплату правничої допомоги, виходячи із зазначених вище критеріїв, суд зазначає:

- предметом спору у даній справі є стягнення суми страхового відшкодування у порядку суброгації, практика із зазначених спорів є усталено, а спір, що виник між сторонами у цій справі є спором незначної складності;

- ціна позову є незначною - 2990,55 грн, у зв`язку з чим дана справа роглядалася судом за правилами спрощеного позовного провадження, тобто без виклику представників сторін;

- з огляду на предмет спору, складання позовної заяви у цьому випадку не вимагало опрацювання та аналізу адвокатом великої кількості судової практики.

Окрім того, не підтверджено необхідність консультації замовника щодо порядку та строків надання правової допомоги адвокатом по стягненню коштів з відповідача (пункт 1 детального опису робіт (наданих послуг)), так як між адвокатом та позивачем укладено договір про надання правової допомоги, яким передбачено порядок та строки надання правової допомоги адвоката, у зв`язку із чим суд вважає, що витрати у цій частині є необґрунтованими.

Враховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що у цьому випадку розмір витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн не відповідає критеріям обґрунтованості, пропорційності до предмета спору, з урахуванням ціни позову, складності та значення справи для сторін, відповідні витрати необхідно зменшити до 1500,00 грн.

З урахуванням наведеного, з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на оплату правничої допомоги в сумі 1500,00 грн.

Судовий збір відповідно до ст.129 ГПК України покладається на відповідача в частині задоволених позовних вимог.

Щодо судового збору в частині позовних вимог про стягнення 1385,55 грн, в якій судом закрито провадження у справі, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Ураховуючи наведене, суд роз`яснює позивачу, що сплачена ним сума судового збору за позовні вимоги, провадження за якими закрито, може бути повернута йому з Державного бюджету України за його клопотанням на підставі ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 231, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі №910/1946/24 в частині позовних вимог про стягнення 1385,55 грн страхового відшкодування.

В іншій частині позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УСГ"" (03038, місто Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 ЛІТ.А, ідентифікаційний код 30859524) на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО" (04050, місто Київ, вулиця Герцена, будинок 10, ідентифікаційний код 24745673) страхове відшкодування у сумі 1605,00 грн, витрати на правову допомогу у сумі 1500,00 грн та судовий збір у сумі 1625,10 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 03.05.2024.

Суддя С. О. Турчин