ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.04.2024 р. Справа № 914/3269/23

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., розглянувши матеріали

за скаргою Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго», місто Дрогобич, Львівська область

на дії головного державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районні Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матіїшина Андрія Ярославовича

у справі 914/3269/23

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», місто Львів

до відповідача Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго», місто Дрогобич, Львівська область

про стягнення 3 331 951,90 грн.

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області представником Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» подано скаргу б/н від 25.04.2024 (вх.№1657/24 від 25.04.2024) з вимогами: 1) Визнати неправомірні дії головного державного виконавцяДрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районіЛьвівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матіїшина Андрія Ярославовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2024 №74598494 в частині стягнення виконавчого збору; 2) Зобов`язати заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській областіЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романа Назара Олеговича вчинити дії у виконавчому провадженні №74598494 щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2024 в частині виконавчого збору.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.04.2024 скаргу передано для розгляду судді Сухович Ю.О.

Розглянувши скаргу та додані до неї документи, господарський суд дійшов висновку про відмову у прийнятті скарги до розгляду з огляду на таке.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (стаття 339 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, виконання судових рішень у господарських справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

У провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» про стягнення 3 331 951,90 грн заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за період травень-серпень 2023 року.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.02.2024 позов задоволено повністю. Постановлено стягнути з Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» 3331 951,90 грн боргу за надані послуги з розподілу природного газу та 19 991,71 грн судового збору. Вказаним рішенням постановлено розстрочити виконання рішення в частині стягнення основного боргу на 12 місяців, шляхом стягнення 11 місяців рівними частинами по 277 662,66 грн та 1 місяць 277 662,65 грн. Також рішенням ухвалено повернути Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з Державного бюджету України судовий збір в сумі 19 991,71 грн сплачений згідно платіжної інструкції № 18346 від 26.10.2023.

Вищевказане рішення в апеляційному порядку не переглядалось, відтак набрало законної сили 07.03.2014.

На виконання рішення Господарського суду Львівської області від 07.02.2024 Господарським судом Львівської області 07.03.2024 видано наказ. У наказі, зокрема, зазначено про розстрочення виконання рішення в частині стягнення основного боргу на 12 місяців, шляхом стягнення 11 місяців рівними частинами по 277 662,66 грн та 1 місяць 277 662,65 грн.

03.04.2024 постановою головного державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матіїшиним Андрієм Ярославовичем при примусовому виконанні наказу № 914/3269/23 відкрито виконавче провадження № 74598494, стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 335 194,36 грн за невиконання рішення Господарського суду Львівської області від 07.02.2024.

Скарга мотивована тим, що Комунальне підприємство «Дрогобичтеплоенерго» вважає незаконною постанову про відкриття виконавчого провадження №74598494 від 03.04.2024 в частині стягнення виконавчого збору, оскільки жодних заходів примусового виконання рішення не було здійснено. Так як КП «Дрогобичтеплоенерго» ДМР виконує рішення Господарського суду Львівської області згідно графіка розстрочки заборгованості на 12 місяців тому відсутні й підстави для стягнення державним виконавцем зі скаржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Враховуючи вищевказані обставини скаржник (боржник/відповідач) просить суд визнати незаконними дії головного державного виконавця щодо винесення постанови 03.04.2024 про відкриттявиконавчого провадження №74598494 в частині стягнення виконавчого збору та просить суд зобов`язати заступника начальника відділу примусового виконання рішеньвчинити дії у виконавчому провадженні №74598494 щодо скасуванняпостанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2024 в частині виконавчого збору.

За приписами частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 по справі №754/2223/15-ц зазначила, що норма вказаної статті є імперативною, і нею закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Доводи Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» щодо незгоди з виконанням наказу Господарського суду Львівської області у справі №914/3269/23 наведені саме як підстава неправомірності постанови державного виконавця від 03.04.2024 у ВП №74598494 про стягнення з боржника/скаржника виконавчого збору у розмірі 335 194,36 грн за невиконання рішення Господарського суду Львівської області від 07.02.2024.

Судова практика щодо таких випадків є усталеною, про що свідчать аналогічні правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №921/16/14-г/15 (провадження №12-93 гс 18) та у справі №127/9870/16-ц (провадження №14-166 цс 18), від 28.11.2018 у справі №2-01575/11 (провадження №14-425 цс 18), від 13.03.2019 у справі №545/2246/15-ц (провадження №14-639 цс 18), від 19.02.2020 у справі №382/389/17 (провадження №11-1009апп19).

У вказаних постановах Велика Палата Верховного Суду зазначила, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законодавством умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в Законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Така пряма вказівка, зокрема, міститься у частині другій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

З аналізу наведеного суд дійшов висновку, що скарга Комунального підприємства «Дрогобичтеплоенерго» не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, оскільки предметом оскарження є стягнення державним виконавцем виконавчого збору.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відмову у прийнятті до розгляду даної скарги.

При цьому суд роз`яснює скаржнику, що розгляд заявлених ним у скарзі вимог про визнання неправомірними дій головного державного виконавця та зобов`язання вчинення дії щодо скасування винесеної постанови про стягнення з боржника виконавчого збору слід здійснювати у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 74 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 234, 235, 339, 343 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ

1. Відмовити у прийнятті до розгляду скарги Комунальному підприємству «Дрогобичтеплоенерго» на головного державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районні Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матіїшина Андрія Ярославовича (вх.№1657/24 від 25.04.2024).

2. Роз`яснити Комунальному підприємству «Дрогобичтеплоенерго», що розгляд заявлених вимог слід здійснювати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки визначені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Ухвалу складено та підписано 29.04.2024

Суддя Сухович Ю.О.