ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"01" травня 2024 р. Cправа № 902/462/24

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД" №б/н від 29.04.2024 (вх. канцелярії суду № 01-48/21/24 від 30.04.2024) про вжиття заходів забезпечення позову, поданої у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД" (вул. Кулібіна, буд. 11, оф. 20, м. Київ, 03062)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (Хмельницьке шосе, 13, кімната 502, м. Вінниця, 21036)

про стягнення 5926827,05 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" про стягнення 5926827,05 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки бітуму дорожнього №19/12Б від 25.03.2019 в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" 5926827,05 грн, з яких: 3331343,9 грн - основного боргу; 1989309,57 грн - інфляційних втрат та 606173,58 грн - 3% річних.

Ухвалою суду від 29.04.2024 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/462/24 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 28.05.2024 об 11:30 год.

В підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява представника позивача №б/н від 29.04.2024 (вх. канцелярії суду № 01-48/21/24 від 30.04.2024) про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 902/462/24 шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ТОВ "Мего ЛТД" та/або заборони відповідачу проводити в будь - якому вигляді відчуження рухомого та нерухомого майна ТОВ "Мего ЛТД".

Заяву про забезпечення позову заявник (позивач) аргументує тим, що в судах різних інстанцій перебувають три справи за позовами ТОВ "ЕНКІБУД" до ТОВ "Мего ЛТД", а саме:

1. Справа № 902/1538/23, по якій до ТОВ "Мего ЛТД" пред`явлені позовні вимоги на загальну суму 1 056 742,48 грн, судові витрати в загальній сумі 28 351,14 грн.

2. Справа № 902/79/24, по якій до ТОВ "Мего ЛТД" пред`явлені позовні вимоги на загальну суму 4 547 898,59 грн, судові витрати в сумі 68 218,48 грн.

3. Справа № 902/76/24, по якій до ТОВ "Мего ЛТД" пред`явлені позовні вимоги на загальну суму 1 671 293,84 грн, судові витрати в сумі 25 069,14 грн.

Таким чином, станом на 29.04.2024 загальна сума позовних вимог ТОВ "ЕНКІБУД" до ТОВ "Мего ЛТД" з врахуванням даної справи становить 13 202 761,96 грн та судових витрат - 255 541,18 грн. При цьому ТОВ "Мего ЛТД" намагається усіляко максимально затягнути розгляд справ, подаючи ряд безпідставних клопотань.

Водночас позивачем встановлено, що ТОВ "Мего ЛТД" є боржником у п`яти виконавчих провадженнях №№ 74178484, 74178583, 74178758, 74178332, 74178407, загальна сума заборгованості за якими становить більше 2 млн. грн. Вказані виконавчі провадження відкриті на виконання 5 (п`яти) наказів Господарського суду Вінницької області від 12.02.2024.

Наведене, на думку заявника, свідчить, що з ТОВ "Мего ЛТД" вже близько двох місяців неможливо стягнути зазначені борги, а вказана сума заборгованості по цих виконавчих провадженнях, яка примусового стягується з ТОВ "Мего ЛТД", є незначною у порівнянні з обсягом претензій ТОВ "ЕНКІБУД" до ТОВ "Мего ЛТД".

Дослідивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД" №б/н від 29.04.2024 (вх. канцелярії суду № 01-48/21/24 від 30.04.2024) про вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує таке.

Згідно із ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов, зокрема, забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів, можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном), свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

За таких обставин (звернення із позовом про стягнення грошових коштів) саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (правова позиція Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22). Аналогічних правових висновків дотримується Верховний Суд також у своїй постанові від 06.10.2022 у справі №905/446/22.

У п. 24 постанови ОП ВС КГС від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 викладено такі висновки:

"Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами Відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для Позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та Позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із Позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника."

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.02.2021 по справі № 643/12369/19 (провадження № 61-21685св19) звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Так, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

В даному спірному випадку, з урахуванням предмету та підстав позову, суд приходить до висновку, що обґрунтованим та достатнім способом забезпечення позову є накладення арешту на майно, оскільки майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Водночас заборона відповідачу у відчуженні майна є надмірним заходом забезпечення позову.

Крім того, захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, є належним видом забезпечення позову, про що викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 та постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, а також підтримано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 922/1856/23 від 21.09.2023.

Аналізуючи зміст пунктів 24 та 31 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, слідує висновок, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та на майно може застосовуватися як окремо так і в сукупності. При цьому піддане арешту майно обмежується розміром позову.

Така позиція також відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.08.2023 у справі № 922/875/23. Водночас Верховний Суд в даному випадку не обмежувався переліком майна, яке підлягає арешту в межах ціни позову без з`ясування вартості останнього.

З огляду на викладене вище, у даному випадку, за висновками суду, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ТОВ "Мего ЛТД" направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту, забезпечення ефективного вирішення існуючого спору та реального виконання рішення суду.

Надаючи оцінку обґрунтованості вжиттю заходів забезпечення позову з огляду на зазначені вище правові висновки Верховного Суду, на думку суду, такі обставини як: наявність низки судових проваджень, відповідачем за якими є ТОВ "Мего ЛТД"; процесуальна поведінка відповідача у вказаних судових провадженнях щодо заперечення отримання товарів за низкою видаткових накладних; наявність значної непогашеної заборгованості ТОВ "Мего ЛТД" за відкритими виконавчими провадженнями; тривалість непогашення простроченої заборгованості (протягом більше трьох років) за договором поставки №19/12Б від 25.03.2019 у цій справі стверджують про відсутність бажання у відповідача добросовісно виконувати умови господарських зобов`язань в частині здійснення розрахунків за отриманий товар, а відтак можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною.

Також забезпечуючи позов, суд враховує і те, що за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження.

При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

Отже накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його конституційних прав на володіння та користування вказаним майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 915/373/20 та від 03 грудня 2021 року у справі № 910/4777/21.

Отже, з урахуванням наведеного, обґрунтованим є забезпечення позову в межах суми, що є предметом спору - 5926827,05 грн та без обмеження переліку належного відповідачу майна.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД" №б/н від 29.04.2024 (вх. канцелярії суду № 01-48/21/24 від 30.04.2024) про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 902/462/24 підлягає частковому задоволенню, оскільки у такій заяві не зазначено про накладення арешту в межах ціни позову, а також визнано надмірним застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони відповідачу проводити в будь - якому вигляді відчуження рухомого та нерухомого майна ТОВ "Мего ЛТД".

Керуючись ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД" №б/н від 29.04.2024 (вх. канцелярії суду № 01-48/21/24 від 30.04.2024) про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 902/462/24 задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (Хмельницьке шосе, 13, кімната 502, м. Вінниця, 21036, ), у межах ціни позову 5926827,05 грн.

3. Згідно з приписами ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

4. Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку протягом 3 років.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД" (вул. Кулібіна, буд. 11, оф. 20, м. Київ, 03062, ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" (Хмельницьке шосе, 13, кімната 502, м. Вінниця, 21036, ).

5. За приписами ч. 8 ст. 140, п. 4 ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник ухвали надіслати учасникам справи до Електронних кабінетів ЄСІТС, а також засвідчений гербовою печаткою суду примірник ухвали надіслати позивачу рекомендованим листом.

Дата складання повного тексту ухвали 01.05.2024.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Кулібіна, буд. 11, оф. 20, м. Київ, 03062.