РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.04.2024Справа № 910/16842/23

За позовомАкціонерного товариства «Укртрансгаз»
доДержавного підприємства «Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України» в особі ліквідаційної комісії
прозобов`язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі також - позивач, АТ «Укртрансгаз») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України» в особі ліквідаційної комісії (далі також - відповідач, Підприємство) відповідно до якого просить:

- визнати грошові вимоги у розмірі 401 476,22 грн;

- зобов`язати відповідача включити грошові вимоги у розмірі 401 476,22 грн до ліквідаційного балансу.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 27.11.2023 відкрито провадження у справі № 910/16842/23, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

12.01.2024 до суду звернувся ОСОБА_1 із клопотанням про зупинення провадження у справі № 910/16842/23 до вирішення справи № 910/19847/23.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом спору у справі є визнання грошових вимог та включення їх до ліквідаційного балансу.

У той же час, предметом спору в справі № 910/19847/23 є визнання факту виникнення трудових відносин між ОСОБА_1 та Підприємством з 15.06.2021 та припинення таких трудових відносин з 14.09.2023 у зв`язку зі звільненням за власним бажанням.

Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, адже ним не доведено об`єктивної неможливості вирішення даної справи до набрання законної сили рішенням у справі № 910/19847/23.

Керуючись ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд враховує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, ухвала суду була надіслана за адресою відповідача, яка містяться у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Окрім того, суд зауважує, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі була офіційно оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень - на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення від 02.01.2024 про повернення поштового відправлення за закінченням терміну зберігання, вважається днем вручення відповідачу ухвали Господарського суду міста Києва від 27.11.2023.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, відповідних клопотань про продовження процесуальних строків, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище припису ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" є юридичною особою, що утворена 09.06.1997 (запис про державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.11.2006 №0021323).

18.06.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи Державного підприємства "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України".

Строк для заявлення кредиторами своїх вимог встановлено до 19.08.2021.

Позивач стверджує, що у вересні 2023 року АТ «Укртрансгаз» звернулося до ліквідаційної комісії Підприємства із заявою № 1001ВИХ-23-7168 від 11.09.2023, відповідно до якої позивач просив визнати кредитором Державного підприємства "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" та включити до ліквідаційного балансу заборгованість у розмірі 401 476, 22 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, на думку позивача, що відповіді на заяву від ліквідаційної комісії він не отримав та його грошові вимоги не були включені до ліквідаційного балансу відповідача.

Відповідач відзив на позов не надав, викладені у позові обставини не спростував.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 104 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади;

3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

Статтею 105 Цивільного кодексу України передбачено порядок виконання рішення про припинення юридичної особи, а саме:

- учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію;

- учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється;

- виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи;

- до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи;

- голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Частиною 8 статті 111 Цивільного кодексу України передбачено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

При цьому, за приписами ч. 6 ст. 105 Цивільного кодексу України кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

У вересні 2023 року АТ «Укртрансгаз» звернулося до ліквідаційної комісії Підприємства із заявою № 1001ВИХ-23-7168 від 11.09.2023, відповідно до якої позивач просив визнати кредитором Державного підприємства "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" та включити до ліквідаційного балансу заборгованість у розмірі 401 476, 22 грн.

Факт направлення даної вимоги підтверджується наявним в матеріалах справи конвертом, в якому позивачем направлялась кредиторська вимога відповідачу, описом вкладення в цінний лист.

Також із даного конверту вбачається, що поштове відправлення № 385 (кредиторська вимога Акціонерного товариства "Укртрансгаз") направлялось Державному підприємству "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" на адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (04116, м. Київ, вул. Довнар-Запольського, буд. 10-А), проте не було вручене відповідачу та 03.10.2023 було повернуто відділенням поштового зв`язку відправнику за закінченням терміну зберігання.

Частиною 3 статті 112 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Неотримання Державним підприємством "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" кредиторської вимоги позивача (поштового відправлення № 385), у зв`язку з чим остання повернулась Акціонерному товариству "Укртрансгаз" з поміткою у довідці відділення поштового зв`язку "за закінченням встановленого терміну зберігання" є наслідками волевої поведінки відповідача у формі бездіяльності щодо її належного отримання, а тому фактично являється ухиленням ліквідаційної комісії від розгляду вимог кредитора.

Виходячи зі змісту ст. 112 Цивільного кодексу України, у разі відмови у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право звернутися до суду. У постановах Верховного Суду від 20.01.2020 у справі № 922/416/19, від 03.05.2018 у справі № 924/478/16 зазначено, що належним способом захисту прав кредитора є вимога про зобов`язання включення до проміжного ліквідаційного балансу боржника кредиторських вимог.

Водночас Верховний Суд звертає увагу, що встановлений ч. 3 ст. 112 Цивільного кодексу України місячний строк на звернення до суду із позовом до ліквідатора не є позовною давністю в розумінні ст. 256 Цивільного кодексу України.

Тому ч. 3 ст. 112 Цивільного кодексу України не виключає можливості розгляду судом вимог, від розгляду яких ухилився ліквідатор у разі звернення кредитора до суду поза межами місячного строку, встановленого цією нормою (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/28502/14).

Згідно частини 4 статті 112 Цивільного кодексу України вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Таким чином, несвоєчасне заявлення кредитором (позивачем) грошових вимог у процедурі добровільної ліквідації боржника (відповідача) не має наслідком їх погашення, а впливає лише на порядок задоволення таких вимог (постанова Верховного Суду від 25.11.2021 у справі № 922/2194/21).

Наявність та розмір заборгованості на суму 401 476, 22 грн Державного підприємства "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" перед Акціонерним товариством "Укртрансгаз" підтверджена наступним.

АТ «Укртрансгаз» до 31.12.2019 було оператором газотранспортної системи - суб?єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 19 ч. 1 ст. 1 Законом України «Про ринок природного газу»). ДП "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" є споживачем - юридичною особою, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (далі також - Споживач) (п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу»).

Для здійснення діяльності з виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, Боржник, відповідно до «Положення про покладення спеціальних обов?язків на суб?єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» затвердженого Постановами Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015, № 187 від 22.03.2017, № 867 від 19.10.2018, має право у визначений період придбавати природний газ для всіх категорій споживачів у НАК «Нафтогаз України».

Відповідно до п.п. 4 п. 3 «Положення про покладення спеціальних обов?язків на суб?єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 (далі - Положення № 758), на НАК «Нафтогаз України» покладено спеціальний обов?язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення. Відповідно до п. 16 Положення № 758, НАК «Нафтогаз України» у період з 1 травня 2016 по 31 березня 2017 (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, та населенню в розмірі 4 942,00 гривні за 1000 куб. метрів.

Водночас, відповідно до повідомлення постачальника НАК «Нафтогаз України» (Інформації про ціни на природний газ для виробників теплової енергії № 23/4-1305-21 від 22.11.2021) ціна реалізації природного газу за категоріями споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов?язків на суб?єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», без ПДВ за 1 тис. куб. м складає: - у травні, червні, липні 2016 року для населення та бюджетних організацій - 4 942,00 грн, для інших суб?єктів (крім бюджетних) - 8 451,00 грн; Згідно із пунктом 17 Положення № 758. Постачання природного газу НАК «Нафтогаз України» виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р «Деякі питання опалювального сезону 2016/17» від 04.10.2017 р. № 720-р «Деякі питання опалювального сезону 2017/2018 року», від 03.10.2018 № 717-р «Деякі питання опалювального сезону 2018/19 року» покладено на НАК «Нафтогаз України» обов?язок разом з операторами газотранспортних та газорозподільних систем забезпечити протягом опалювальних сезонів 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019 безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню в необхідних обсягах, у тому числі, ДП "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України". Таким чином, ДП "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" - є захищеним споживачем природного газу у розумінні п. 10 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», оскільки здійснює надання важливих суспільних послуг та є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об`єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/2017 року» на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/2017 року (далі - опалювальний сезон) покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 р. № 357 «Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії» (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації.

Отже, на підставі вказаного розпорядження, яке є обов`язковим до виконання, на Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та постачальників природного газу покладено обов`язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону.

Аналогічний висновок про обов`язок Публічного акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України» видати номінації відповідно до вказаного Розпорядження також викладено у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі № 926/680/17, від 21.03.2018 у справі № 911/656/17, від 04.04.2018 у справі № 904/5094/17, від 15.03.2018 у справі № 922/345/17.

Таким чином, зважаючи на викладені норми, саме на кредитора покладено обов?язок прийняти номінацію, а на замовника послуг транспортування - подати номінацію.

Обставини укладення ДП "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" з НАК «Нафтогаз України» договорів на постачання природного газу на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р «Деякі питання опалювального сезону 2016/2017» від 04.10.2017 № 720-р «Деякі питання опалювального сезону 2017/2018 року», від 03.10.2018 № 717-р «Деякі питання опалювального сезону 2018/2019 року» підтверджуються наступним.

У 2021 році АТ «Укртрансгаз» звернулося з позовом до ДП "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно природний газ обсягом 561,664 тис. куб. м, відібраний з газотранспортної системи за період травень, червень, липень 2016 року, квітень 2017 року, січень, лютий, березень, квітень 2018 року (справа № 910/13276/21).

Позовні вимоги АТ «Укртрансгаз» обґрунтовувало тим, що НАК «Нафтогаз України» за період травень, червень, липень 2016 року, квітень 2017 року, січень, лютий, березень, квітень 2018 року не підтвердило ДП "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" номінації щодо обсягів природного газу, а тому споживання природного газу здійснювалось ДП "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" поза межами договорів, укладених з НАК «Нафтогаз України», а отже власником спожитого підприємством у спірний період природного газу є АТ «Укртрансгаз».

Як встановлено судовими рішеннями у справі № 910/13276/21 від 10.11.2021: «для відбору Відповідачем у травні - липні 2016 року, квітні 2017 року, січні - квітні 2018 року природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему, оператором якої є АТ «Київгаз», Відповідач повинен був мати постачальника ввідних обсягів природного газу, а за його відсутності Відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання, як це передбачено абз. 2 п. 3 глави 5 розділу VI Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та послуг від 30.09.2015 № 2493, та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496. Однак, Відповідач, незважаючи на відсутність в нього постачальника природного газу та будь-яких підстає для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з Позивачем здійснив відбір 561,664 тис. куб.м. природного газу, що підтверджується звітами про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ «Київгаз» з ресурсу НАК "Нафтогаз Україна", в яких графі "Фактично обсяг за місяць" вказано фактично відібрані відповідачем з газотранспортної системи обсяги природного газу. Позивач зазначає, що оскільки Відповідачу у травні - липні 2016 року, квітні 2017 року, січні - квітні 2018 року не було подано до транспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, то відбір 561,664 тис. куб. м. природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу Позивача.»

Таким чином, у спірний період відповідач мав договірні відносини з постачання природного газу з НАК «Нафтогаз України», натомість постачальник не здійснив постачання вказаних обсягів природного газу відповідачу, у зв`язку з невиконанням умов для постачання та наявності заборгованості за попередні періоди постачання природного газу, внаслідок чого відповідачем у деяких місяцях здійснювався відбір природного газу з газотранспортної системи позивача без поданих номінацій його постачальником.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу ХІ Кодексу ГТС, замовники послуг транспортування зобов`язані подати Оператору ГТС номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу. За результатом опрацювання поданих номінацій, Кредитором було встановлено відсутність поданих номінацій АТ «НАК «Нафтогаз України», у спірні періоди у вказаних обсягах для ДП "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України". Разом з тим, Кредитором встановлено відсутність будь-якого замовника послуг транспортування та фактичної передачі в порядку, визначеному Кодексом ГТС будь-яким суб`єктом ринку природного газу (зокрема будь-яким постачальником) в обсязі 67,698 тис. куб. м. у травні, червні, липні 2016 року на вході до газотранспортної системи для його подальшого транспортування для боржника.

Загальний обсяг відбору у вказані періоди складає 67,698 тис. куб. метрів. Вказані обсяги відбору боржником природного газу підтверджуються - зведеним реєстром обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з АТ «НАК «Нафтогаз України» із мереж ПАТ «Київгаз» у травні, червні, липні 2016 року.

Таким чином, у спірний період боржник мав договірні відносини з постачання природного газу з АТ «НАК «Нафтогаз України», натомість постачальник не здійснив постачання вказаних обсягів природного газу боржнику, внаслідок чого Боржник у травні, червні, липні 2016 року здійснив відбір природного газу з газотранспортної системи, з ресурсу Кредитора обсягом 67,698 тис. куб. м., без поданих номінацій будь-яким замовником послуг транспортування.

З метою забезпечення сталого функціонування ринку природного газу, було прийнято Закон України від 14.07.2021 № 1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі - Закон України № 1639), який набрав чинності 29.08.2021 року. Законом України № 1639 внесено зміни, в тому числі, до Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі - Закон України № 1730), який зокрема доповнено ст. 8 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України № 1730, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (далі - підприємства ПЕК), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договорів реструктуризації та підписання акту звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість:

- відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів;

- послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.

Різниця між вартістю природного газу за ціною компенсації, що визначена частиною другою цієї статті, та фактичною вартістю природного газу, яку відображено в бухгалтерському обліку особи, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, у відповідні періоди відбору природного газу без поданих номінацій, підлягає списанню в обліку особи, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно.

Таким чином, ч. 2. ст. 8 Закону України № 1730, встановлене імперативне нормативне регулювання правовідносин, щодо врегулювання заборгованості підприємства ПЕК перед Оператором ГТС, які протягом періоду з 1 грудня 2015 по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без подання номінацій та визначено, що вартість вказаних обсягів природного газу компенсується Оператору ГТС.

Відповідно до ст. 2 Закону України № 1730, дія цього Закону поширюється на відносини з врегулювання заборгованості підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без подання номінацій. Також визначено порядок компенсації - оплата протягом 72 місяців починаючи з 1 жовтня 2021 року щомісяця рівними частини починаючи з 1 жовтня 2021 року вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу-особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року.

Отже, для стягнення грошових коштів на підставі Закону України № 1730 необхідна наявність таких умов:

1) Учасники процедури: платник - підприємства ПЕК; отримувач - Оператор газотранспортної системи, який здійснював вказані функції до 31 грудня 2019.

2) Період виникнення заборгованості-з 1 грудня 2015 по 31 грудня 2019.

3) Здійснення відбору природного газу з газотранспортної системи без подання номінацій.

4) Настання строку оплати-з 1 жовтня 2021 року рівними частинами протягом 72 місяців.

ДП "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" є споживачем, який використав відповідні обсяги природного газу у травні, червні, липні 2016 року.

АТ «Укртрансгаз» до 31.12.2019 виконувало функції Оператора газотранспортної системи відповідно до ліцензії НКРЕКП Серія АЕ № 194511 від 28.02.2013.

Таким чином, Кредитор і Боржник, є суб`єктами господарювання, відносини яких, щодо компенсації вартості природного газу використаного за період з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року, без подання номінацій, унормовані Законом України № 1730.

Згідно з ч. 3-4 ст. 8 Закону України № 1730 обсяги природного газу, зазначені в частині другій цієї статті, визначаються, як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання.

Виходячи з такого, враховуючи, що боржник здійснював відбір природного газу з газотранспортної системи в обсязі 67,698 тис. м. куб. у травні, червні, липні 2016 року без поданих постачальником газу номінацій, вартість вказаних обсягів компенсується Кредитору відповідно до порядку встановленого ч. 2 ст. 8 Закону України № 1730.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2. ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Виходячи з вказаних норм права, в силу вимог Закону України № 1730 у Боржника (відповідача) виникло зобов`язання компенсувати Кредитору вартість відібраних в період у травні, червні, липні 2016 року, без номінацій обсягів природного газу.

З урахуванням того, що ст. 8 Закону № 1730 визначено, що компенсація Кредитору має бути здійснена Боржником за цінами реалізації природного газу, чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів, то при розрахунку загального розміру заборгованості Кредитором враховано обсяги споживання природного газу, використані Боржником для виробництва теплової енергії для різних категорій споживачів, що визначені самим Боржником в договорах постачання природного газу, а також враховано ціни для виробників теплової енергії по категоріям споживачів, які діяли протягом періоду відборів природного газу без номінацій. У зв?язку з зазначеним, за розрахунком Кредитора вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу у визначених періодах у загальному розмірі 67,698 тис. куб. м. за цінами реалізації природного газу по категоріям споживачів загалом складає 401 476,22 грн, яку Боржник зобов`язаний оплатити Кредитору.

Положення ст. 526 ЦК України передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення відтворені в абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, відповідно до якого суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч 1. ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З наявних у матеріалах справи фактичних даних вбачається, що строк оплати вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу є таким, що настав, а тому відповідач зобов`язаний був сплати на користь позивача 401 476,22 гривень.

Отже, грошові вимоги АТ «Укртрансгаз» до ДП "Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України" підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідачем не доведено протилежного та не надано доказів погашення заборгованості.

З огляду на наведені норми цивільного закону, враховуючи встановлення судом факту ухилення юридичної особи, що ліквідується, - відповідача, її ліквідатора від розгляду та визнання кредиторських вимог позивача, а також відсутність доказів щодо включення кредиторських вимог позивача до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" є доведеними, обґрунтованими та підтверджені належними доказами.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/13407/17.

З огляду на викладене, всі інші доводи та міркування учасників справи залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 227, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задовольнити.

2. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Державного підприємства «Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України» в особі ліквідаційної комісії у розмірі 401 476,22 грн.

3. Зобов`язати Державне підприємство «Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України» в особі ліквідаційної комісії (04116, м. Київ, вул. Довнар-Запольського, 10-А; ) включити грошові вимоги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ) у розмірі 401 476, 22 грн до ліквідаційного балансу.

4. Стягнути з Державного підприємства «Групова котельня Міністерства внутрішніх справ України» в особі ліквідаційної комісії (04116, м. Київ, вул. Довнар-Запольського, 10-А; ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 368, 00 грн.

5. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.04.2024 року.

Суддя Ю.О.Підченко