РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.04.2024Справа № 910/15148/23
За позовом Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад", м. Івано-Франківськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус", м. Київ

про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню та стягнення 320 040,00 грн, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Футерко В.Л. (адвокат за ордером серії АТ№1026598 від 27.07.2023 року);

від відповідача: Радченко Р.О. (адвокат за довіреністю №518 від 29.08.2023 року);

від третьої особи: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.09.2023 року до Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківський завод "Промприлад" (позивач) з позовною заявою про визнання такою, що не підлягає виконанню гарантію №28519 від 01.07.2022, видану Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (відповідач) суми безпідставно отриманих коштів в розмірі 320 040,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" та призначено підготовче засідання на 28.11.2023

09.10.2023 до суду від позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2023 задоволено заяву Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

20.10.2023 року від відповідача до суду надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

25.10.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що банківська гарантія є безумовною, а тому гарант зобов`язаний виплатити суму у зв`язку з наявністю обставин невиконання/неналежного виконання позивачем умов Договору. При цьому, дія форс-мажору не продовжує дію Договору, а тому не впливає на обставини виплати гарантійної суми.

31.10.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів направлення відзиву на адресу третьої особи.

27.11.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

В підготовчому засіданні 28.11.2023 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 20.02.2024.

09.02.2024 до суду від позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 20.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 23.04.2024 року.

В судовому засіданні 23.04.2024 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2022 року між відповідачем (замовник) та позивачем (підрядник) укладено Договір № (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього Договору про закупівлю, зобов`язується на свій ризик надати послуги: Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (ремонт пунктів вимірювання витрати газу для забезпечення вимірювання малих витрат ГРС Дівички, ГРС Кучаків, ГРС Богдани) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 ЗУ «Про публічні закупівлі»(зі змінами та доповненнями), норм ЦК України та ГК України (далі - роботи), а замовник - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього Договору.

Підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладення цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (Додаток №3). (п. 4.1. Договору).

Датою закінчення виконаних підрядником робіт вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому розділом 5 цього Договору. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника. (п. 4.3. Договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє протягом 395 календарних днів. (п. 11.1. Договору).

Додатком №3 до Договору сторони погодили графік робіт з граничним терміном виконання робіт в 365 календарних днів.

01.07.2022 року Акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» видано банківську гарантію №28519, відповідно до якої банк безумовно зобов`язується виплатити бенефіціару (відповідачу) суму банківської гарантії в розмірі 320 040,00 грн протягом 5 днів після одержання вимоги бенефіціара про сплату повної суми банківської гарантії, без необхідності для бенефіціара обґрунтувати свою вимогу, у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом (позивачем) зобов`язань за Договором від 06.07.2022 року №.

22.06.2023 року позивач надіслав відповідачу лист №79-293 яким повідомив про неможливість своєчасного виконання зобов`язань за Договором, що зумовлено обставинами непереборної сили - припинення електропостачання, повітряні тривоги, перебування с. Дівички під обстрілами.

На підтвердження вказаної обставини позивачем надано сертифікат №2600-23-3156, виданий Івано-Франківською торгово-промисловою палатою 07.07.2023 року за №220-07/23 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Листом №79-292 від 22.06.2023 року відповідач зазначив позивачу, що останній невчасно повідомив про початок дії обставин непереборної сили, оскільки строк дії Договору скінчується 06.07.2023 року.

В подальшому, листом №1-2601 від 14.08.2023 року банк-гарант (третя особа) повідомив позивача про отримання вимоги від відповідача про сплату грошової суми за гарантією в розмірі 320 040,00 грн.

Надалі, листом №1-2643 від 21.08.2023 року третя особа повідомила позивача про сплату відповідачу коштів за банківською гарантією в сумі 320 040,00 грн згідно платіжної інструкції №8767 від 21.08.2023 року на суму 320 040,00 грн.

В подальшому, відповідно до платіжної інструкції №7048 від 01.09.2023 року позивачем сплачено на користь банка суму виплати в розмірі 320 040,00 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом стверджує про наявністю підстав для визнання Банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, оскільки позивачем допущено порушення виконання зобов`язання за Договором у зв`язку з існуванням форс-мажорних обставин, а саме: воєнною агресією проти України, що позивач обґрунтовує висновком ТПП України про істотну зміну обставин та сертифікатом Івано-Франківської торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), у зв`язку з чим, також, виплачена сума банківської гарантії підлягає поверненню позивачу.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначив, що банківська гарантія є безумовною, а тому гарант зобов`язаний виплатити суму у зв`язку з наявністю обставин невиконання/неналежного виконання позивачем умов Договору без дослідження обставин (причин) невиконання Договору. При цьому, дія форс-мажору не продовжує дію Договору, а тому не впливає на обставини виплати гарантійної суми. Також відповідачем наголошено, що строк дії Договору скінчився, а позивачем так і не виконано робіт по ньому.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Приписами статті 200 Господарського кодексу України встановлено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Положеннями статті 560 Цивільного кодексу України визначено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Правові наслідки порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією закріплені у статті 563 Цивільного кодексу України, а саме: у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Умовами Банківської гарантії передбачено, що гарант (банк) надає бенефіціару (відповідачу) саме безумовну гарантію та приймає на себе зобов`язання сплатити відповідачу обумовлену суму протягом п`яти банківських днів після одержання письмової вимоги відповідача, без необхідності для останнього обґрунтовувати свою вимогу, без подання інших документів крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся до гаранта за Банківською гарантією з письмовими вимогами про настання гарантійного випадку від 11.08.2023 №ТОВВИХ-23-10946 про здійснення виплати відповідачу грошової суми за Банківською гарантією в розмірі 320 040,00 грн.

Судом встановлено, що вказані вище вимоги відповідали всім умовам Банківської гарантії, що також підтверджується відсутністю вказівки гаранта про залишення таких вимог без задоволення.

Враховуючи те, що обов`язок гаранта є безумовним, останній не повинен здійснювати аналіз відносин, які склались між бенефіціаром (відповідачем) та принципалом (позивачем) та встановлювати з чиєї вини відбулось порушення останнім забезпечуваного зобов`язання.

Отже, Договором гарантії, укладеним між гарантом і принципалом, не передбачено права принципала висувати гаранту заперечення, які б він міг висунути відповідачу, як управненій стороні гарантованого зобов`язання.

Враховуючи наведене, а також те, що спірною банківською гарантією гарант надав бенефіціару безумовну гарантію та прийняв на себе безвідкличне і безумовне зобов`язання сплатити бенефіціару суму в розмірі 320 040,00 грн без необхідності для бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, Банк як гарант не повинен здійснювати аналіз відносин, які склались між бенефіціаром (відповідачем) та принципалом (позивачем), та встановлювати, з чиєї вини відбулось порушення останнім забезпечуваного зобов`язання, як вже зазначалось вище.

Крім того, суд звертає увагу на те, що умовами банківської гарантії встановлено відповідальність гаранта за порушення своїх обов`язків за цією гарантією, а наявність форс-мажорних обставин, які впливають на правовідносини бенефіціара і принципала щодо виконання забезпеченого зобов`язання, не впливає на правовідносини Банку-гаранта і бенефіціара.

Таким чином, обов`язок гаранта сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення принципалом зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення бенефіціаром гаранту письмової вимоги (разом із зазначеними в гарантії документами, якщо вони передбачені умовами гарантії).

Приписи частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплюють за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для їх захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у недодержанні сторонами при вчиненні правочину вимог закону; поширенні про особу недостовірної інформації; протиправному позбавленні права власності чи його обмеженні; безпідставному заволодінні особою майном іншої особи-власника; вчиненні власнику перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном; неправомірному використанні товару без згоди автора; невиконанні чи неналежному виконанні умов зобов`язання; безпідставній односторонній відмові від договору.

Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

При цьому, за висновками суду, позовна вимога про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню може бути належним способом захисту порушеного права лише до моменту здійснення оплати платежу за банківською гарантією.

Водночас, в даному спорі заявлена вимога, задоволення якої не призведе до поновлення права позивача, оскільки оплата за Банківською гарантією вже здійснена і у позивача вже виникло зобов`язання перед гарантом з повернення коштів.

Так, відповідно до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Наслідком вирішення господарського спору повинно бути відновлення порушеного (невизнаного, оспорюваного) права чи охоронюваного законом інтересу у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Разом з цим, відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі № 914/1128/16.

Отже ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ч. 1 ст. 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

З матеріалів справи вбачається, що після отримання від бенефіціара листа з підтвердженням необхідності задоволення вимог за Банківською гарантією, банк зазначену вимогу виконав, що учасники справи не заперечують.

Таким чином, вимоги бенефіціара за Банківською гарантією виконані.

Частина перша статті 568 ЦК України ("Припинення гарантії") передбачає, що зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: 1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку дії гарантії; 3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією.

Тобто, в даному випадку, оскільки Банк виплатив бенефіціару суму, на яку видано банківську гарантію, Банківська гарантія є припиненою.

Отже, визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню, коли вона вже виконана перед бенефіціаром, та є такою, що припинена в силу ст. 568 ЦК України, не відповідає належному та ефективному способу захисту прав позивача.

Зважаючи на це неправильно обраний позивачем неналежний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Більш того, приймаючи до уваги те, що Банківська гарантія є одностороннім правочином вчиненим гарантом, належним відповідачем у даній справі є особа, яка видала Банківську гарантію - банк-гарант.

Твердження позивача про наявність форс-мажорних обставин судом відхилені, оскільки дія таких обставин розповсюджується на відповідальність за неналежне виконання зобов`язання, а не на забезпечення виконання такого зобов`язання.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Судовий збір, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Залишити за Приватним акціонерним товариством "Івано-Франківський завод "Промприлад" судовий збір, сплачений до державного бюджету.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 03.05.2024 року.

Суддя С. МОРОЗОВ