ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2024 р. Справа№ 910/13689/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання Сабалдаш О.В.

за участі представників сторін згідно з протоколом судового засідання від 16.04.2024

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 (повний текст рішення складено та підписано 07.12.2023)

у справі № 910/13689/23 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація»

про стягнення 6 040 000,00 грн

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» Державне підприємство «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» (далі-відповідач) про стягнення 6 040 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 14.01.2022 у частині повернення поворотної фінансової допомоги, з огляду на що позивач просив суд стягнути 5 000 000 грн та 1 040 000 грн пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» грошові кошти у розмірі 5 000 000 грн, 905 000 грн пені та 88 575 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що строк повернення грошових коштів у розмірі 5 000 000 грн настав, відповідачем не надано доказів сплати позивачу зазначеної суми, не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку останнього зі сплати заборгованості, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у розмірі 5 000 000 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені, місцевий господарський суд, враховуючи приписи ч.6 ст. 232 ГК України здійснивши перерахунок пені зазначив, що стягненню підлягає пеня у розмірі 905 000 грн за період з 01.01.2023 по 30.06.2023, а не як просив позивач у розмірі 1 040 000 грн за період 01.01.2023 по 27.07.2023.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» звернулося 22.12.2023 (згідно до поштового трекера на конверті) до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13689/23 частково (в частині стягнення пені у розмірі 905 000 грн) та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви у відповідній частині відмовити. Судовий збір змінити у відповідній частині, замінивши цифри « 88 575» на « 75 000» грн.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Скаржник зазначає, що пеня за несвоєчасне повернення грошових коштів за Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 14.01.2022 за період з 01.01.2023 по 27.07.2023 підлягає списанню, оскільки у період дії в Україні воєнного стану, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штраф, пеня) за таке прострочення (п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/13689/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Кравчук Г.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13689/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13689/23.

29.01.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/13689/23.

У зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. на лікарняному з 22.01.2024, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у справі №910/13689/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2024 справу №910/13689/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 прийнято колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023. Розгляд справи призначено на 28.03.2024.

08.02.2024 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» надійшов відзив на апеляційну скаргу, сформований в системі «Електронний суд» 08.02.2024, у якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.03.2024 розгляд справи призначено на 16.04.2024, у зв`язку з тим, що головуючий суддя Тищенко О.В. у призначену дату судового засідання перебуватиме у відрядженні.

У судове засідання 16.04.2024 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» у судовому засіданні надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 скасувати в частині стягнення пені у розмірі 905 000 грн у та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у стягненні пені у повному обсязі.

Представник Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» у судовому засіданні також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. За доводами позивача, приписи пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не можуть бути застосовані у даній справі, оскільки це положення стосується фізичних осіб, а не юридичних осіб.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків, в межах вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 14.01.2022 між Дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» Державним підприємством «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» (надалі - Сторона-1) та Державним підприємством Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» (надалі - Сторона-2) укладено договір №Д-8-03/2022/П поворотної фінансової допомоги (надалі - Договір).

На підставі наказу Державного концерну «Укроборонпром» від 30.06.2022р. № 225 створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-радіолокація» () шляхом перетворення Державного підприємства Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» ().

У відповідності до ч. 2 ст. 108 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи. Тому, всі права та обов`язки Сторони -2 за Договором перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-радіолокація» ().

Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах визначених цим Договором, Сторона-1 надає Стороні-2 грошові кошти в якості поворотної фінансової допомоги .(надалі - Фінансова допомога), а остання зобов`язується повернути ці кошти Стороні-1 у розмірі, в порядку та у строк, визначені умовами Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору сума Фінансової допомоги за Договором становить 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень 00 коп.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що сплата Стороною-2 процентів за Фінансову допомогу Стороні-1 не передбачаються.

За умовами пунктів 3.1, 3.2, Договору, Сторона-1 перераховує Фінансову допомогу Стороні-2 шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Сторони-2, зазначений у цьому Договорі. Надання фінансової допомоги виконується одним платежем. Сторона-1 перераховує Фінансову допомогу Стороні-2 у строк, що не перевищує 30 (тридцяти) календарних днів з дати укладення цього Договору.

Сторона-2 повертає Фінансову допомогу Стороні-1 шляхом прямого банківського переказу грошових коштів у розмірі 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень 00 коп. на поточний рахунок Сторони-1, вказаний у цьому договорі (п. 4.1 Договору).

Повернення Фінансової допомоги може здійснюватися одним платежем або частинами (п. 4.1.1 Договору).

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Договору Сторона-2 зобов`язується повернути Фінансову допомогу Стороні-1 не пізніше строку дії договору (п. 7.1 Договору). Датою повернення Фінансової допомоги вважається день зарахування суми наданої Фінансової допомоги у повному обсязі (п. 2.1 Договору) на поточний рахунок Сторони-1.

За порушення строку повернення Фінансової допомоги, визначеного п. 4.2 цього Договору, Сторона-2 зобов`язується сплатити Стороні-1 пеню в розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) від суми несвоєчасно повернутої Фінансової допомоги за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБ України (п. 5.1 Договору).

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що цей договір є укладеним з моменту перерахування Фінансової допомоги Стороні-2 і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором, але не пізніше 31 грудня 2022 року.

На виконання умов договору позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 5 000 000 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 18.01.2022 по 18.01.2022.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначив про неналежне виконання відповідачем умов Договору щодо повернення поворотної фінансової допомоги, з огляду на що позивач просив суд стягнути з відповідача 5 000 000,00 грн та 1 040 000,00 грн пені за період з 01.01.2023 по 27.07.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як установлено судом, між сторонами укладено договір поворотної фінансової допомоги №Д-8-03/2022/П, згідно із яким позивач надав відповідачу в якості поворотної фінансової допомоги грошові кошти в сумі 5 000 000 грн.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 статті 1049 ЦК України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що строк повернення фінансової допомоги Стороною-2 не пізніше строку дії договору, який відповідно до п.7.1. Договору встановлено не пізніше 31.12.2022.

Відтак суд, враховуючи обставини справи дійшов висновку, що строк повернення позики настав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, жодного підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором у сумі 5 000 000 грн сторонами судового процесу до суду не подано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 5 000 000 грн, оскільки факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Вказані висновки суду першої інстанції сторонами під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції під час перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у даній справі не оспорюють ся та заборгованість у розмірі 5 000 000 грн відповідачем визнається.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 040 000,00 грн, що у свою чергу заперечує скаржник у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст.230 Господарському кодексі України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Приписами пункту 5.1. Договору передбачено, що за несвоєчасне повернення фінансової допомоги, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві пеню в розмірі 0,1 % від суми невчасно повернутої фінансової допомоги за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Виходячи з наведених вище норм права, перебіг періоду прострочення відповідачем грошового зобов`язання за Договором починається з першого дня, за терміном, коли зобов`язання мало бути виконано, а нарахування господарської санкції у вигляді пені враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, могло бути здійсненим за шість місяців прострочення виконання зобов`язання, починаючи з першого дня такого прострочення.

Здійснивши перевірку самого розрахунку пені, що був зроблений судом першої інстанції, колегія суддів вважає його арифметично вірним, та, відповідно до якого, з відповідача на користь позивача підлягала б стягненню пеня у розмірі 905 000 грн за період прострочення з 01.01.2023 по 30.06.2023.

Разом з тим, як вірно зазначає скаржник у своїй апеляційній скарзі, нарахована пеня не може бути стягнута з відповідача та підлягає списанню позивачем, оскільки період прострочення та нарахування пені з 01.01.2023 по 30.06.2023 припадає на період воєнного стану, а тому на спірні правовідносини у даній справі, щодо стягнення з відповідача пені за договорами позики розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Досліджуючи доводи апелянта про наявність підстав для застосовування до даних правовідносин положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, судова колегія зазначає наступне.

Згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та на час розгляду справи триває (продовжено до 13 травня 2024року).

Як встановлено судом вище, між відповідачем та позивачем укладено договір поворотної фінансової допомоги.

Як зазначалось вище, згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно підпункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Проаналізувавши положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що на укладений Договір про надання поворотної фінансової допомоги від 14.01.2022 № Д-8-03/2022/П у даній справі розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Тобто, нарахована позивачем пеня що перерахована судом першої інстанції у розмірі 905 000 грн за період прострочення з 01.01.2023 по 30.06.2023 у період дії в Україні воєнного стану не підлягає стягненню з відповідача, оскільки, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

За приписами пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Аналогічна правова позиція, щодо застосування пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена Верховним Судом зокрема у постанові від 06.09.2023 у справі №910/8349/22.

В силу ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 06.09.2023 у справі №910/8349/22 проаналізувавши положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, дійшов висновку про те, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України законодавець не визначає дату укладання самого договору, а мається на увазі момент виникнення у позичальника прострочення зобов`язання і чи підпадає він під дію, у даному випадку, воєнного стану.

Крім того, колегія суддів звертає увагу що аналогічні за змістом приписи щодо звільнення позичальника від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за прострочення повернення коштів за договорами позики, але з посиланням на карантин встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, також містяться у пункті 8 розділу «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України.

Згідно пункту 8 розділу «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, установлено на всій території України з 12 березня 2020 року карантин, який Кабінетом Міністрів України неодноразово продовжувався.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27.05.2023 відмінено з 30.06.2023 на всій території карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Оскільки, пеня у розмірі 905 000 грн розрахована за період прострочення з 01.01.2023 по 30.06.2023, тобто також і під час дії карантину який діяв з 12.03.2020 та закінчився 30.06.2023 (п.8 розділу «Прикінцеві положення» ГК України) така неустойка також не може бути стягнута з відповідача, оскільки, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

З урахуванням викладеного, оскільки пеня нарахована за період прострочення з 01.01.2023 по 30.06.2023, тобто в період воєнного стану, та під час дії карантину, з урахуванням того, що на спірні правовідносини між сторонами розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, та дія пункту 8 розділу «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 905 000 грн пені, оскільки вказана сума підлягає списанню позивачем.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає помилковими та необґрунтованими доводи позивача, що приписи пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не можуть бути застосовані у даній справі, оскільки це положення стосується фізичних осіб, а не юридичних осіб. Як зазначалось вище, аналогічні за змістом положення щодо звільнення позичальника від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за прострочення повернення коштів за договорами позики, містяться також у пункті 8 розділу «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частина 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведені положення законодавства, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга з доводами викладеними в ній підлягає задоволенню, а оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню частково, в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 905 000 грн, із прийняттям у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 905000 грн.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13689/23 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» грошові кошти у розмірі 5 000 000 грн слід залишити без змін.

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином.

На Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» покладається судовий збір у розмірі 75 000 грн за подачу позову та розгляд справи у суді першої інстанції, а на Дочірнє підприємство Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» в розмірі 20 362,50 грн за подачу апеляційної скарги та розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13689/23 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13689/23 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» 905 000 грн пені - скасувати частково.

3. В цій частині прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні позову щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» пені - відмовити повністю.

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2023 у справі № 910/13689/23 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» грошові кошти у розмірі 5 000 000 грн - залишити без змін.

5. Судові витрати розподілити заново.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» (вул. Ділова 5, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код: 424577572) на користь Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» (вул. Автозаводська буд.2, м. Київ, 04074; ідентифікаційний код: 05311609) 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

7. Стягнути з Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» Державного підприємства «Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» (вул. Автозаводська буд.2, м. Київ, 04074; ідентифікаційний код: 05311609) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідний інститут радіолокаційних систем «Квант-Радіолокація» (вул. Ділова 5, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код: 424577572) 20 362,50 (двадцять тисяч триста шістдесят дві) грн 50 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

8. Видачу наказів на виконання даної постанови у справі №910/13689/23 доручити Господарському суду міста Києва.

9. Матеріали справи № 910/13689/23 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текс постанови підписано 24.04.2024.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

Є.Ю. Шаптала