ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"15" квітня 2024 р. Справа № 924/262/24

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Крупській В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" м. Запоріжжя

про стягнення 93366,00грн пені, 167580,00грн штрафу 7%, 478800,00грн штрафу 20%

За участю:

від позивача: Максимчук О. згідно Витягу з ЄДР (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Хілько А.С. згідно Ордера серія АР№1170211від 01.04.2024 (в режимі відеоконференції)

З оголошенням перерви в судовому засіданні 08.04.2024.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 240 ГПК України, в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ВСТАНОВИВ:

04.03.2024 на адресу Господарського суду Хмельницької області через систему "Електронний суд" від Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" м. Запоріжжя про стягнення 93366,00грн пені, 167580,00грн штрафу 7%, 478800,00грн штрафу 20%.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що внаслідок неналежного виконання умов Договору поставки №53-124-08-22-17972 від 28.06.2022 щодо своєчасної поставки товару заявлено до стягнення з відповідача 93366,00грн пені та 167580,00грн штрафу у розмірі 7%, нарахованого відповідно до п. 8.2 Договору, а також 478800,00грн штрафу у розмірі 20%, нарахованого відповідно до п. 8.3 Договору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024, позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 07.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/262/24 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 12год. 30хв. 25.03.2024.

Ухвалою суду від 25.03.2024 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 12:00год. 08.04.2024.

01.04.2024 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№05-08/1303/24) про зменшення штрафних санкцій, в якому просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90 відсотків. В обгрунтування поданого клопотання зазначає про те, що з початком збройної агресії проти України усі громадяни України та підприємства опинилися у скрутному становищі, армія окупантів доволі швидко просувалася в глиб території України у зв`язку із чим громадяни були змушені переміщуватися до більш безпечних місць задля збереження власного життя та життя близьких людей та членів сім`ї. Також через масований ракетний обстріл у ряді областей застосували аварійні відключення електроенергії, зокрема і в Запорізькій області були періодичні відключення, через, що виробник і відповідач також не мав можливості працювати в повному обсязі. Територія Запорізької області майже на 60% є окупованою, а саме місто Запоріжжя стало прифронтовим і тому кожного дня життєві обставини змінюються, що в свою чергу призводить до несподіваних наслідків, що стало причиною належного виконання відповідачем умов договору. Представник відповідача наголошує, що позивачу не було завдано збитків виходячи із змісту ст.16 Цивільного кодексу України. Звертає увагу суду на те, що позивачем не наведено жодних доказів негативних наслідків прострочення виконання зобов`язання відповідачем, не надано доказів скрутного матеріального становища та на те, що відповідач виконав умови договору та вжив всі можливі заходи задля як найшвидшого виконання умов Договору.

Враховуючи, що збитки позивачу завдані не були, а також те що відповідач поставив вказаний товар та виконав умови договору, відповідач вважає, що застосування до підприємства відповідача санкцій у розмірі визначеному позивачем, призведе до сплати надмірно великих штрафних санкцій.

Вважає, що відповідач повинен понести відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язання, але в справедливому та розумному розмірі.

05.04.2024 від представника позивача надійшли письмові заперечення (вх.№05-22/2560/24) проти задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій. У запереченнях представник позивача зазначає про те, що штрафні санкції за несвоєчасну поставку товару передбачені умовами пункту 8.2 та 8.3 укладеного між сторонами Договору поставки від 28.06.2022 №53-124-08-22-17972. Наголошує, що безпідставне зменшення розміру штрафних санкцій судом фактично нівелює інститут цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що в свою чергу призводить до безкарності боржника перед кредитором в частині дисципліни виконання господарських зобов`язань, може бути розцінене як порушення балансу сторін та втручання у договірні відносини.

Зауважує, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставинами, які відповідно до приписів чинного законодавства і умов Договору можуть бути визнані форс-мажором, і неможливістю своєчасної поставки товару за Договором, в тому числі не надав суду обумовленого пунктом 7.2. Договору сертифікату (довідки) Торгово-промислової палати України або інших компетентних органів. Поданий відповідачем до суду висновок Запорізької торгово-промислової палати від 26.01.2023 №03.4/108 про істотну зміну обставин не підтверджує наявності саме форс-мажорних обставин, причинно-наслідкового зв`язку між такими обставинами і об`єктивною неможливістю своєчасного виконання відповідачем обов`язків щодо поставки товару за Договором. Зазначений висновок виданий Запорізькою ТПП про настання істотної зміни обставин при виконанні умов Договору, які за твердженням ТПП можуть бути підставою для внесення змін до умов Договору, а саме - щодо строків поставки товару.

Звертає увагу суду на те, що відповідач не надав суду жодних доказів, зокрема щодо фінансової звітності підприємства, виписки з банків щодо наявності/відсутності грошових коштів на рахунках, інших доказів тяжкого фінансового стану, які б вказували на те, що стягнуті рішенням суду штрафні санкції становитимуть для цього підприємства значний тягар, і у зв`язку з чим даному випадку наявні виняткові обставини, з урахуванням яких суд міг скористатися своїм правом та зменшити розмір штрафних санкцій.

Фінансовий стан позивача ускладнився зараз ще більше через зменшення грошових надходжень відповідача за відпущену на ринок електроенергію у зв`язку початком військової агресії збройних сил російської федерації проти України і введенням в Україні воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, який триває з 24.02.2022 по теперішній час, а також триваючою окупацією військовими формуваннями російської федерації значної частини виробничих потужностей позивача, а саме Запорізької АЕС у м. Енергодар Запорізької області. З 04.03.2022 місто Енергодар Запорізької області та відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" відповідача (ВП ЗАЕС) були захоплені збройними силами російської федерації та до теперішнього часу перебувають в тимчасовій окупації, що є загальновідомим фактом і не потребує доказування.

До заперечень позивачем додано докази, в підтвердження викладених обставин та заперечень.

08.04.2024 в судовому засіданні судом оголошено перерву на 14:30год. 15.04.2024, про що постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні 15.04.2024 (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, а також заперечив щодо зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.04.2024 (в режимі відеоконференції) просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, висловлені в судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

28.06.2022 між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" (Постачальник) було укладено Договір поставки №53-124-08-22-17972.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю у передбачені цим Договором строки товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та з кодом згідно УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в Специфікації №1 (додаток №1 до Договору), та є невід`ємною частиною Договору.

Предметом поставки по даному Договору є товар: код ДК 021:20-4 Теплообмінники, кондиціонери повітря, холодильне обладнання та фільтрувальні пристрої (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 1.3 Договору, місцем виконання цього Договору є м. Нетішин Хмельницької області.

Відповідно до п. 3.1 Договору, строк поставки товару становить 90 днів з дати укладення сторонами цього Договору, але не пізніше дати припинення воєнного стану оголошеного Указом Президента від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" (із змінами).

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що поставка товару здійснюється транспортом і за рахунок Постачальника на умовах DDP згідно з ІНКОТЕРМС 2020 на склад Вантажоодержувача за адресою: Хмельницьке відділення ВП "Складське господарство" / склад №10, вул. Енергетиків, 36, м. Нетішин, Хмельницька обл., 30100.

Пунктом 3.5. Договору визначено, що датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної / товарно-транспортної накладної Вантажоодержувачем.

Згідно з п.п. 3.7, 3.8, 3.9 Договору, приймання товару здійснюється на складі Вантажоодержувача у відповідності до супровідних документів.

Приймання товару за якістю та кількістю здійснюється згідно з вимогами Стандарту Державного підприємства "НАЕК "Енергоатом" СОУ НАЕК 038:2021 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії".

Якщо під час приймання-передачі товару на складі Вантажоодержувача буде встановлено, що товар за технічними характеристиками, технічною супровідною документацією, не відповідає умовам Договору, нормам, Вантажоодержувач має право в односторонньому порядку відмовитись від подальшого приймання такого товару та повернути його Постачальнику без будь - яких фінансових наслідків для себе.

Відповідно до п.п. 3.10, 3.11 Договору, у разі поставки неякісного, некомплектного, дефектного товару, товару, що не відповідає умовам Договору, а також при недопоставці товару - Покупець письмово повідомляє (рекомендованим листом з описом вкладення та з повідомленням про вручення) Постачальника про виявлені невідповідності товару

Постачальник зобов`язується здійснити за свій рахунок заміну неякісного (некомплектного) товару, товару, що не відповідає умовам Договору чи допоставити його в 20-ти денний строк з моменту одержання повідомлення Покупця про виявлення невідповідностей товару, та/або про установлення факту недопоставки (недоукомплектування) товару.

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 Договору, ціна товару по Договору становить 1995000,00грн, крім того ПДВ 20% 399000,00грн, всього ціна Договору 2394000,00грн.

Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по Договору визначається Специфікацією №1 (Додаток 1 до Договору).

Відповідно до п.п. 6.3.1, 6.3.2, 6.3.4, 6.35 п. 6.3 Договору, Постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечити поставку товару у строки, встановлені Договором; забезпечити відповідність якості товару, що поставляється, умовам Договору; протягом гарантійного строку товар та/або його складові частини, які виявляться дефектними чи такими, що не відповідають умовам договору, усунути за свій рахунок виявлені недоліки чи замінити дефектні частини у строки погоджені з Покупцем, але не більше 20 календарних днів з дати отримання повідомлення (направлене рекомендованим листом з описом вкладення та з повідомленням про вручення) від Покупця про виявленні недоліки; поставлені товари, які не відповідають специфікації Договору (неналежної якості, без належного оформлення документів тощо) на вимогу Покупця вивезти такий товар зі складів Вантажоодержувача в строк 3 днів або укласти з Вантажоодержувачем Договір про надання послуг відповідального зберігання на період з дати, коли товар мав бути вивезений до повного врегулювання (усунення) невідповідностей, виявлених в процесі вхідного контролю. У випадку відмови Постачальника від укладання Договору про відповідальне зберігання, останній зобов`язаний відшкодувати Вантажоодержувачу відповідні витрати, пов`язані із відповідальним зберіганням, які підтверджуються розрахунками Вантажоодержувача.

Пунктами 8.2, 8.3 Договору, сторони погодили, що за порушення строку поставки товару Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф в розмірі 7 % від вказаної вартості.

У випадку невиконання Постачальником зобов`язань, визначених п.3.11 та п.6.3.4 Договору, Постачальник зобов`язується сплатити Покупцю штраф, за порушення строку заміни або допоставки (доукомплектування) Товару, в розмірі 20% від вартості Товару, який підлягає заміні або допоставці (доукомплектування).

Пунктом 9.4 Договору визначено, що даний договір пов`язаний з діяльністю відокремленого підрозділу "Хмельницька АЕС" ДП "НАЕК "Епергоатом", якому надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (ДП "НАЕК "Енергоатом"), в зв`язку з чим територіальна підсудність справ за участю ВП ХАЕС відповідно до вимог статті 29 ГПК України визначається за місцезнаходженням ВП ХАЕС.

Відповідно до п.п. 11.1, 11.4 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до 31.12.2022, а в частині оплати за поставлений товар та виконання гарантійних зобов`язань. що передбачені цим Договором - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань.

Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії Договору.

Згідно з п.п. 13.1, 13.2 Договору, Додатками до Договору є: Специфікація №1 (додаток №1 до Договору) та Технічна специфікація (додаток №2 до Договору).

Договір підписаний директорами сторін та скріплений відтиском печаток сторін.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження розірвання або визнання недійним Договору від 28.06.2022.

14.10.2022 між сторонами підписано Додаткову угоду №1, згідно якої сторони прийшли до згоди прийняти до виконання Специфікацію Додаток №1 до Додаткової угоди №1 Договору від 28.06.2022 та Технічну специфікацію Додаток №2 до Додаткової угоди №1 Договору від 28.06.2022 (п. 1 Угоди).

Специфікація Додаток №1 до Договору від 28.06.2022 та Технічна специфікація Додаток №2 до Договору від 28.06.2022 втрачає чинність з дати підписання даної Додаткової угоди (п. 2 Угоди).

У п.3 додаткової угоди сторони погодили продовжити до 21.11.2022 строк поставки по Договору від 28.06.2022.

По всіх інших питаннях, що не обумовлені даною Додатковою угодою, сторони керуються умовами Договору поставки від 28.06.2022 (п. 4 Угоди).

Дана угода є невід`ємною частиною Договору поставки від 28.06.2022 (п. 5 Угоди).

Додатками до угоди є: Специфікація №1 (Додаток №1) та Технічна специфікація (Додаток №2).

28.11.2022 між сторонами підписано Додаткову угоду №2, згідно якої, відповідно до п. 12.2 Договору від 28.06.2022 сторони погодили продовжити до 10.12.2022 строк поставки товару за Договором від 28.06.2022 (п. 1 Угоди).

По всіх інших питаннях, що не обумовлені даною Додатковою угодою, сторони керуються умовами Договору поставки від 28.06.2022 (п. 2 Угоди).

Додаткова угода №2 набирає чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (п. 3 Угоди).

Дана угода є невід`ємною частиною Договору поставки від 28.06.2022 (п. 4 Угоди).

14.12.2022 позивач звернувся із листом за №61-12292/15800 до відповідача, в якому, посилаючись на умови розділу 3 Договору від 28.06.2022 та п. 1 Додаткової угоди №2 від 28.11.2022 просив виконати постачання кондиціонерів автономних 2АК25-60/6 у кількості 2шт. згідно Специфікації №1.

Листом від 25.01.2023 за №61-713/1314 позивач звернувся до відповідача, в якому повідомив про те, що при проведенні вхідного контролю продукції, яка надійшла від ТОВ "Елтранс Україна" згідно з Договором від 28.06.2022 виявлені невідповідності умовам вищевказаного Договору.

Відповідно до СОУ 038:2021 оформлено довідку про виявлені невідповідності на етапі ВК-1 від 20.01.2022 №Д1-10-8-24. В листі, позивач просив невідкладно прийняти відповідні міри щодо врегулювання невідповідностей. До листа долучено копію довідки №Д1-10-8-24 від 20.01.2022.

Листом від 03.02.2023 за №61-936/1881 позивач звернувся до відповідача, в якому повідомив, що на продукцію, яка була поставлена згідно з Договором від 28.06.2022 оформлено акт на забраковану продукцію від 23.01.2023 №0.ЦВ.0064.АК-23.

В листі, позивач, посилаючись на п. 3.11 Договору, просив організувати вивезення забракованої продукції, а саме, кондиціонер автономний 2АК25-60/6 в кількості 2шт, що зберігається в ізоляторі траку складу №10 ХВ ВП СГ. До листа долучено Акт на забраковану продукцію від 23.01.2023 №0.ЦВ.0064.АК-23.

Як стверджується матеріалами справи, 19.01.2023, згідно видаткової накладної №209 від 23.12.2022 відповідач поставив позивачу товар (кондиціонер автономний 2АК25-60/6 (код УКТ ЗЕД 8415) в кількості 2шт. на суму 2394000,00грн (з ПДВ).

Вказаний товар не був прийнятий Вантажоодержувачем (Покупцем), оскільки в ході приймання цієї продукції і проведення згідно з умовами пунктів 3.7. та 3.8 Договору вхідного контролю ВК-1 було встановлено факт невідповідності такої продукції умовам Договору (комплект поставки кондиціонерів автономних 2АК25-60/6 не відповідав технічній специфікації до Договору, відсутнє заводське маркування), про що було складено Довідку про виявлені невідповідності на етапі ВК-1 від 20.01.2023 №Д1-10-8-24, а також складено відповідний Акт на забраковану продукцію від 23.01.2023 №0.ЦВ.0064.АК-23, які знаходяться в матеріалах справи.

Листом від 29.03.2023 №0163/03-23 відповідач звернувся до позивача, в якому повідомив про те, що в період з 04.04.2023 по 06.04.2023 ним будуть направлені для Покупця автономні кондиціонери 2АК25-60/6 в кількості 2шт. з технічними характеристиками відповідно до технічних вимог ВП "Хмельницька АЕС", а також просив прийняти продукцію та погодити вивезення автономних кондиціонерів, які були відвантажені 23.12.2022 згідно видаткової накладної від 23.12.2022 №209.

05.04.2023 згідно видаткової накладної №56 відповідач поставив позивачу кондиціонер автономний 2АК25-60/6 (код УКТ ЗЕД 8415) в кількості 2шт. на суму 2394000,00грн (з ПДВ), які позивач отримав, про що відповідальний працівник підприємства засвідчив своїм підписом на відповідній накладній.

25.04.2023 позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію за №45-30-828/6779 з проханням у семиденний строк з моменту її отримання сплатити штрафні санкції, передбачені умовами Договору від 28.06.2022, у зв`язку із простроченням поставки товару.

Претензія залишена останнім без відповіді та належного реагування.

Враховуючи те, що відповідач поставив товар з порушенням термінів, визначених умовами Договору від 28.06.2022, які в подальшому були продовжені Додатковою угодою №1 від 14.10.2022 та Додатковою угодою №2 від 28.11.2022, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 93366,00грн пені та 167580,00грн штрафу у розмірі 7%, відповідно до п. 8.2 Договору, а також 478800,00грн штрафу у розмірі 20%, відповідно до п. 8.3 Договору.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом береться до уваги таке.

Відповідно до Закону України від 06.02.2023 року №2896-IX, постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1420 та Закону України 15.05.2003 №755-IV 11.01.2024 державним реєстратором (приватним нотаріусом Федоровою К.І.) у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) проведено державну реєстрацію:

- утворення юридичної особи - Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (АТ "НАЕК "Енергоатом", , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в результаті перетворення Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (ДП "НАЕК "Енергоатом", , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3);

- припинення юридичної особи - Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (ДП "НАЕК "Енергоатом", , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в результаті її реорганізації (перетворення) в Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (АТ "НАЕК "Енергоатом", , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3).

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1420, відокремлені підрозділи ДП "НАЕК "Енергоатом" із дня державної реєстрації Акціонерного товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи акціонерного товариства (філії, представництва).

Наказом АТ "НАЕК "Енергоатом" від 12.01.2024 №01-1-н встановлено, що у складі AT "HAEK "Енергоатом" з дня державної реєстрації його утворення (з 11.01.2024) відокремлені підрозділи (в тому числі і філія "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (місцезнаходження: 30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд.20, ) діють на підставі раніше затверджених положень про них до затвердження в установленому порядку нових положень.

Отже, з урахуванням наведеного, з 11.01.2024, новоутворена шляхом перетворення юридична особа Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" є правонаступником усіх прав та обов`язків юридичної особи, яка припиналася Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", в тому числі й усіх прав і обов`язків Покупця за Договором від 28.06.2022, який є предметом позову у даній справі.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Правочином, згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правовідносини, що склались між сторонами є правовідносинами з поставки.

Частинами 1, 2, 6 статті 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.06.2022 між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" (Постачальник) було укладено Договір поставки №53-124-08-22-17972, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю у передбачені цим Договором строки товар, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та з кодом згідно УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в Специфікації №1 (додаток №1 до Договору), та є невід`ємною частиною Договору.

Предметом поставки по даному Договору є товар: код ДК 021:20-4 Теплообмінники, кондиціонери повітря, холодильне обладнання та фільтрувальні пристрої (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору, строк поставки товару становить 90 днів з дати укладення сторонами цього Договору, але не пізніше дати припинення воєнного стану оголошеного Указом Президента від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" (із змінами).

В подальшому, сторонами погоджено та підписано Додаткову угоду №1 від 14.10.2022, якою, поміж-іншого, продовжено до 21.11.2022 строк поставки товару, та Додаткову угоду №2 від 28.11.2022, якою поміж-іншого, продовжено строк поставки товару до 10.12.2022.

Судом встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи видаткової накладної №209 від 23.12.2022 відповідач поставив позивачу товар (кондиціонер автономний 2АК25-60/6 (код УКТ ЗЕД 8415) в кількості 2шт. на суму 2394000,00грн (з ПДВ), який не відповідав умовам Договору та технічній специфікації до Договору, про що відповідальними працівниками підприємства позивача складено Довідку про виявлені невідповідності на етапі ВК-1 від 20.01.2023 №Д1-10-8-24 та Акт на забраковану продукцію від 23.01.2023 №0.ЦВ.0064.АК-23.

05.04.2023 згідно видаткової накладної №56 відповідач поставив позивачу кондиціонер автономний 2АК25-60/6 (код УКТ ЗЕД 8415) в кількості 2шт. на суму 2394000,00грн (з ПДВ), які позивач прийняв, про що відповідальний працівник підприємства засвідчив своїм підписом на відповідній накладній.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем здійснено виконання зобов`язань щодо поставки товару з порушенням строків, визначених п. 3.1 Договору від 28.06.2022, Додаткової угоди №1 від 14.10.2022, Додаткової угоди №2 від 28.11.2022.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктами 8.2, 8.3 Договору, сторони погодили, що за порушення строку поставки товару Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого (недопоставленого) в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф в розмірі 7 % від вказаної вартості.

У випадку невиконання Постачальником зобов`язань, визначених п. 3.11 та п. 6.3.4 Договору, Постачальник зобов`язується сплатити Покупцю штраф, за порушення строку заміни або допоставки (доукомплектування) Товару, в розмірі 20% від вартості Товару, який підлягає заміні або допоставці (доукомплектування).

Як стверджується матеріалами справи, відповідач допустив прострочення виконання зобов`язання щодо поставки товару з 11.12.2022 по 18.01.2023 (39 календарних днів).

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення суми 93366,00грн пені, 167580,00грн штрафу у розмірі 7% та 478800,00грн штрафу у розмірі 20% (за період з 11.12.2022 по 18.01.2023 включно), суд вважає їх арифметично вірними та правомірно нарахованими.

Відповідач у своєму клопотанні (вх.№05-08/1303/24 від 01.04.2024) просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90 відсотків.

Суд зазначає, згідно з частиною 1 статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами частини 4 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо вона значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень частини 3 статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, суди повинні виходити з фактичних обставин, встановлених у кожній справі на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами статті 86 ГПК України, тобто судами повинні досліджуватися конкретні обставини справи щодо ступеня виконання умов договорів, розміру заборгованості, майнового стану сторін тощо.

Застосоване у статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суд користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи обставини, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Так, зокрема, неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Частиною 2 статті 216 ГК України унормовано, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Відповідач у своєму клопотанні про зменшення штрафних санкцій вказує про те, що з початком збройної агресії проти України, через масований ракетний обстріл у ряді областей застосували аварійні відключення електроенергії, зокрема і в Запорізькій області були періодичні відключення, через, що виробник і відповідач також не мав можливості працювати в повному обсязі.

Територія Запорізької області майже на 60% є окупованою, а саме місто Запоріжжя стало прифронтовим, що в свою чергу призводить до несподіваних наслідків, що стало також причиною належного виконання відповідачем умов договору від 28.06.2022.

Суд бере до уваги, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Отже, справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження суд у відповідному рішенні визначає конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності.

Наявність у кредитора можливості стягувати з споживача надмірні грошові суми як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Суд в даному конкретному випадку враховує, що відповідачем добровільно поставлено товар, у зв`язку з несвоєчасною поставкою якого, позивачем нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції, непоставка товару існувала протягом нетривалого періоду.

Отже, враховуючи вище зазначене, з урахуванням важливості та необхідності дотримання балансу інтересів сторін у даному конкретному випадку, виходячи з міркувань розумності та справедливості, беручи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, характер господарської діяльності, її суспільне значення, а також сумлінне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки товару, господарський суд вбачає наявність низки виняткових обставин, з якими законодавством пов`язується можливість реалізації судом дискреційних повноважень для зменшення розміру пені та штрафу.

З огляду на вказане, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін та верховенства права, обґрунтованим, розумним та справедливим суд вважає зменшення розміру пені та штрафу на 50%.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 46683,00грн пені, 83790,00грн штрафу 7%, 239400,00грн штрафу 20%. В стягненні 46683,00грн пені, 83790,00грн штрафу 7%, 239400,00грн штрафу 20% суд відмовляє у зв`язку з їх зменшенням судом.

При розподілі витрат зі сплати судового збору судом враховується, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі частини третьої статті 551 ЦК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення. Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 902/339/16, від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 05.04.2018 у справі № 917/1006/16.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 75, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтранс Україна" (м. Запоріжжя, вул. Кольорова, 7, ) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) 46683,00грн (сорок шість тисяч шістсот вісмдесят три гривні 00 копійок) пені, 83790,00 (вісімдесят три тисячі сімсот дев`яносто гривень 00 копійок) штрафу 7%, 239400,00грн (двісті тридцять дев`ять тисяч чотириста гривень 00 копійок) штрафу 20%, 8876,95 (вісім тисяч вісімсот сімдесят шість гривень 95 копійок) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті суми у позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 25.04.2024.

Суддя В.О. Кочергіна

Виготовлено 3 примірники:

1-до справи (в паперовому екз.),

2-позивачу АТ "НАЕК "Енергоатом" (до електронного суду),

3- відповідачу ТОВ "Елтранс Україна (до електронного суду).