АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/2762/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:

Арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. - особисто;

від ОСОБА_1 адвокат Нестеренко С.В.

Кредитор ОСОБА_2 - особисто

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.01.2024 (повний текст складено та підписано 05.02.2024, суддя Райчева С.І.)

у справі №916/2762/20

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі положень Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.10.2020 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Дарієнко Ольгу Валентинівну.

15.12.2020 постановлено ухвалу за результатами попереднього засідання суду.

Постановою Господарського суду Одеської області від 16.02.2021 припинено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 та повноваження керуючого реструктуризацією - арбітражної керуючої Дарієнко Ольги Валентинівни; визнано банкрутом ОСОБА_1 ; введено відносно ОСОБА_1 процедуру погашення боргів; керуючим реалізацією майна призначено арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича.

11.12.2023 до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання боржника про відсторонення арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. від виконання повноважень керуючого реалізацією у зв`язку із зловживанням правами арбітражним керуючим та наявністю конфлікту інтересів між арбітражним керуючим та кредиторами.

15.01.2024 Боржник звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на дії арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., у якій зазначав про зловживання арбітражним керуючим правами, наданими йому Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.01.2024 по справі №916/2762/20, серед іншого, відсторонено арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича від виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника у справі №916/2762/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що арбітражним керуючим не було належним чином проведено інвентаризацію майна боржника, зокрема у порядку та строки, визначені ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.08.2023.

Суд першої інстанції також частково погодився із запереченнями боржника на вимогу арбітражного керуючого щодо проведення інвентаризації майна за участю сторонніх осіб, пославшись на принцип недоторканості житла.

При цьому, як зазначено місцевим господарським судом, КУзПБ арбітражному керуючому надано право на огляд майна боржника, а у наявних матеріалах справи відсутні докази на підтвердження незгоди боржника на допуск особисто керуючого реалізацією майном ОСОБА_1 до його домоволодіння для проведення інвентаризації майна.

На думку суду першої інстанції, вимога арбітражного керуючого про допуск до домоволодіння боржника сторонніх осіб, не відповідає повноваженням арбітражного керуючого на даній стадії справи, тобто керуючим реалізацією майном було допущено зловживання своїм правом на огляд майна, що призвело до невиконання ним обов`язку з проведення інвентаризації майна боржника.

Також, як наголошено місцевим господарським судом, арбітражний керуючий не виконавши обов`язок щодо інвентаризації майна ОСОБА_1 та не сформувавши ліквідаційну масу банкрута, висунув вимогу боржнику про передачу йому в розпорядження майна ОСОБА_1 , що також свідчить про зловживання правом керуючого реалізацією майном боржника на здійснення розпорядження майном.

Не погодившись із даним рішенням до Південного-західного апеляційного господарського суду звернувся арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. з апеляційною скаргою в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу про відсторонення його від виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника.

Також до вказаної апеляційної скарги включено заперечення на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 у цій справі.

В обґрунтування своїх вимог за апеляційною скаргою арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. зазначає наступне:

- у листопаді 2020 арбітражним керуючим було проведено інвентаризацію майна боржника та встановлено, яке майно належить йому на праві власності. Таке майно було реалізовано під час аукціону, а кошти від продажу зараховані на спеціальний рахунок для розрахунків з кредиторами;

- боржнику належить домоволодіння та земельна ділянка, однак боржник не надає можливості арбітражному керуючому реалізувати своє право на огляд цього майна, проведення інвентаризації та оцінки, зокрема з метою встановлення його площі та чи є це майно єдиним місцем проживання сім`ї боржника та включення цього майна до ліквідаційної маси;

- маючи сумніви щодо відомостей вказаних у технічних паспортах на вказане майно, арбітражний керуючий звернувся до суду з клопотанням про призначення будівельно-технічної експертизи, однак судом апеляційної інстанції у задоволенні такого клопотання відмовлено. При цьому, судом наголошено на дійсній необхідності визначення площі домоволодіння боржника, однак вказано, що спочатку у порядку визначеному КУзПБ слід залучити спеціалісті з метою проведення оцінки такого майна;

- арбітражний керуючий звертався до суду із клопотанням про залучення спеціалістів для проведення технічної інвентаризації майна боржника, однак ухвалою суду від 16.08.2023 у його задоволенні було відмовлено без зазначення жодних мотивів;

- рішення суду було визнано недійним правочин боржника щодо дарування майна та вирішено повернути нерухоме майно боржнику в особі арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., однак боржник відмовляється від виконання даного рішення суду;

- арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. тривалий час намагається вирішити питання щодо визначення дійсної площі, складу та розмірів домоволодіння боржника, які підлягає включенню до ліквідаційної маси та реалізації з метою погашення вимог кредиторів, однак боржник не виконує ані вимог арбітражного керуючого, ані вимог чинного законодавства та не забезпечує умов для проведення інвентаризації та оцінки такого майна;

- зборами кредиторів, які відбулись 15.01.2024 роботу арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. визнано задовільною та такою, що направлена на захист інтересів боржника та кредиторів;

- зборами кредиторів вирішено, що у разі відсторонення арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., замість нього слід призначити арбітражного керуючого Орлову Т.А., однак судом першої інстанції таке рішення було проігноровано.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 відкрито апеляційне провадження по справі №916/2762/20 за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. на ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.01.2024 та призначено справу до розгляду на 24.04.2024.

До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від кредиторів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які зазначають, що у повному обсязі підтримують апеляційну скаргу арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., просять її задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати.

Також судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу від боржника в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, з огляду на таке:

- вимоги арбітражного керуючого до боржника про надання майна для проведення інвентаризації та оцінки, була необґрунтованою, та такою, що суперечить ухвалі Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 та свідчила про зловживання правами арбітражного керуючого;

- на виконання зобов`язань, покладених постановою про визнання боржника банкрутом, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. був зобов`язаний провести інвентаризацію всього майна боржника у строк до 18.03.2021 включно, однак арбітражний керуючий належним чином інвентаризації майна не здійснив та не сформував ліквідаційну масу;

- в матеріалах справи вже містяться належні та допустимі докази на підтвердження площі домоволодіння, а відтак відсутні підстави для проведення технічної інвентаризації домоволодіння;

- у арбітражного керуючого відсутнє як право на проведення технічної інвентаризації, так і підстави для її проведення;

- збори кредиторів боржника не звертались до Господарського суду Одеської області із письмовим клопотанням про призначення арбітражного керуючого Орлової Тетяни Анатоліївни у випадку відсторонення арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. від виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника ОСОБА_1 , а арбітражна керуюча Орлова Т.А. не зверталась до суду першої інстанції із заявою про участь у цій справі.

Під час судового засідання, яке відбулось 24.04.2024 арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. та кредитор ОСОБА_2 підтримали вимоги за апеляційною скаргою та наполягали на її задоволенні.

Представник боржника надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

За змістом статті 1 КУзПБ керуючий реалізацією - арбітражний керуючий, призначений господарським судом у справі про неплатоспроможність фізичної особи для здійснення реалізації майна банкрута та задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 12 КУзПБ арбітражний керуючий зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися вимог законодавства; 2) здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; 3) проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію; 4) подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого у порядку, встановленому законодавством; 5) подавати відомості (інформацію) про фінансовий стан боржників, стосовно яких відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), та про хід провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) до Єдиного реєстру боржників, відносно яких відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), до закритої частини якого забезпечується доступ конкурсних і забезпечених кредиторів, інвесторів, а також поточних кредиторів (з моменту прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника), та забезпечувати оновлення такої інформації в порядку та строки, визначені державним органом з питань банкрутства. До інформації про фінансовий стан боржника та хід провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) належить інформація про: значні правочини чи правочини із заінтересованістю, укладені боржником або від його імені (найменування сторін, суть зобов`язань, вартість майна, що передається за правочином, строк виконання зобов`язань); інвентаризацію майна боржника (дати початку та закінчення інвентаризації); дебіторів боржника, розмір заборгованості яких перевищує 5 відсотків сукупних вимог конкурсних кредиторів (зазначається найменування або ім`я, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності) та розмір заборгованості); обтяження майна боржника (об`єкт обтяження, вид обтяження, орган або особа, в інтересах якої накладено обтяження, підстави накладення обтяження); реєстр вимог кредиторів; строки виконання плану санації (для керуючого санацією) або плану реструктуризації (для керуючого реструктуризацією); аналіз фінансово-господарської діяльності боржника; дату, час і місце проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів (зазначається не пізніше ніж за три робочі дні до дня проведення таких зборів); тексти рішень зборів та комітету кредиторів (вносяться протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення); текст затвердженого судом плану санації або плану реструктуризації (вноситься протягом трьох робочих днів з дня затвердження плану судом); декларацію про майновий стан боржника - фізичної особи; 6) створювати умови для проведення перевірки додержання арбітражним керуючим вимог законодавства; 7) здійснювати заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці відповідно до встановлених законодавством вимог; 9) вживати заходів до недопущення будь-якої можливості виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність такого конфлікту інтересів; 10) надсилати до правоохоронних органів, органів, спеціально уповноважених у сфері протидії корупції, та Служби безпеки України повідомлення про факти порушення законодавства, виявлені в діяльності працівників підприємств та організацій, що містять ознаки дії (бездіяльності), переслідуваної у кримінальному чи адміністративному порядку; 11) виконувати інші повноваження, передбачені законодавством.

Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).

Згідно ч. 4 ст. 28 КУзПБ арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою. Відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: 1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; 2) зловживання правами арбітражного керуючого; 3) подання до суду неправдивих відомостей; 4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом; 5) припинення діяльності арбітражного керуючого; 6) наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності підстав.

За наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або за клопотанням комітету кредиторів господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень (абзац четвертий частини 4 статті 28 КУзПБ).

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 31.05.2022 у справі № 904/7678/15 законодавцем визначено три випадки (і відповідні їм підстави) відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень:

- за заявою самого арбітражного керуючого - абз. 1 ч. 4 ст. 28 КУзПБ;

- за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою господарського суду за наявністю підстав, визначених у самому Кодексі - абз. 2 ч. 4 ст. 28 КУзПБ;

- за клопотанням комітету кредиторів незалежно від наявності підстав - абз. 3 ч. 4 ст. 28 КУзПБ.

За правовим висновком палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, наведеним у постанові від 20.05.2021 у справі №922/3369/19 під час розгляду питання відсторонення арбітражного керуючого у справі з підстав, встановлених пунктами 1) - 6) абзацу другого частини 4 статті 28 КУзПБ, господарський суд користуючись правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом, має з`ясувати та перевірити належність виконання арбітражним керуючим визначених законом обов`язків, чи встановити інші обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень, в залежності від чого ухвалити відповідне рішення.

Рішення суду про відсторонення арбітражного керуючого з підстав, передбачених пунктами 1) - 6) абзацу другого частини 4 статті 28 КУзПБ має бути достатньо обґрунтованим, з достеменним встановленням факту невиконання або неналежного виконання арбітражним керуючим обов`язків, визначених Кодексом, чи встановленням інших обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання арбітражним керуючим відповідних повноважень.

Так у даному випадку як на підставу відсторонення арбітражного керуючого Дарієнка Д.В. від виконання повноважень керуючого реалізацією майном боржника суд першої інстанції зазначив, що:

- арбітражний керуючий не проведено належним чином інвентаризацію майна боржника;

- керуючим реалізацією майном було допущено зловживання своїм правом на огляд майна, оскільки вимога останнього про допуск до домоволодіння боржника сторонніх осіб, не відповідає повноваженням арбітражного керуючого;

- арбітражний керуючий не виконавши обов`язок щодо інвентаризації майна ОСОБА_1 та не сформувавши ліквідаційну масу банкрута, висунув вимогу боржнику про передачу йому в розпорядження майна ОСОБА_1 , що також свідчить про зловживання правом керуючого реалізацією майном боржника на здійснення розпорядження майном.

Однак, з огляду на наявні у матеріалах справи докази та встановлені обставини, судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відкриваючи ухвалою від 20.10.2020 провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 Господарський суд Одеської області призначив керуючим реструктуризацією боржника арбітражну керуючу Дарієнко Ольгу Валентинівну та зобов`язав останню провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість.

На виконання вимог ухвали суду, арбітражною керуючою Дарієнко О.В. проведено інвентаризацію майна боржника про що складено та надано до суду відповідний Акт від 28.11.2020 (т. 4, а.с. 42-72).

За результатами проведеної інвентаризації було встановлено належність боржнику на праві власності транспортного засобу вантажного фургону ізотермічного, марки IVECO, модель 5912, рік випуску 1995 та самохідно-моторного, прогулянкового судна «Крим», 1985 року побудови, вартість такого майна у відповідності до звіту про визначення ринкової вартості становить загалом 62 294 грн.

04.03.2021 зборами кредиторів було надано згоду на продаж вказаного майна боржника на аукціоні на запропонованих арбітражним керуючим умовах продажу (т.6, а.с. 61-62).

В подальшому таке майно було реалізовано на аукціоні, що підтверджується наявними у матеріалах справи договором на організацію проведення аукціонів, протоколами електронного аукціону, актами про придбання майна (т.6, а.с. 63-71).

Разом з цим, після призначення постановою Господарського суду Одеської області від 16.02.2021 керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. останнім було встановлено, що у власності банкрута до 12.07.2019 перебувало нерухоме майно, яке підлягає повернення до ліквідаційної маси, а саме домоведення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0237 га за цією самою адресою, яке було відчужено останнім за договорами дарування укладеними з ОСОБА_4 (т.6, а.с. 108-119).

Вважаючи такі договори дарування фіктивними та фраудаторними, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про визнання таких правочинів недійсними та повернення подарованого майна боржнику в особі арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. (т.6, а.с. 91-103).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.09.2021 заяву керуючого реалізацією майна - арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. задоволено, визнано недійсним договір дарування домоволодіння від 12.07.2019, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , визнано недійсним договору дарування земельної ділянки від 12.07.2019, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та зобов`язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1 в особі керуючого реалізацією майна - арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. вказані домоволодіння та земельну ділянку.

Названа ухвала залишена без змін постановами Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 та Верховного Суду від 02.06.2022.

09.06.2022 арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. звернувся до боржника з листом про передачу в його управління нерухомого майна, яке складає ліквідаційну масу на виконання вищевказаних рішень судів, а також з метою проведення його інвентаризації, огляду та оцінки (т.12, а.с. 44-47).

Також, 09.06.2022 арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. звернувся до боржника з вимогою в якій просив на 16.06.2022 року в 12:00 підготувати правовстановлюючі документи, що необхідні для передачі в управління арбітражному керуючому Дарієнку В.Д., нерухомого майна: 1) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) з?емельна ділянка, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0237 га; 3) інше рухоме майно, що підлягає опису та реалізації (т.14, а.с. 7-8).

Однак, листом від 14.06.2022 представник боржника повідомив арбітражному керуючому, що викладені у його листі від 09.06.2022 вимоги є незаконними й не підлягають задоволенню (т.14, а.с. 14-15).

Також у запиті від 27.06.2022 арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. просив боржника, у зв`язку з прийняттям рішення суду про зобов`язання ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1 в особі керуючого реалізацією майна - арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. вказані домоволодіння та земельну ділянку, оригінали правовстановлюючих документів на таке майно (т. 14, а.с. 17-18).

Однак такий запит арбітражного керуючого з боку боржника залишився невиконаним.

З огляду на невиконання боржником вимог арбітражного керуючого щодо передачі майна, зокрема задля проведення його інвентаризації та оцінки, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. надав до суду першої інстанції відповідну заяву в якій просив надати дозвіл на керуючому реалізацією, його помічникам, судовому експерту, найнятим арбітражним керуючим охоронцям майна ліквідаційної маси на примусове проникнення до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення інвентаризації нерухомого майна та рухомого майна (крім майна, на яке не може бути звернено стягнення) та дозвіл на огляд прибудинкової території та земельної ділянки розташованої за вказаною адресою (т.12, а.с. 39-43).

Також, арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. було надано до Господарського суду Одеської області клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи (т.12, а.с. 57-63) в якому, зокрема, просив поставити на вирішення експерта питання, яка загальна площа домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та чи знаходяться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 0,0237 га., кадастровий номер :38:003:0063, крім домоволодіння, інші будівлі та споруди, про які не зазначено в Технічному паспорті, що виготовлений 09.06.2006 року КП «ОМБТІ та РОН».

Таке клопотання арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. було обґрунтовано наявністю сумніву в достовірності інформації, зазначеної в технічних паспортах, які містяться в матеріалах справи, та недобросовісною поведінкою боржника, через яку неможливо безперешкодно та оперативно вирішити питання щодо реальної площі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, як було наголошено арбітражним керуючим, вирішення питання щодо дійсної площі нерухомого майна, яке належить банкруту має ключове значення, зокрема чи підлягає воно подальшому продажу в межах провадження у справі про неплатоспроможність з метою погашення вимог кредиторів для відновлення платоспроможності боржника чи ні.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.07.2022 у цій справі клопотання арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про призначення у справі експертизи було задоволено.

19.07.2022 арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. повідомив боржника про те, що з огляду на прийняте судом першої інстанції рішення про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи, 21.07.2022 о 10:00 за адресою: АДРЕСА_1 буде здійснено огляд нерухомого та рухомого майна банкрута ОСОБА_1 та обмір загальної площі домоволодіння, площі всього нерухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , за присутності наступних осіб: керуючий реалізацією майна ОСОБА_1 - арбітражний керуючий Дарієнко Віктор Дмитрович, його помічники, судовий експерт - Голєв Олексій Анатолійович, найняті арбітражним керуючим охоронці майна ліквідаційної маси (т.12, а.с. 77).

У відповідь на таке повідомлення, представник боржника листом від 20.07.2022 повідомив про незгоду з ухвалою суду першої інстанції про призначення судової експертизи, намір її оскарження в апеляційному порядку, а також про те, що заявлені арбітражним керуючим вимоги є протиправними та розцінюються як вимоги вчинення дій майнового характеру з погрозою обмеження прав, свобод або законних інтересів власника майна (т.12, а.с. 78).

21.07.2022 арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. було складено Акт про неможливість здійснення огляду нерухомого та рухомого майна банкрута, з огляду на відсутність боржника та його представника за місцем знаходження майна та направленням представником боржника арбітражному керуючому листа про відмову у надані доступу до майна боржника (т.12, а.с. 92-96).

В свою чергу, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 було скасовано ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.07.2022 про призначення експертизи по справі та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про призначення будівельно-технічної експертизи.

14.09.2022 арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. звернувся до суду першої інстанції з заявою в якій просив:

- надати дозвіл на залучення на договірних засадах спеціалістів товариства із обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації» для проведення технічної інвентаризації домоволодіння та інших споруд, розташованих на земельних ділянках, що належать на праві власності членам сім`ї банкрута ОСОБА_1 із виготовленням спеціалістами ТОВ «Одеської БТІ» технічного паспорта на кожне домоволодіння із оплатою їх діяльності за рахунок боржника;

- зобов`язати банкрута ОСОБА_1 та членів його сім?ї ОСОБА_5 (мати), ОСОБА_6 (дружина) та ОСОБА_4 (син) надавати доступ в потрібній кількості раз арбітражному керуючому Дарієнку В.Д., спеціалістам ТОВ «Одеської БТІ» та помічникам арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. (не більше трьох) до всіх приміщень (кімнат, коридорів, горищ, підвалів, спалень, кухонь і т.д.), всіх без винятку будівель та споруд на земельних ділянках, для огляду майна боржника, виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації) та проведення вимірювань і інших необхідних дій по виконанню функції з управління та розпорядження майном боржника (т. 14, а.с. 43-48).

До того ж, арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. 22.09.2022 було подано до суду першої інстанції заяву (т.14, а.с. 43-57) в якій останній просив суд:

- зобов`язати ОСОБА_1 негайно передати керуючому реалізацією арбітражному керуючому Дарієнко В.Д. для ознайомлення, опису, проведення оцінки та реалізації нерухоме та рухоме майно яке належить ОСОБА_1 , а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0237 га, а також все рухоме майно, яке знаходиться за цією адресою або за іншими адресами;

- зобов`язати ОСОБА_1 негайно передати керуючому реалізацією арбітражному керуючому Дарієнко В.Д. всі наявні в нього правовстановлюючі документи на нерухоме майно та рухоме майно (крім майна, на яке не може бути звернено стягнення), яке належить ОСОБА_1 , а саме: на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 , а також все рухоме майно, яке знаходиться за цією адресою або за іншими адресами.

У вимозі від 22.09.2022 арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. просив боржника (т.14, а.с. 72-74):

- негайно передати керуючому реалізацією арбітражному керуючому Дарієнко В.Д. для ознайомлення, огляду, опису, проведення оцінки та реалізації нерухоме та рухоме майно, яке належить боржнику на праві власності, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 , а також все рухоме майно, яке знаходиться за цією адресою або за іншими адресами;

- негайно передати керуючому реалізацією арбітражному керуючому Дарієнко В.Д. всі наявні у боржника правовстановлюючі документи на нерухоме майно та рухоме майно (крім майна, на яке не може бути звернено стягнення), яке належить боржнику на праві власності, а саме: на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 , а також все рухоме майно, яке знаходиться за цією адресою або за іншими адресами.

Доказів виконання даних вимог та запитів арбітражного керуючого наявні матеріали справи не містять.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що у даному випадку усі дії, які вчиняються арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. у цій справі направленні на встановлення дійсної площі та обсягу майна, яке належить на праві власності боржникові та може бути включено до ліквідаційної маси, з метою його реалізації та подальшого задоволення вимог кредиторів.

Так, за приписами ст. 131 КУзПБ майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу. До складу ліквідаційної маси може бути включено майно, що є часткою боржника у спільній власності. У такому разі відбувається виділення частки боржника із спільного майна за правилами, передбаченими цивільним законодавством. З моменту визнання боржника банкрутом розпорядження усіма правами щодо майна, включеного до складу ліквідаційної маси, здійснює керуючий реалізацією від імені боржника. З моменту визнання боржника банкрутом і до винесення судового рішення про закриття процедури банкрутства реєстрація переходу права власності від/до боржника та обтяжень майна боржника, включаючи нерухоме майно і цінні папери, що існують в бездокументарній формі, відбувається виключно на підставі заяви керуючого реалізацією.

В свою чергу, ч. 6 ст. 131 КУзПБ визначено, що до складу ліквідаційної маси не включається житло, яке є єдиним місцем проживання сім`ї боржника (квартира загальною площею не більше 60 квадратних метрів або житловою площею не більше 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника чи житловий будинок загальною площею не більше 120 квадратних метрів) та не є предметом забезпечення, а також інше майно боржника, на яке згідно із законодавством не може бути звернено стягнення.

Так, дійсно у наявних матеріалах справи міститься, технічний паспорт будівлі, виготовлений станом на 09.06.2006 КП ОМБТІ та РОН та технічний паспорт № ТІ01:8500-9452-5572-8501, виготовлений фізичною особою-підприємцем Журанським Павлом Вікторовичем 12.08.2021, з яких вбачається, що загальна площа домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику складає 119,8 кв.м.

Разом з цим, як на тому неодноразово наголошував арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. під час розгляду даної справи, у нього існують обґрунтовані припущення, що з моменту отримання таких документів, боржником було збільшено площу вказаного домоволодіння та наразі воно може складати більш ніж 120 кв.м., та відповідно має були включено до ліквідаційної маси.

Про необхідність визначення реальної площі належного боржникові домоволодіння неодноразово наголошували й суді апеляційної та касаційної інстанції у постановах прийнятих у даній справі.

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 02.06.2022 у цій справі п. 88 постанови зазначив, що якщо б боржник не подарував домоволодіння та земельну ділянку під ним своєму сину й вказані об`єкти нерухомого майна залишались у його власності, то відповідно до приписів ч. 6 ст. 131 КУзПБ вказані домоволодіння та земельна ділянка не підлягали б включенню до складу ліквідаційної маси, оскільки площа будинку не більше 120 кв.м. Якщо керуючим реалізацією майна - арбітражним керуючим буде встановлено, що домоволодіння є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, та його площа не більше 120 квадратних метрів, у керуючого реалізацією майна будуть відсутні підстави для включення спірного майна до ліквідаційної маси.

При цьому, апеляційний господарський суд наголошує, що п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено добросовісність як стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Дії учасників цивільних та корпоративних відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Розглядаючи поняття розумності як принципу здійснення суб`єктивних цивільних прав потрібно враховувати, що розумною є поведінка особи, яка діє у межах, не заборонених їй договором або актами цивільного законодавства (постанова Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 521/17654/15-ц (провадження № 61-2858св18)).

Справедливість є однією з основних засад права та вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема у рівності всіх перед законом (третій та четвертий абзаци пункту 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

У даному випадку, на переконання колегії суддів саме поведінка боржника, а не арбітражного керуючого нє відповідає критеріям добросовісності, розумності та справедливості, оскільки останній у будь-який спосіб ухиляється від допуску арбітражного керуючого та залучених на договірних засадах осіб, задля огляду та оцінки майна боржника, визначення реальної площі належного йому домоволодіння, що як вже було вказано вище має ключове значення у даній справі, оскільки у разі якщо таке майно перевищує площу у 120 кв.м. останнє має бути включено до ліквідаційної маси з метою його реалізації та погашення існуючої заборгованості перед кредиторами.

При цьому судова колегія наголошує на тому, що погашення вимог кредиторів є пріоритетним завданням та метою процедури неплатоспроможності боржника та саме від наявності коштів, зокрема від реалізації належного боржникові майна, залежить можливість реалізації такого завдання.

В свою чергу, ухилення боржника від реального огляду, оцінки та визначення площі майна, яке належить боржникові, жодним чином не сприяє, як не виконанню арбітражним керуючим покладених на нього КУзПБ завдань, ані задоволенню вимог кредиторів.

За приписами ст. 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи користується всіма правами арбітражного керуючого відповідно до законодавства, у тому числі має право: здійснювати огляд майна боржника.

Арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний: організувати виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації), визначити його вартість; сформувати ліквідаційну масу; виконувати функції з управління та розпорядження майном боржника.

Отже у відповідності до вимог чинного законодавства, яке регулює процедуру неплатоспроможності боржника, проведення опису майна боржника, його інвентаризації та відповідно формування ліквідаційної маси є обов`язком, а не правом арбітражного керуючого.

Втім, як вже було вказано вище, боржник своїми діями та бездіяльністю чиніть перешкоди у виконанні арбітражним керуючим покладеним на нього обов`язків.

Так, у матеріалах справи міститься Акт огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , складений 18.08.2021 (т.9 а.с. 114).

З даного акту, зокрема, вбачається наступне:

« 18 серпня 2021 року о 14.00 год. арбітражний керуючий керуючий реалізацією майна Горенко О.В. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прибули по адресу: АДРЕСА_1 а згідно попередньої домовленості, яку було досягнуто між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на судовому засіданні по справі №916/2762/20, яке відбулось 12 серпня 2021 року, для перевірки дійсності розмірів приміщень згідно технічного паспорту в домоволодінні, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 в присутності адвоката Нестеренко Станіслава Васильовича, ОСОБА_4 (син банкрута) дозволив лише одному ОСОБА_7 без помічника ОСОБА_8 і без інженера по нерухомості зайти лише на земельну ділянку, на якій знаходиться домоволодіння під №2а без права перевірки розмірів приміщень і їх відповідності інформації з техпаспорту від 09.06.2006.

ОСОБА_1 відмовив арбітражному керуючому керуючому реалізацією майна ОСОБА_1 . ОСОБА_7 в можливості зайти всередину домоволодіння під №2а для здійснення огляду майна з метою перевірки відповідності дійсної загальної площі об`єкта нерухомого майна тій, яка зазначена у Технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою АДРЕСА_1 від 09.06.2006».

Суд апеляційної інстанції вважає хибними твердження, як суду першої інстанції, так й боржника з приводу зловживання арбітражним керуючим своїми правами, що зокрема полягає у залученні до огляду майна боржника сторонніх осіб, з огляду на таке.

За приписами ст. 14 КУзПБ арбітражний керуючий може мати помічника (помічників) на підставі трудового договору (контракту). Добір і прийняття на роботу помічника є виключним правом арбітражного керуючого. При цьому арбітражний керуючий зобов`язаний перевірити відповідність особи вимогам цієї статті. Права і обов`язки помічника арбітражного керуючого визначаються цим Кодексом та трудовим договором (контрактом), укладеним між арбітражним керуючим та помічником.

Помічник арбітражного керуючого надає допомогу арбітражному керуючому під час здійснення ним заходів щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та виконує доручення арбітражного керуючого для забезпечення реалізації його повноважень.

Відтак, у даному випадку, присутність помічника арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. під час огляду, інвентаризації майна боржника жодним чином не суперечить вимогам КУзПБ та не може свідчить про будь-яке зловживання з боку арбітражного керуючого своїм правом.

Також, для забезпечення виконання повноважень керуючого реструктуризацією та/або керуючого реалізацією майна боржника арбітражний керуючий може залучати на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, а за відсутності коштів у боржника - на підставі рішення зборів кредиторів за рахунок кредиторів. Дозвіл на залучення таких осіб надає господарський суд на підставі мотивованої заяви арбітражного керуючого про необхідність їх участі у справі, в якій зазначається розмір оплати їх послуг (п.5 ст. 114 КУзПБ).

З огляду на наведені законодавчі приписи, присутність під час огляду майна боржника спеціаліста, який має відповідну освіту, знання, кваліфікацію, тощо зокрема задля визначення реальної площі належного боржникові майна та проведення його оцінки, також не суперечить приписам чинного законодавства України.

Слід наголосити на тому, що Південно-західним апеляційний господарський суд у постанові від 01.09.2022, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про призначення у справі судової експертизи, наголосив на відсутності у матеріалах справи доказів залучення саме арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. на виконання повноважень керуючого реалізацією, передбачених нормами КУзПБ, у встановленому цим кодексом порядку компетентних осіб та спеціалізованих організацій з метою встановлення площі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 а чи з метою оцінки наявних у матеріалах справи технічних паспортів.

Взявши до уваги такі зауваження суду апеляційної інстанції, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. звернувся до суду першої інстанції із рядом клопотань, зокрема із клопотання про надання дозволу на залучення на договірних засадах спеціалістів для проведення технічної інвентаризації домоволодінь та інших споруд, що належать на праві власності сім`ї банкрута.

Разом з цим, ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 у задоволені заяви арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про надання дозволу на залучення на договірних засадах спеціалістів для проведення технічної інвентаризації домоволодінь та інших споруд, що належать на праві власності сім`ї банкрута ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 у справі №916/2762/20 було закрито, з огляду на те, що така ухвала не віднесена до тих, які у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства підлягають окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Разом з цим колегія суддів зауважує, що учасник справи про банкрутство має право включити заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду згідно з приписами Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги на судове рішення (ухвалу, постанову), яке є наступним після ухвали, яка не може бути оскаржена окремо, або рішення, яке є логічно та за наслідками пов`язаним із такою ухвалою.

Так, заперечення на вказану ухвалу були включені до апеляційної скарги арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича на ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.01.2024 у цій справі, яка наразі є предметом апеляційного перегляду.

Судова колегія погоджується із запереченнями арбітражного керуючого на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 у цій справі, оскільки у порушення норм процесуального права, Господарським судом Одеської області в названій ухвалі взагалі не зазначено ані обставин, які зумовили звернення арбітражного керуючого з такою заявою до суду, ані мотивів з яких суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення такої заяви.

Також, судом першої інстанції жодним чином не мотивовано на якій підставі арбітражного керуючого, якому надано право на залучення на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації, було позбавлено такої можливості, не дивлячись на попередні висновки судів вищих інстанцій, які наголошували на необхідності визначення реальної площі майна боржника.

Колегія суддів також зазначає, що названою ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 у цій справі було задоволено частково заяву керуючого реалізацією майна Боржника арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про надання дозволу на проникнення до домоволодіння, яке включене до складу ліквідаційної маси та надання дозволу на огляд прибудинкової території та земельної ділянки та заяву про зобов`язання банкрута негайно передати керуючому реалізацією для ознайомлення, опису, проведення оцінки та реалізації майно, яке належить банкруту на праві власності, а саме:

1) Встановлено боржнику ОСОБА_1 та керуючому реалізацією майна Боржника арбітражному керуючому Дарієнку Віктору Дмитровичу строк для проведення інвентаризації майна Боржника, а саме протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, з дати отримання вказаної ухвали.

2) Керуючому реалізацією майна Боржника арбітражному керуючому Дарієнку В.Д. запропонувати боржнику ОСОБА_1 3 (три) дати для проведення інвентаризації майна Боржника.

3) Зобов`язано боржника ОСОБА_1 у письмовому вигляді погодити запропоновану арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. дату та забезпечити належні умови для проведення інвентаризації майна.

2. Клопотання керуючого реалізацією майна Боржника арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про витребування у ОСОБА_1 інформації щодо реєстрації місця проживання Боржника та членів його сім`ї задоволено.

3. Зобов`язано боржника ОСОБА_1 протягом 10 (десяти) календарних днів, з дати отримання вказаної ухвали, надати суду та керуючому реалізацією майна Боржника арбітражному керуючому Дарієнку В.Д. відомості з відповідними доказами щодо місця реєстрації Боржника та членів його сім`ї, а також місця фактичного проживання, якщо воно відмінне від місця реєстрації.

З метою виконання вимог даної ухвали та проведення інвентаризації майна боржника, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. у вимозі до боржника від 01.01.2024 (т.19, а.с. 215-217) запропонував провести інвентаризацію майна боржника 18.01.2024 о 09:00, 19.01.2024 о 09:00 та 20.01.2024 о 09:00 за участю арбітражного керуючого, його помічника, одного із кредиторів та боржника, а також із залученням спеціаліста для проведення робіт, що потребують спеціальних знань.

Втім, як свідчить наявна у матеріалах справи відповідь на дану вимогу, боржник в черговий раз, безпідставно ухилився від виконання як вимог ухвали Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 у цій справі так й законних вимог арбітражного керуючого (т.20, а.с. 2-6).

Так у названій відповіді боржник зазначає, що у вимозі арбітражним керуючим запропоновано не обрання однієї з трьох дат для проведення інвентаризації, а запропоновано проведення інвентаризації протягом вказаних у вимозі трьох днів.

Однак, такі твердження боржника не узгоджуються з резолютивною частиною ухвали Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 у цій справі, якою визначено арбітражному керуючому Дарієнку В.Д. запропонувати боржнику 3 (три) дати для проведення інвентаризації майна боржника.

Тобто на виконання вимог ухвали суду, арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. у вимозі до боржника від 01.01.2024 й запропоновано провести три дати для проведення інвентаризації майна боржника, а саме 18.01.2024, 19.01.2024 та 20.01.2024.

До того ж, в чергове формально ухилившись із проведення інвентаризації майна, боржник не зазначив, яким чином проведення інвентаризації протягом трьох днів, а не наприклад одного, порушує його права та яким чином це свідчить про зловживання арбітражним керуючим своїми правами, зокрема з огляду на те, що проведення інвентаризації є його прямим обов`язком визначеним Кодексом.

Крім того, як вже було вказано вище, участь в інвентаризації майна боржника, як помічника арбітражного керуючого, так й відповідних спеціалістів, не суперечить вимогами КУзПБ.

Суд апеляційної інстанції також наголошує на тому, що за приписами ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 82 ГПК України визначено, що письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Про дату, час і місце огляду доказів за їх місцезнаходженням повідомляються учасники справи. Неявка цих осіб не є перешкодою для проведення огляду. У разі необхідності, в тому числі за клопотанням учасника справи, для участі в огляді доказів за їх місцезнаходженням можуть бути залучені свідки, перекладачі, експерти, спеціалісти, а також здійснено фотографування, звуко- і відеозапис. Про огляд доказів за їх місцезнаходженням складається протокол, що підписується всіма особами, які беруть участь в огляді. До протоколу додаються разом з описом усі складені або звірені під час огляду на місці плани, креслення, копії документів, а також зроблені під час огляду фотознімки, електронні копії доказів, відеозаписи тощо. Особи, які беруть участь в огляді доказів за їх місцезнаходженням, мають право звертати увагу суду на ту чи іншу обставину, яка, на їх погляд, має значення для повноцінного проведення огляду, встановлення обставин, які мають значення для розгляду справи, робити свої зауваження щодо протоколу огляду.

З урахуванням наведених законодавчих приписів, які надають суду право самостійно здійснити огляд доказів за їх місцезнаходженням, а також враховуючи обставини даної справи, які свідчать про те, що арбітражний керуючий протягом тривалого часу намагається встановити обсяг та площу майна, яка перебуває у власності боржника, а останній у будь-який спосіб перешкоджає вчиненню таких дій, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд, з метою встановлення дійних обставин даної справи та за дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, не був позбавлений можливості самостійно здійснити огляд майна боржника за місцем його знаходження.

Колегія суддів також критично ставиться до тверджень суду першої інстанції про те, що проведення інвентаризації шляхом огляду домоволодіння боржника, за участю сторонніх осіб, може розглядатись як проникненням у житло фізичної особи та втручання у право особи на повагу до житла, оскільки у даному випадку наявні матеріали справи свідчать про те, що арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. самостійно не вчиняв дій щодо проникнення до належного боржникові майна, а намагався протягом тривалого часу, під судовим контролем, встановити підстави для включення або не включення майна боржника, яке належить йому на праві власності, до ліквідаційної маси.

Відтак, у даному випадку пославшись на не проведення арбітражним керуючим належним чином інвентаризації майна боржника, як на підставу для його відсторонення, суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою обставини об`єктивної неможливості її проведення через наявність перешкод з боку боржника.

Слід також відзначити, що поза увагою суду першої інстанції залишилось рішення зборів кредиторів боржника від 15.01.2024, яким серед іншого визнано роботу арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. задовільною та такою, що направлена на захист інтересів кредиторів та боржника, а тому не вбачають підстав для його відсторонення (т.20, а.с. 76-82).

До того ж, не враховано місцевим господарським судом й приписів абз. 2 ч. 1 ст. 28 КУзПБ, яка визначає, що арбітражний керуючий для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією, у разі відсторонення розпорядника майна або керуючого реструктуризацією від виконання повноважень, керуючий санацією, керуючий реалізацією та ліквідатор призначаються господарським судом за клопотанням комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) чи зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи).

Так, рішенням зборів кредиторів від 15.01.2024 визначено, що у разі здійснення судом відсторонення арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., призначити керуючим реалізацією майна арбітражну керуючу Орлову Тетяну Анатоліївну.

Отже збори кредиторів скористались своїм правом на визначення кандидатури арбітражного керуючого.

Однак, судом першої інстанції таке рішення було проігноровано із посиланням на відсутність вказаного протоколу зборів кредиторів у матеріалах справи, та відсутність заяви арбітражної керуючої Орлової Т.А. про згоду на участь у справі.

Втім такі твердження суду спростовуються наявними матеріалами справи, оскільки відповідний протокол збрів кредиторів від 15.01.2024 було додано арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. до звіту від 16.01.2024 (т.20, а.с. 68-71).

В свою чергу, з огляду на таке рішення зборів кредиторів, суд першої інстанції повинен був запропонувати арбітражній керуючій Орловій Т.А. надати згоду на участь у даній справі про неплатоспроможність.

Також слід зауважити, що за приписами абз. 1 ч. 1 ст. 28 КУзПБ визначення кандидатури арбітражного керуючого визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору здійснюється лише щодо виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

В свою чергу, як вже було вказано вище, арбітражний керуючий для виконання повноважень керуючого реалізацією призначаються господарським судом за клопотанням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом безпідставно та необґрунтовано відсторонено арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. від виконання повноважень керуючого реалізацією майна боржника, що є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

При цьому, судова колегія в черговий раз наголошує на тому, що у даному випадку проведення огляду майна боржника, зокрема й з залученням відповідних спеціалістів, задля визначення реальної площі належного боржникові домоволодіння, є дійсно необхідним та важливим, оскільки з огляду на приписи ст. 131 КУзПБ, від вчинення таких дій залежить чи буде включено таке майно до ліквідаційної маси за рахунок якої будуть погашенні існуючі вимоги кредиторів, або ні.

В свою чергу, суд першої інстанції повинен сприяти встановленню таких обставин.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню із направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.01.2024 по справі №916/2762/20 - скасувати.

Справу №916/2762/20 направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Постанова, згідно з ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 29.04.2024.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Філінюк І.Г.