ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м.Харків Справа №913/49/24

Провадження №16/913/49/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Комунального закладу "Луганський обласний ліцей фізичної культури і спорту", м. Кремінна Луганської області

про стягнення 42071,21 грн

Суддя Шеліхіна Р.М.

без виклику (повідомлення) учасників справи,

в с т а н о в и в:

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Комунального закладу "Луганський обласний ліцей фізичної культури і спорту" в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за природний газ, поставлений згідно з Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2501 у сумі 27834,24 за період - листопад 2021 року, а також 3% річних у сумі 1670,05 грн за період з 01.01.2022 по 31.12.2023, пеню у сумі 3370,61 грн за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 та інфляційні втрати у сумі 9196,31 грн за період з 01.01.2022 по 31.12.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач порушив свої зобов`язання в частині своєчасної оплати поставленого природного газу.

Позивач просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2024 справа передана на розгляд судді Шеліхіній Р.М.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 26.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача у справі є: 92900, м. Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області, вул.Декабристів буд. 1Б.

За інформацією Акціонерного товариства «Укрпошта», розміщеній на офіційному вебсайті (https://offices.ukrposhta.ua), відділення в м. Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області тимчасово не функціонує, а тому пересилання поштової кореспонденції до вказаного населеного пункту наразі є неможливим.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, до якого включена Кремінська міська територіальна громада, територія якої є тимчасово окупованою.

У витязі з ЄДР міститься офіційна електронна адреса відповідача - , на підставі чого ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена на адресу електронної пошти відповідача. А також з метою додаткового повідомлення відповідача про слухання справи у суді, інформація про відкриття провадження у справі розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України за посиланням: https://lg.arbitr.gov.ua/sud5014/ та повідомлена телефонограмою директору А.В. Гребенюку.

Відповідно до ч.2 ст.121 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справ, в процесі розгляду спору в суді, відповідачем зареєстровано "Електронний кабінет" в підсистемі "Електронний суд", за допомогою якого учасники судового процесу здійснюють обмін процесуальними документами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що суд повідомив відповідача належним чином про розгляд справи.

Від відповідача 18.03.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву б/д та №б/н, в якому відповідач проти заявлених вимог заперечує з огляду на наступне.

На думку відповідача, рахунок на оплату поставленого природного газу був направлений з порушенням строку, передбаченого договором, не на юридичну адресу відповідача, тому як вказує відповідач у відзиві, він не отримував рахунок на оплату №34002 за період з 01-30 листопада 2021 року на суму 27834,24 грн.

Крім цього, відповідач вважає, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів належного виконання зобов`язань по поставці природного газу, а саме акту приймання-передачі природного газу за період з 01-30 листопада 2021 року в об`ємі 1,65680 тис.м.куб на суму 27834,24 грн.

Відповідач також зазначає, що 07.11.2021 ним було укладено договір постачання природного газу з Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" №11-1016/21-БО-Т.

Відповідач просить також відхилити вимоги позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням ч.6 ст. 232 ГПК України. До вимоги про стягнення пені відповідач просить застосувати строки позовної давності в один рік та відмовити у її задоволенні.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Від представника позивача - адвоката Овчарука О.О. через підсистему "Електронний суд" 18.03.2024 надійшла відповідь на відзив, в якій на доводи відповідача щодо неотримання рахунку за листопад 2021 року зазначив, що позивач надсилав відповідачу рахунки вчасно, у грудні 2021 року, оскільки правовідносини склались у листопаді 2021 року та на актуальну адресу у той період часу.

Як вказує відповідач, обов`язок щодо оформлення та надсилання акту приймання-передачі покладено саме на відповідача, як вказано у п.5.2. умов Типового договору постачання природного газу.

Що стосується укладеного відповідачем 07.11.2021 з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" договору постачання природного газу №11-1016/21-БО-Т, то його укладення не спростовує факт отримання відповідачем саме від позивача природного газу з 08.11.2021 по 09.11.2021. Як вказує позивач, відповідач не надав доказів включення відповідача до Реєстру споживачів ТОВ ГК "Нафтогаз Трейдинг" у спірний період, водночас в матеріалах справи наявні докази включення відповідача до Реєстру споживачів ТОВ ГК "Нафтогаз України" у спірний період.

Щодо строку позовної давності, позивач зазначає, що під час карантину та в умовах дії воєнного стану, перебіг строку позовної давності не зараховується при його обчисленні, тому, на думку позивача, строк не пропущений.

Позивач також вважає вимоги щодо нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат обґрунтованими, розрахунок виконаним відповідно до вимог законодавства, ст.625 ЦК України та умов договору.

Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 8 ст.252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи -також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач, постачальник, постачальник «останньої надії») відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 №880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», постачальник останньої надії - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів; 6) надавати стороні, з якою укладено договір про постачання/купівлю-продаж природного газу, інформацію про сумарну номінальну потужність свого газового обладнання, якщо технічна спроможність такого обладнання може забезпечити споживання газу в обсязі 600 ГВт·год на рік та вище.

26 жовтня 2021 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року №809 від 9 грудня 2020 року № 1236" (далі - Постанова КМУ №1102).

Пунктом 2 Постанови КМУ №1102 визначено зобов`язання Акціонерного товариства "Магістральні газопроводи України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 року бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Комунальний заклад "Луганський обласний ліцей фізичної культури і спорту" - є бюджетною установою (в значенні Бюджетного кодексу України).

У відповідності до положень п. 2 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи (далі за текстом - Кодекс ГТС) оператори газорозподільних систем, оператор газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) протягом трьох діб зобов`язані надати постачальнику "останньої надії" через інформаційну платформу інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії", за формою оператора газотранспортної системи, погодженою Регулятором. Інформація скріплюється електронним підписом уповноваженої особи оператора газорозподільної системи/оператора газотранспортної системи (щодо прямих споживачів) та повинна містити: ЕІС-код споживача або ЕІС-код точки комерційного обліку споживача; назву та ЄДРПОУ (для споживачів, що не є побутовими); поштову адресу об`єкта споживача. Зазначена інформація надається через інформаційну платформу, за допомогою відправки повідомлення на поштову скриньку постачальника останньої надії в інформаційній платформі дані скриньки G_MAIL_PLR.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником, оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем, об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 08.11.2021 по 09.11.2021, автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - ТОВ ГК "Нафтогаз України", і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, прийнято постанову № 3011 "Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ "Оператор ГТС України" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" ().

Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом ГТС, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1378/27823.

За визначенням, наведеним у п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи (п. 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Отже, суб`єкти ринку природного газу (в даному випадку позивач та відповідач, як продавець та покупець природного газу відповідно), користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є Оператор ГТС.

Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень (п. 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС).

Таким чином, позивач і відповідач, як суб`єкти ринку природного газу, мають право доступу до інформаційної платформи.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2496 від 30.09.2015р. (далі - Правила), договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 розділу VI, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника останньої надії та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника останньої надії відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник «останньої надії» зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником «останньої надії» не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником «останньої надії».

В якості доказів включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника «останньої надії», позивач надає:

-лист ТОВ «Оператора газотранспортної системи України» від 18.10.2023 №ТОВВИХ-23-14835, в якому міститься інформація, про те, що споживача з ЕІС-кодом 56XS00014JA4J006 - відповідача у справі) закріплено за постачальником «останньої надії» - ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у період з 29.10.2021 по 09.11.2021;

-інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS00014JA4J006;

-відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS00014JA4J006 (надається у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС) та інформацію щодо споживачів, які були зареєстровані вРеєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма № 10).

При виконанні своїх зобов`язань, сторони використовують умови Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - договір), затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501.

Згідно з п. 2.1 Договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 4.2. розділу IV договору, об`єм (обсяг) постачання природного газу Споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Згідно п. 4.3. договору, Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено).

Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до пункту 4.3 цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (п. 4.4. Договору).

За умовами пп. 1 п. 5.1 та пп. 1 п. 5.2 Договору споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому Договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє споживача від обов`язку сплатити заборгованість постачальнику за цим договором (п 11.1 розділу XI типового договору).

Відповідно до п. 2 глави 7 розділу ХІІ Кодексу ГТС у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається оператором газорозподільної системи в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Отже, позивач проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора газорозподільної системи про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи Оператора ГТС.

Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

З 01.10.2021 ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії", щоденно розраховується за формулою, наведеною в п. 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 809 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102).

Цією ж постановою, на період постачання, з 01.10.2021 по 30.11.2021 встановлено граничний розмір ціни природного газу для бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 грн за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн за куб. метр, отже, у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн за 1 куб. метр.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу природний газ за період з 08.11.2021 по 09.11.2021 в об`ємі - 1,65680 тис. куб.м на загальну суму 27834,24 грн (з урахуванням вартості транспортування), що підтверджується остаточною алокацією відборів споживача за період з 01.11.2021 по 30.11.2021.

Рахунок на оплату поставленого природного газу за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 №34002 на суму 27834,24 грн направлявся відповідачеві на його поштову адресу. В підтвердження направлення рахунку позивач надав список згрупованих відправлень і фіскальний чек від 17.12.2021 №300525697.

В порушення своїх зобов`язань, відповідач оплату вартості отриманого за період з 08.11.2021 по 09.11.2021 природного газу не здійснив, на підставі чого утворилась заборгованість у сумі 27834,24 грн.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням своїх зобов`язань з оплати природного газу на суму 27834,24 грн, позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 1670,05 грн за період з 01.01.2022 по 31.12.2023, пеню у сумі 3370,61 грн за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 та інфляційні втрати у сумі 9196,31 грн за період з 01.01.2022 по 31.12.2023.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві вище за текстом рішення.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю за таких підстав.

Зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають з підстав закону або умов договору (ст.ст.173,193 ГК України).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до договору, так як одностороння відмові від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

В даному спорі правовідносини сторін врегульовані нормами Закону України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015, Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2501, та іншими законодавчими актами.

За своєю правовою природою договір, який укладено між сторонами, є договором постачання природного газу.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Матеріалами справи, належними та допустимими доказами підтверджено факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та факт поставки позивачем відповідачеві природного газу у об`ємі 1,65680 тис. куб.м за період з 08.11.2021 по 09.11.2021 (лист Оператора ГТС від 18.10.2023 №ТОВВИХ-23-14835, інформація щодо остаточної алокації відборів споживача з 56XS00014JA4J006, інформація щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма №10).

Рахунок на оплату №34002 на суму 27834,24 грн направлявся відповідачеві вчасно, на його поштову адресу, що підтверджується матеріалами справи.

Аналізуючи умови договору та законодавчі акти, що регулюють правовідносини сторін спору, суд дійшов висновку, що позивач виконав умови договору та приписи закону у повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на суму 27834,24 грн.

Відносно доводів відповідача щодо невчасного надсилання рахунку на оплату, не за юридичною адресою відповідача, а відтак і ненадходження рахунку на оплату за листопад 2021 року, суд зазначає наступне.

Згідно п. 4.3. Типового договору, Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено).

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

Враховуючи наявність у відповідача доступу до інформаційної платформи та необхідністю контролювання власного газоспоживання в силу приписів п. 11 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, то останній мав можливість здійснити оплату поставленого у листопаді 2021 року природного газу позивачу, не очікуючи надходження рахунку на оплату.

Навіть гіпотетичне неотримання рахунку не є відкладальною обставиною з оплати отриманого природного газу, а тому вказані доводи відповідача судом відхиляються.

Щодо доводів відповідача стосовно відсутності акту-приймання передачі природного газу, суд зазначає, що відповідно до приписів чинного законодавства та умов Типового договору, інформація про об`єм спожитого газу розміщується на інформаційній платформі оператора ГТС і доступна усім суб`єктам ринку природного газу, в тому числі і відповідачу, як споживачу, який має свій особистий кабінет, де відображаються усі дані про ціни, об`єм природного газу та інша необхідна інформація для виконання умов договору. Обов`язок щодо оформлення та надсилання акту приймання-передачі покладено саме на відповідача, як вказано у п.5.2. умов Типового договору.

Доводи відповідача щодо постачання природного газу за період - листопад 2021 року ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Наданими позивачем даними з інформаційної платформи Оператора ГТС підтверджується, що у період з 08.11.2021 по 09.11.2021 постачання природного газу відповідачу здійснювалось саме позивачем, як постачальником "останньої надії". Докази наявності в інформаційній платформі відомостей щодо постачання природного газу ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдінг" за вказаний період, відповідачем не надані. Також, відповідачем не надано доказів включення відповідача до реєстру споживачів ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдінг" у період з 08.11.2021 по 09.11.2021.

Отже, наявність підписаного договору від 07.11.2021 №11-1016/21-БО-Т не підтверджує постачання ТОВ "ГК"Нафтогаз Трейдінг" природного газу відповідачу у спірний період, а відтак доводи відповідача не спростовують факту споживання відповідачем природного газу, що отриманий саме від позивача у період з 08.11.2021 по 09.11.2021.

З огляду на викладене, суд вирішив задовольнити позов в частині основної заборгованості у сумі 27834,24 грн.

Щодо вимог про стягнення 3% річних у сумі 1670,05 грн за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 та інфляційних втрат у сумі 9196,31 грн за період з 01.01.2022 по 31.12.2023, суд зазначає наступне.

Відповідач, посилаючись на норми ст.232 ГК України ("Порядок застосування штрафних санкцій") заперечує проти нарахування 3% річних та втрат від інфляції понад 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано та просить відмовити у задоволенні цих вимог.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Таким чином, нарахування, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями відповідальності відповідача, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягненні пені чи штрафу.

Враховуючи викладене, доводи відповідача про неправомірне нарахування 3% річних та інфляційних втрат відхиляються судом, у зв`язку з необґрунтованістю.

Здійснивши перевірку наданих розрахунків, суд дійшов висновку, що розрахунок відсотків річних та інфляційних втрат здійснено позивачем арифметично правильно, відповідно до фактичних правовідносин сторін та приписів діючого законодавства, у зв`язку з чим такі вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимог про стягнення пені у сумі 3370,61 грн за період з 01.01.2022 по 30.06.2022, суд зазначає наступне.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. (ст. 611 ЦК України)

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно зі ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 4.5. Типового договору передбачено, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У зв`язку з порушенням строків оплати відповідачем, на підставі пункту 4.5 договору, позивач нарахував та пред`явив до стягнення пеню у сумі 3370,61 грн за період з 01.01.2022 по 30.06.2022.

Відповідач просить застосувати до вимог про стягнення пені строки позовної давності в один рік, як встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. На думку відповідача, позивач дізнався про порушене право 01.01.2022, а тому і звертатися до суду з вимогою про стягнення пені повинен був до 01.01.2023.

30 березня 2020 року Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), яким Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.»

Також, 15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-IX), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.» А продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувався у період карантину та який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Отже, враховуючи викладені вище приписи законодавства, строк позовної давності щодо вимог про стяягнення пені - не пропущений.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку, що він є вірним та виконаним відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Отже, вимога про стягнення пені у сумі 3370,61 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню повністю на суму 42071,21 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати на судовий збір в сумі 2422,40 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 232-233, 236-238, 240-242,252 Господарського процесуального кодексу, суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Комунального закладу "Луганський обласний ліцей фізичної культури і спорту" (92000, Луганська область, Сєвєродонецький район, м.Кремінна, вул. Декабристів, буд. 1-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, буд.1, ) основний борг у сумі 27834,24 за період - листопад 2021 року, 3% річних у сумі 1670,05 грн за період з 01.01.2022 по 31.12.2023, пеню у сумі 3370,61 грн за період з 01.01.2022 по 30.06.2022, інфляційні втрати у сумі 9196,31 грн за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 та витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн, видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 26.04.2024.

Суддя Ріта ШЕЛІХІНА

вих. №

26.04.2024

Надр. 1 прим.

1- до справи;

2- позивачу - до електронного кабінету;

3- відповідачу - до електронного кабінету.

Внесено до ЄДРСР 26.04.2024 Анастасія ПАВЛОВА