УХВАЛА

м. Київ

26.04.2024Справа № 910/5109/24

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Київського дочірнього підприємства "НМУ" Електропівденмонтаж"

про забезпечення позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

Київське дочірнє підприємство "НМУ" Електропівденмонтаж" (далі - заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Полтава-Банк" вчиняти дії щодо виконання безвідкличних банківських гарантій № 2362 від 18.01.2024 на суму 43 189 200,00 грн та № 2359 від 18.12.2023 (з урахуванням зміни № 1 від 17.01.2024) на суму 1 295 676,00 грн на вимогу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до набрання чинності судовим рішенням у справі за позовом Київського дочірнього підприємства "НМУ" Електропівденмонтаж" до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про визнання недійсним повідомлення про розірвання Договору про закупівлю № 13/208-МТР від 17.01.2024 в односторонньому порядку, зобов`язання вчинити певні дії та припинення дій, що порушують права заявника.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що неможливість виконання ним зобов`язання за Договором про закупівлю № 13/208-МТР від 17.01.2024, що і стало причиною вчинення Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" одностороннього правочину у вигляді Повідомлення від 19.04.2024 № 01/01/13/10/20/01-02/01/3448 про розірвання договору в односторонньому порядку, спричинено впливом обставин непереборної сили.

Як зазначає заявник, внаслідок розірвання Договору про закупівлю № 13/208-МТР від 17.01.2024 він має відшкодувати Акціонерному товариству "Полтава-Банк" за банківськими гарантіями 44 484 876,00 грн, що є непомірним з його фінансовими можливостями та призведе до його неплатоспроможності, повного зупинення господарської діяльності, яку неможливо буде поновити у зв`язку з понесеними збитками, що своєю чергою призведе до неспроможності виплати заробітної плати працівникам із можливим їх подальшим звільненням, неможливості утримання та обслуговування майна/активів підприємства, а також до невиконання зобов`язань перед іншими контрагентами та загального простою підприємства.

З огляду на викладене, заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком істотне ускладнення поновлення його порушених прав як суб`єкта підприємницької діяльності, що відповідає меті правового інституту забезпечення позову.

Розглянувши заяву Київського дочірнього підприємства "НМУ" Електропівденмонтаж" про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

За приписами частин 1, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів), інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Предметом майбутнього позову, як зазначає заявник, будуть вимоги про визнання недійсним повідомлення про розірвання Договору про закупівлю № 13/208-МТР від 17.01.2024 в односторонньому порядку, зобов`язання вчинити певні дії та припинення дій, що порушують його права.

З огляду на те, що позовні вимоги заявника є немайновими, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому разі має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Під час вирішення питання забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, у зв`язку з чим суд не досліджує причини невиконання заявником договірного зобов`язання та обґрунтованість односторонньої відмови Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" від Договору про закупівлю №13/208-МТР від 17.01.2024.

Частиною четвертою статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник вказує, що внаслідок розірвання Договору про закупівлю № 13/208-МТР від 17.01.2024 він має відшкодувати Акціонерному товариству "Полтава-Банк" за банківськими гарантіями 44484876,00 грн, що є неспівмірним з його фінансовими можливостями та призведе до неплатоспроможності.

Суд відзначає, що гарантія є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частини першої статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Отже, підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення принципалом виконання своїх зобов`язань перед бенефіціаром за основним зобов`язанням. Тобто гарант сплачує бенефіціару відповідну суму за гарантією при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

При цьому, наявність факту порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, встановлюється гарантом при настанні гарантійного випадку та розгляді вимоги кредитора про сплату грошової суми, в якій останній повинен вказати, у чому полягає порушення принципалом основного зобов`язання, і, відповідно, гарант здійснює платіж по гарантії лише в разі невиконання чи неналежного виконання принципалом основного зобов`язання, що забезпечене.

Натомість відсутність такого порушення основного зобов`язання, забезпеченого гарантією, може бути, зокрема, підставою для відмови в задоволенні вимог бенефіціара (кредитора) гарантом при розгляді вимоги кредитора про сплату грошової суми за гарантією.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені в постанові 18.01.2023 у справі №910/3334/22.

З огляду на те, що обставини наявності чи відсутності порушення боржником основного зобов`язання підлягають дослідженню і встановленню під час розгляду справи по суті, суд не може забезпечувати позов у спосіб, який буде сприяти невиконанню зобов`язання, зокрема шляхом заборони гаранту вчиняти дії щодо виконання банківської гарантії.

При цьому варто зазначити, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана (ч. 1 ст. 561 Цивільного кодексу України).

Отже гарантія є строковим зобов`язанням, а строк розгляду справи та, відповідно, строк дії ухвали про забезпечення позову може значно перевищувати строк дії гарантії.

Відтак вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони гаранту вчиняти дії щодо виконання гарантій на вимогу бенефіціара порушуватиме принцип пропорційності, передбачений статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, та є неспівмірним із предметом майбутнього позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Київського дочірнього підприємства "НМУ" Електропівденмонтаж" про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай