ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.04.2024м. СумиСправа № 920/140/24
Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., за участю секретаря судового засідання Виходцевої О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду заяву представника ТОВ «Конард» від 01.04.2024 №1/04 про стягнення з АТ «Сумиобленерго» витрат на професійну правничу допомогу (вх №1681 від 01.04.2024) та матеріали справи №920/140/24
про стягнення 2080023,80 грн
про визнання протиправним та скасування рішення комісії у справі №920/140/23
за участю представників сторін за первісним позовом:
від позивача: Андрієнко Н.О. (самопредставництво, витяг з ЄДРПОУ),
Хижняк А.В. (самопредставництво, витяг з ЄДРПОУ),
від відповідача: Кисельов В.М. (ордер серії ВМ №1045814 від 30.01.2024),
Ухвалою від 13.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/140/24 в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання; установлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.
Ухвалою від 27.02.2024 у справі №920/140/24 прийнято зустрічну позовну заяву від 16.02.2024 №1802 (вх №919 від 19.02.2024) Товариства з обмеженою відповідальністю КОНАРД до Акціонерного товариства Сумиобленерго про визнання протиправним та скасування рішення про розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, оформлене Протоколом №2 від 20.11.2023 засідання комісії філії Сумський РЕМ АТ СУМИОБЛЕНЕРГО за результатами розгляду Акту про порушення №004614 від 08.08.2023 до спільного розгляду з первісним позовом у справі №920/140/24; об`єднано в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов у справі №920/140/24.
Ухвалою від 01.04.2024 у справі №920/140/24 задоволено заяву представника Акціонерного товариства «Сумиобленерго» про закриття провадження у справі (вх №1670 від 29.03.2024); закрито провадження у справі №920/140/24 у зв`язку із відсутністю предмету спору.
Ухвалою від 01.04.2024 у справі №920/140/24 прийнято до розгляду заяву представника ТОВ «Конард» від 01.04.2024 №1/04 про стягнення з АТ «Сумиобленерго» судових витрат на професійну правничу допомогу (вх №1681 від 01.04.2024) у справі №920/140/24; задоволено усне клопотання представника АТ «Сумиобленерго» про відкладення розгляду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу; відкладено розгляд заяви ТОВ «Конард» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №920/140/24 у судове засідання на 24.04.2024, 10:30; запропоновано позивачу за первісним позовом подати письмове обґрунтування своєї позиції у справі з огляду на надану заяву.
18.04.2024 представник позивача за первісним позовом подав заперечення на заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу (вх №2218/24), відповідно до якого представник позивача за первісним позовом зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт. З огляду на зазначене представник позивача просить відмовити у задоволенні заяви представника відповідача за первісним позовом про стягнення з позивача за первісним позовом судових витрат на професійну правничу допомогу.
У судовому засіданні 24.04.2024 встановлено:
Представник позивача за первісним позовом підтримав подані заперечення та просив відмовити у задоволення зазначеної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою технічного засобу.
Враховуючи достатність часу, наданого позивачу за первісним позовом для підготовки та подання пояснень своєї позиції з огляду на заяву відповідача за первісним позовом про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, були створені сторонам усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду заяви відповідача за первісним позовом за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до статті 233 ГПК України додаткове рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Розглянувши подану заяву представника відповідача за первісним позовом, надані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується зазначена заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення такої заяви, господарський суд установив:
26.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНАРД» (далі - клієнт) та адвокатом Кисельовим Віктором Миколайовичем (далі адвокат) укладений договір про надання правової допомоги № 1/01 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1. договору клієнт доручає, адвокат зобов`язується: надавати клієнту консультації з питань правового характеру у галузі енергопостачання та господарського судочинства; організовувати ведення претензійно-позовної роботи за матеріалами, що підготовлені клієнтом; надавати клієнту правовому допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи); представляти інтереси клієнта та здійснювати його захист у судах всіх інстанцій, а також правоохоронних та контролюючих органах з усіх питань, що потребують правової допомоги, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.
Згідно з п. 4.2 договору клієнт сплачує погоджену вартість наданих послуг не пізніше 3-х днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Попередня оплата допускається. Адвокат залишає за собою право в односторонньому порядку надати весь обсяг або частину роботи безоплатно.
Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до його повного виконання.
07.03.2024 між клієнтом та адвокатом підписано акт №1 прийому-передачі адвокатських послуг, наданих за договором №1/01 від 26.01.2024 (далі акт-прийому передачі наданих послуг).
На підтвердження повноважень представника позивача за первісним позовом адвокатом надані наступні документи: ордер серії ВМ №1045814 від 30.01.2024 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії СМ №000636 від 12.11.2019.
Відповідно до ч.5 ст.130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Матеріалами справи підтверджено факт відсутності порушень чинного законодавства з боку відповідача за первісним позовом, а відтак необґрунтованого подання первісного позову з боку АТ «Сумиобленерго».
Частиною 1 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд як за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, так і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 наголосила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Відповідно до акту-приймання-передачі наданих послуг в період з 01.02.2024 по 01.03.2024 адвокат надав клієнту наступні юридичні послуги:
- ознайомлення з позовною заявою АТ «Сумиобленерго» та додатками, вивчення наданих клієнтом документів щодо причин та обставин виникнення спірних відносин з АТ «Сумиобленерго», перевірка інформації щодо АТ «Сумиобленерго», його структурних підрозділів, органів та посадових осіб, їх повноважень, перевірка чинного законодавства, що регулює відносини у сфері постачання електричної енергії, вивчення судової практики щодо відповідальності за правопорушення у сфері електропостачання, формування правової позиції у справі, а також надання юридичної консультації щодо спірних відносин з АТ «Сумиобленерго» та перспектив судового розгляду справи - 8 год.;
- підготування та направлення до АТ «Сумиобленерго» відзиву на позовну заяву про стягнення вартості не облікованої електричної енергії на суму 2080023,80 грн - 16 год.;
- підготування, направлення до АТ «Сумиобленерго» зустрічного позову про визнання протиправним та скасування рішення комісії АТ «Сумиобленерго», оформленого Протоколом засідання комісії №2 від 20.11.2023 - 24 год.;
- підготування копій документів (додатків до Відзиву та до Зустрічного позову) у 2-х примірниках - 8 год.;
- подання відзиву на позовну заяву та зустрічної позовної заяви до Господарського суду Сумської області.
Проаналізувавши матеріали справи, суд зауважує, що відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг адвокат витратив 8 годин часу на ознайомлення з позовом, вивчення всіх документів, перевірку чинного законодавства та судової практики, формування правової позиції. Разом з тим, 16 годин часу витраченого представником відповідача за первісним позовом на підготовку самого відзиву на позовну заяву та 24 години часу на підготовку зустрічного позову, є значно завищеним та не співмірним з фактично виконаним об`ємом роботи та фактично витраченим на цю роботу часом.
Суд також враховує те, що провадження у справі закрито за відсутністю предмету спору на стадії підготовчого провадження в першому ж судовому засіданні і представник відповідача за первісним позовом не мав потреби захищати правову позицію свого клієнта у судовому засіданні при розгляді справи по суті.
Таким чином, 56 годин часу на професійну правничу допомогу адвоката, вартість якої заявлена до відшкодування, лише за ознайомлення з матеріалами справи та складання процесуальних документів, за висновком суду, є істотно завищеною.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.
Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись принципами справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку про часткову відмову відповідачу за первісним позовом у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням таких критеріїв, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, завищення розміру вартості послуг адвоката щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи.
Керуючись ст. 2, 13, 126, 129, 221, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Частково задовольнити заяву представника ТОВ «КОНАРД» про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу (вх №1681 від 01.04.2024).
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення може бути оскаржене.
Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.
Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Повне додаткове рішення складено 03.05.2024.
Суддя В.Л. Котельницька