Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" про ухвалення додаткового рішення у справі
про визнання недійсною односторонньої відмови від договорів,
за участі представників сторін:
від позивача: Русаков С.О.
від відповідача: Бончева О.С.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (надалі - відповідач) про визнання недійсною односторонньої відмови від договору управління активами (майном) від 11.06.2021, який зареєстрований в реєстрі за №7528 укладеного між позивачем та відповідачем та договору управління активами (майном) від 11.06.2021, який зареєстрований в реєстрі за № 7527, укладеного між позивачем та відповідачем.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відмова відповідача від цих договорів, оформлена оголошеннями на сайті 07.08.2023, не відповідає вимогам чинного законодавства України та порушує права позивача.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.03.2024 позовні вимоги задоволено повністю, визнано недійсною з моменту вчинення односторонню відмову Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від договору управління активами (майном), укладеного 11.06.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" зареєстрованого в реєстрі за №7528, оформлену: оголошенням https://arma.gov.ua/news/typical/ogoloshennya-pro-pripinennya-rozirvannya-dogovoru-upravlinnya-areshtovanimi-aktivami, опублікованим 07.08.2023; листом від 07.08.2023 № 1521/6.1-33-23/6; визнано недійсною з моменту вчинення односторонню відмову Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від договору управління активами (майном), укладеного 11.06.2021 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" зареєстрованого в реєстрі за № 7527, оформлену: оголошенням https://arma.gov.ua/news/typical/ogoloshennya-pro-pripinennya-rozirvannya-dogovoru-upravlinnya-areshtovanimi-aktivami-1414, опублікованим 07.08.2023; листом від 07.08.2023 № 1524/6.1-33-23/6; присуджено до стягнення з Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ідентифікаційний код: 41037901) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" (03151, м. Київ, вул. Ушинського, 40, офіс 212, ідентифікаційний код: 31108237) судовий збір у розмірі 5 368 грн 00 коп.

12.04.2024 до відділу діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" надійшла заява (надіслана засобами поштового зв`язку 09.04.2024) про винесення додаткового рішення, у якій позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2024 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" строк на подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, судове засідання для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" про винесення додаткового рішення призначено на 24.04.2024.

24.04.2024 до відділу діловодства суду представником Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) подано заперечення на заяву позивача про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, в яких відповідач просить суд залишити заяву позивача про ухвалення додаткового рішення без розгляду з посиланням на відсутність обґрунтування пропущення строку для подання доказів, встановленого ч. 8 ст. 129 ГПК України, а також просить суд відмовити повністю у задоволенні вказаної заяви, оскільки заявлена сума витрат є безпідставно завищеною та необґрунтованою.

У судовому засіданні, призначеному на 24.04.2024, представник позивача підтримав подану заяву, просив суд задовольнити, представник відповідача висловила заперечення щодо заяви про розподіл судових витрат.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступного висновку.

Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000, 00 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Як встановлено судом, правова допомога надавалася позивачу на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 18.08.2023 (далі - договір), який був укладений між Адвокатським бюро "Станіслава Гришина" (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" (далі - замовник, клієнт).

За умовами пункту 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а виконавець відповідно до чинного в Україні законодавства, приймає на себе обов`язки надавати юридичні послуги (правову допомогу) замовнику у справі про визнання недійсною односторонньої відмови від договору управлення активами (майно) укладеного 11.06.2021 між ТОВ «АТЛАНТ РЕНТ» та Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, зареєстрованого в реєстрі за №7528 у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

В порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а виконавець, відповідно до чинного в Україні законодавства, приймає на себе обов`язки надавати юридичні послуги (правову допомогу) замовнику у справі про визнання недійсною односторонньої відмови від договору управління активами (майном) укладеного 11.06.2021 між ТОВ «АТЛАНТ РЕНТ» та Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, зареєстрованого в реєстрі за №7527 у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій (п. 1.2. договору).

Пунктом 6.1. договору визначено, що за послуги, надані виконавцем, замовник сплачує грошову винагороду в розмірі 30 000 грн.

Відповідно до пункту 6.2. договору замовник оплачує послуги виконавця, а також понесені виконавцем витрати для здійснення правової допомоги на підставі акту наданих послуг протягом 5 днів з дня підписання акту. Акт підписується обома сторонами і вважається невід`ємною частиною цього договору.

При цьому, 22.08.2023 між Адвокатським бюро "Станіслава Гришина" (далі - сторона 1) та адвокатом Русаковим Сергієм Олександровичем (далі - сторона 2) укладено договір про спільну діяльність, згідно умов якого сторони дійшли згоди про здійснення спільної діяльності щодо виконання стороною 1 зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 18.08.2023, укладеного між ТОВ «АТЛАНТ РЕНТ» та стороною 1. (пункт 1.1.);

Для досягнення мети, визначеної в п. 1.1 сторона 2 здійснює такі дії: за дорученням сторони 1 приймає участь в судових засіданнях, інших процесуальних діях; за дорученням сторони 1 готує процесуальні документи (пункт 1.2.).

За актом наданих послуг №1 від 27.03.2024 до договору про надання правової допомоги від 18.08.2023, складеного Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" та Адвокатським бюро "Станіслава Гришина" виконавцем були надані, а замовником отримані наступні послуги: попередня консультація, укладення договору про надання правової допомоги вартістю 1000 грн, аналіз матеріалів справи та наданих замовником документів вартістю 1000 грн, збір документів виготовлення копій необхідних документів, формування стратегії у справі вартістю 1000 грн, аналіз законодавства та судової практики, правих позицій Верховного Суду України, Верховного Суду (в т.ч. Великої Палати Верховного Суду) вартістю 1000 грн, складання та подання позовної заяви до Господарського суду м. Києва вартістю 5000 грн, складання та подання заяви про усунення недоліків позовної заяви до Господарського суду м. Києва вартістю 2000 грн, складання та подання адвокатського запиту до АРМА вартістю 1000 грн, складання та подання клопотання про витребування письмових доказів до Господарського суду м. Києва вартістю 1000 грн, складання та подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи до Господарського суду міста Києва вартістю 500 грн, складання та подання відповіді на відзив до Господарського суду міста Києва вартістю 3000 грн, складання та подання письмових пояснень до Господарського суду м. Києва вартістю 2000 грн, складання та подання заяви про зміну підстави позову до Господарського суду м. Києва вартістю 2000 грн, складання та подання заяви про доручення до матеріалів справи письмового доказу до Господарського суду м. Києва вартістю 1000 грн, складання та подання письмових пояснень на заперечення АРМА на заяву про зміну підстави позову до Господарського суду м. Києва вартістю 2000 грн, складання та подання клопотання про відкладення розгляду справи до Господарського суду м. Києва вартістю 500 грн, участь у судових засіданнях (18.10.2023; 15.11.2023; 06.12.2023; 20.12.2023; 24.01.2024; 27.03.2024) вартістю 6000 грн.

Враховуючи обсяг наданих послуг, узгоджена сторонами винагорода виконавця склала: 30 000, 00 грн.

При цьому, у вищевказаному акті сторони відмітили, що послуги надані (виконані) виконавцем замовникові належним чином та відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 18.08.2023, а також вимог, що звичайно ставляться до таких або подібних послуг (робіт); на момент підписання даного акту сторони підтверджують, що між ними немає неврегульованих спорів з приводу його виконання, а також будь-яких невиконаних сторонами зобов`язань, в тому числі по оплаті наданих послуг. Жодна із сторін не має претензій до іншої сторони.

Судом встановлено, що Русаков Сергій Олександрович є адвокатом в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльність ЗП 002507 від 12.02.2020 та інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Частиною 4-5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України).

Так, суд враховує, що даний спір виник у зв`язку з порушенням відповідачем встановленого порядку розірвання укладених з позивачем договорів управління активами (майном), великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а предмет доказування у справі №910/14284/23 охоплює незначну кількість обставин та фактів, які підлягають дослідженню.

Водночас, суд враховує, що включення до складу наданих адвокатом послуг, таких як попередня консультація, аналіз матеріалів справи та наданих замовником документів, збір документів, виготовлення копій необхідних документів, формування стратегії у справі, аналіз законодавства та судової практики, правових позицій Верховного Суду України, Верховного Суду (в т.ч. Великої Палати Верховного Суду) не можуть бути виділені в окремий вид послуг, позаяк є обов`язковою передумовою здійснення представництва та захисту інтересів клієнта у справі, а відтак поглинаються послугою складання та подання позовної заяви до Господарського суду м. Києва.

При цьому, суд вважає безпідставним відшкодування відповідачем наданої адвокатом роботи у вигляді складання та подання заяви про усунення недоліків, оскільки наслідки неналежного оформлення та подання позовної заяви не можуть обтяжувати відповідача у фінансовому аспекті.

Також, судом не може бути визнано обґрунтованою суму витрат, що підлягає стягненню з відповідача, пов`язану зі складанням та поданням адвокатського запиту до АРМА, оскільки такі послуги не пов`язані з розглядом даної справи.

Крім того, не підлягають стягненню з відповідача витрати, понесені у зв`язку зі складанням та поданням клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого було відмовлено судом, відтак зазначені витрати не мали характеру необхідних.

Суд враховує, що розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача а отже є визначеним (Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 та від 20.01.2021 у справі № 357/11023/18).

За таких обставин, виходячи з критеріїв складності справи, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру з огляду на розумну необхідність судових витрат в даній справі та необхідність покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу у розмірі 16 000, 00 грн.

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково.

2. Стягнути з Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ідентифікаційний код: 41037901) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Рент" (03151, м. Київ, вул. Ушинського, 40, офіс 212, ідентифікаційний код: 31108237) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 30.04.2024.

Суддя Л.Г. Пукшин