ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. ЧернівціСправа № 926/5440/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра-Транс-Логістик», м. Львів

до 1. Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області;

2. ОСОБА_1 , Чернівці

про визнання недійсними результатів приватизації

Суддя: Гончарук О.В.

секретар судового засідання Медвідчук І.В.

Представники сторін:

від позивача Вербенко П.О., довіреність № 15-01/01 від 15.01.2024;

від відповідача 1- не з`явився;

від відповідача 2 Сарафенюк Р.І. ордер № 1076421 від 15.01.2024.

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іскра-Транс-Логістик» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Неполоковецької селищної ради та ОСОБА_1 в якому просить:

- визнати недійсним результати приватизації об`єкта малої приватизації електронний аукціон від 10.11.2023 ід. аукціону SPE001-UA-502 з продажу об?єкта малої приватизації: Незавершене будівництво нежитлової будівлі S-356.7 м.кв., на земельній ділянці :01:002:0783 за адресою Чернівецька обл., Чернівецький р-н, с. Оршівці, вул. Незалежності, буд. 986

- визнати протиправним та скасувати Протокол про результати електронного аукціону № SPE001-UA-502, яким визнано переможцем ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною відмову в затвердженні протоколу аукціону про результати аукціону від 10.11.2023 ід. аукціону SPE001-UA-502 з продажу об?єкта малої приватизації: Незавершене будівництво нежитлової будівлі S-356.7 м. кв., на земельній ділянці :01:002:0783 за адресою Чернівецька обл., Чернівецький р-н, с. Оршівці, вул. Незалежності, буд. 98б, викладену в Рішенні Неполоковецької селищної ради від 13.11.2023 № 757, яким ТОВ «Іскра-Транс-Логістик» дискваліфіковано відповідно до п. 9 ст. 14 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна»;

- зобов`язати Неполоковецьку селищну раду Чернівецького району Чернівецької області визнати переможцем електронного аукціону від 10.11.2023 ід. аукціону SPE001-UA-502 ТОВ «Іскру-Транс-Логістик» затвердивши відповідний протокол аукціону про результати аукціону від 10.11.2023 ід. аукціону SPE001-UA-502 з продажу об?єкта малої приватизації: Незавершене будівництво нежитлової будівлі S-356.7 м. кв., на земельній ділянці.

Свій позов позивач обгрунтовує обставинами, пов`язаними з прийняттям, на думку позивача, незаконного рішення Неполоковецької селищної ради від 13.11.2023 № 757, яким відмовлено у затвердженні протоколу аукціону про результати аукціону від 10.11.2023 ід. аукціону SPE001-UA-502 та дискваліфіковано Товариство з обмеженою відповідальністю «Іскра-Транс-Логістик» відповідно до пункту 9 статті 14 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Як зазначає позивач, зазначені підстави не відповідають дійсності, допущені помилки є не суттєвими, не впливають на зміст заяви та не можуть бути підставою для прийняття оспорюваного рішення. Також, позивач зазначає, що визнання ОСОБА_1 переможцем, суперечать інтересам місцевого бюджету, адже останній запропонував меншу суму за об`єкт приватизації.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 25.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.01.2024.

Ухвалою суду від 15.01.2024 відмовлено у задоволені клопотання представника позивача від 15.01.2024 (вх. № 177) про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду

16.01.2024 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з оголошеною у м. Чернівці повітряною тривогою про що відповідальними особами апарату суду складено акт про неможливість проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 16.01.2024 призначено підготовче засідання на 20.02.2024.

Ухвалою суду від 23.01.2024 задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. № 250) від 18.01.2024.

20.02.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача 2 надійшло клопотання (вх. № 406) про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 20.02.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 25.03.2024 та оголошено перерву у підготовчому засіданні на 29.02.2024.

20.02.2024 від відповідача 1 через відділ документального та інформаційного забезпечення надійшло клопотання (вх. № 571) про відкладення підготовчого засідання та надання справи для ознайомлення.

29.02.2024 від відповідача 1 на електронну адресу суду надійшло клопотання (вх. № 526) про долучення до матеріалів справи відзиву на позов, в якому останній позов не визнає, вважає його не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 29.02.2024 задоволено клопотання позивача та відповідача 2 та відкладено підготовче засідання на 19.03.2024.

Ухвалою суду від 19.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.03.2024.

22.03.2024 від відповідача 2 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 776).

У судовому засіданні 26.03.2024 оголошено перерву до 18.04.2024.

У судовому засіданні 18.04.2024 представник позивача наполягає на задоволені позовних вимог з підстав зазначених у позовній заяві, а присутній у судовому засіданні представник відповідача 2 просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі

Заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Неполоковецької селищної ради від 25.09.2023 № 19-30/2023 затверджено умови продажу об`єкта малої приватизації комунальної власності Неполоковецької селищної ради- незавершеного будівництва нежитлової будівлі S-356,7 м2, на земельній ділянці :01:002:0783 за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район, село Оршівці, вул. Незалежності, буд. 98б.

Рішенням Неполоковецької селищної ради від 25.09.2023 № 19-30/2023 затверджено інформаційне повідомлення про проведення в електронній торговій системі продажу на аукціоні без умов об`єкта малої приватизації комунальної власності Неполоковецької селищної ради- незавершеного будівництва нежитлової будівлі S-356,7 м2, на земельній ділянці :01:002:0783 за адресою Чернівецька область, Чернівецький район, село Оршівці, вул. Незалежності, буд. 98б.

Рішенням Неполоковецької селищної ради від 13.11.2023 № 757 відмовлено в затвердженні протоколу про результати аукціону від 10.11.2023 ід. аукціону SPE001-UA-502 з продажу об`єкта малої приватизації: Незавершене будівництво нежитлової будівлі S-356.7 м. кв., на земельній ділянці :01:002:0783 за адресою Чернівецька обл., Чернівецький р-н, с. Оршівці, вул. Незалежності, буд. 98б, ТОВ «Іскра-Транс-Логістик» та дискваліфіковано його відповідно до пункту 9 статті 14 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Підставою для винесення такого рішення визначено відсутність заяви на участь в електронному аукціоні ід. аукціону SPE001-UA-502 та відсутність квитанції про сплату гарантійного та реєстраційного внеску для участі в аукціоні ід. SPE001-UA-502.

Протоколом про результати електронного аукціону № SPE001-UA-502 затверджено переможцем електронного аукціону ОСОБА_1 .

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав: 27.12.2023 ОСОБА_1 підписано договір купівлі-продажу № 4107 земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0783.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав: 20.11.2023 ОСОБА_1 підписано договір купівлі-продажу № 3710 нерухомого майна, як вбачається, із інформації із вказаного витягу та зазначається відповідачем 2 об`єкт малої приватизації: Незавершене будівництво нежитлової будівлі S-356.7 м. кв., на земельній ділянці :01:002:0783 за адресою Чернівецька обл., Чернівецький р-н, с. Оршівці, вул. Незалежності, буд. 98б, знищено, що підтверджується витягом з ЄДЕССБ серія та номер: DT01:7231-8123-8806-2971, виданий 10.01.2024.

Мотивуючи свою вимогу про визнання протиправною відмову в затвердженні протоколу аукціону про результати аукціону від 10.11.2023 ід. аукціону SPE001-UA-502 з продажу об?єкта малої приватизації: Незавершене будівництво нежитлової будівлі S-356.7 м. кв., на земельній ділянці :01:002:0783 за адресою Чернівецька обл., Чернівецький р-н, с. Оршівці, вул. Незалежності, буд. 98б, викладену в Рішенні Неполоковецької селищної ради від 13.11.2023 № 757, яким ТОВ «Іскра-Транс-Логістик» дискваліфіковано відповідно до п. 9 ст. 14 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», позивач стверджує, що підставою для винесення такого рішення визначено відсутність заяви на участь в електронному аукціоні ід. SPE001-UA-502 та відсутність квитанції про сплату гарантійного та реєстраційного внеску для участі в аукціоні ід. SPE001-UA-502. Однак, як зазначає позивач допущені помилки - є формальними (несуттєвими), не впливають на зміст заяви, та відповідно до положень абзац 7 частина 9 статті 14 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» не можуть бути підставою для прийняття рішення про відмову в затвердженні протоколу електронних торгів.

Відповідачі під час розгляду даної справи повністю заперечували проти позову, посилаючись, зокрема, на недоведеності позовних вимог, відсутності порушених прав позивача, а також вказуючи на те, що у відповідності до частини 9 статті 14 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» не можуть бути підставою для прийняття рішення про недопущення потенційного покупця до участі у приватизації формальні (несуттєві) помилки в оформленні заяви на участь в приватизації об`єкта великої приватизації або в документах та інформації, що подаються разом із такою заявою, які не впливають на зміст заяви або документів та інформації, зокрема технічні помилки та описки.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем встановлено, що позивачем подано заяву на участь в електронному аукціоні, платіжні доручення про сплату гарантійного та реєстраційного внеску на участь в аукціоні SPE001-UA-205, щодо об`єкту приватизації: «Нежитлові будівлі загальною площею 160,1 кв.м: адмінбудівля загальною площею 124,7 кв.м, гараж загальною площею 35,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону «Про приватизацію державного і комунального майна» визначено, що приватизація державного або комунального майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями.

Аукціон - спосіб продажу об`єкта приватизації, за яким власником об`єкта приватизації стає покупець, що в ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2 частина 1 стаття 1 Закону).

Частиною 1 статті 15 Закону «Про приватизацію державного і комунального майна» передбачено, що об`єкти малої приватизації продаються виключно на електронних аукціонах. Порядок проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та Порядок відбору операторів електронних майданчиків для організації проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації, авторизації електронних майданчиків, розмір та порядок сплати плати за участь, визначення переможця за результатами електронного аукціону, а також порядок визначення додаткових умов продажу затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною 4 статті 14 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", орган приватизації досліджує відомості, зазначені в документах, поданих потенційними покупцями, у тому числі відомості про відносини контролю.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 432 оператор електронного майданчика проводить перевірку відповідності ідентифікаційної інформації (для громадян України - паспортних даних; для іноземних громадян - дані документа, що посвідчує особу; для юридичних осіб-резидентів - дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; для юридичних осіб-нерезидентів - дані документа про реєстрацію у державі місцезнаходження), наданої особою, яка має намір взяти участь в електронному аукціоні, даним, які зазначаються такою особою в заяві на участь в електронному аукціоні. Невідповідність наданої інформації є підставою для відмови такій особі у доступі до участі в електронному аукціоні.

Таким чином, Порядок № 432 передбачає проведення оператором електронного майданчика перевірки відповідності ідентифікаційної інформації, а саме даних, що зазначаються потенційним покупцем у заяві на участь в електронному аукціоні.

Пунктом 44 Порядку № 432 встановлено, що особа, яка має намір взяти участь в електронному аукціоні, через свій особистий кабінет подає відповідну заяву на участь в електронному аукціоні шляхом заповнення електронної форми і завантаження електронних копій документів. Заява на участь в електронному аукціоні повинна містити закриту цінову пропозицію та подається протягом всього часу з моменту опублікування відповідного інформаційного повідомлення в електронній торговій системі до закінчення кінцевого строку прийняття заяв на участь в електронному аукціоні/закритих цінових пропозицій.

Згідно пункту 67 Порядку № 432 у разі коли переможець електронного аукціону не відповідає вимогам статті 14 Закону «Про приватизацію державного і комунального майна», орган приватизації завантажує рішення про відмову у затвердженні протоколу про результати електронного аукціону або про відмову від укладення договору купівлі-продажу в електронній торговій системі.

У такому випадку в електронній торговій системі автоматично формується новий протокол про результати електронного аукціону з визначенням переможцем електронного аукціону учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

При цьому, суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб`єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб`єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами належними та допустимими доказами, поданими у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна " приватизація здійснюється на основі таких принципів: законності; відкритості та прозорості; рівності та змагальності; державного регулювання та контролю; продажу об`єктів приватизації з урахуванням особливостей таких об`єктів; захисту економічної конкуренції; створення сприятливих умов для залучення інвестицій; повного, своєчасного та достовірного інформування про об`єкти приватизації та порядок їх приватизації; забезпечення конкурентних умов приватизації.

Стаття 14 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна " встановлює перелік документів, які подаються для участі у приватизації, а також передбачає дії органу приватизації за наслідками розгляду таких документів.

Щоб затвердити протокол Орган приватизації повинен здійснити відповідну перевірку.

Факт перевірки достатності документів, заява на участь в електронному аукціоні, платіжні доручення про сплату гарантійного та реєстраційного внеску, здійснювався оператором електронного майданчика, чиї дії не є предметом оскарження.

У такому разі порушеному праву (праву на викуп), на захист якого поданий позов, відповідає обґрунтованість та законність дій органу приватизації щодо прийняття відповідного рішення.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

При цьому, суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб`єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб`єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами належними та допустимими доказами, поданими у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи позов та обираючи спосіб захисту повинен дбати про те, щоб резолютивна частина рішення, в якій остаточно закріплюється висновок суду щодо вимог позивача, могла бути виконана в процесі виконавчого провадження у справі, адже у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У відповідності до статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Наведена норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права

Відтак, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

За приписами статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду спору має бути встановлено не лише наявність підстав на які позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Враховуючи наведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позов не є достатньо обґрунтованим, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності та законності позовних вимог, так само як і фактів порушення власних прав та інтересів відповідачем у справі.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра-Транс-Логістик» до Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області та ОСОБА_1 про визнання недійсними результатів приватизації відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Повне судове рішення складено 29.04.2024.

Суддя О.В. Гончарук