ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2024 р. Справа №921/810/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, від 05 лютого 2024 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 10 січня 2024 року (підписане 19.01.2024), суддя Руденко О.В.

у справі №921/810/23

за позовом Черкаського обласного центру зайнятості в особі Черкаської філії Черкаського обласного центру зайнятості

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

про стягнення 34 806,44 грн заборгованості

в с т а н о в и в :

24 листопада 2023 року Черкаський обласний центр зайнятості в особі Черкаської філії Черкаського обласного центру зайнятості звернулась до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про стягнення 34 806,44 грн заборгованості.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 10 січня 2024 року у справі №921/810/23 позов задоволено: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача шкоди в сумі 34 806,44 грн та 2 684 грн судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, яка виявилась у незаконній відмові в призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, що встановлено рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі №580/3624/22, яке у встановленому порядку набрало законної сили та в силу ч.4 ст. 75 ГПК України не підлягає повторному доведенню, позивачу завдано матеріальну шкоду, яка в силу вимог ст. 1173 ЦК України підлягає відшкодуванню, в сумі 34 806,44 грн, виплаченої позивачем допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 у період з 03.08.2022 по 26.11.2022 року, на яку останній не отримав б права, за умови своєчасного призначення пенсії. Суд вказав, що виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і така виплата не здійснювалася б у разі своєчасного призначення та виплати відповідачем пенсії на пільгових умовах, що свідчить про наявність завданої позивачу шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою. Суд відхилив доводи відповідача про те, що саме гр. ОСОБА_1 приховав обставини, які могли вплинути на виплату допомоги по безробіттю, вказавши, що на момент звернення гр. ОСОБА_1 03.08.2022 з заявою про надання статуту безробітного, він не отримував пенсію на пільгових умовах, тому підстави у Черкаського міського центру зайнятості для відмови у наданні відповідного статусу були відсутні, поряд з цим, саме за позовом застрахованої особи дії відповідача щодо відмови в призначення пенсії на пільгових умовах були визнані неправомірними. Окрім цього суд зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області не приймалося рішення про відмову у призначенні пенсії громадянину ОСОБА_1 , відтак, цей контролюючий орган не є суб`єктом відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України, тому у суду були відсутні як процесуальні, так і фактичні підстави для його залучення співвідповідачем у даній справі.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 10 січня 2024 року у справі №921/810/23 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що саме на Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття покладено обов`язок щодо перевірки страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, проте, на думку скаржника, позивач таких заходів не вжив. Апелянт вважає, що позивачем не доведено наявності всіх елементів, необхідних для притягнення органу державної влади до відповідальності, зокрема, зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області, яке виконало рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі №580/3624/22, призначило та виплачує ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком за Списком №2. Поряд з цим, скаржник вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, не залучивши Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до участі у справі як співвідповідача, оскільки саме ним здійснюється виплата ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, тому сума виплаченого забезпечення за період перебування ОСОБА_1 на обліку як безробітного за період з 03.08.2022 по 26.11.2022 у розмірі 34 806, 44 грн повинна бути стягнена з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а не Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі №921/810/23 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Господарського суду Тернопільської області від 10 січня 2024 року; позивачу надано строк (15 днів з дня вручення ухвали суду) для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано з Господарського суду Тернопільської області матеріали справи; справу №921/810/23 призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч.10 ст.270 ГПК України.

Судом встановлено, що ухвала суду належним чином надіслана сторонам у справі, доставлена до їх електронних кабінетів 28 лютого 2024 року, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, підписаними відповідальним працівником суду та повідомленням про вручення поштового відправлення Черкаській філії Черкаського обласного центру зайнятості.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 ГПК України).

Заяв про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 01.08.2022 громадянин ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Дана заява, з огляду на застосування принципу екстериторіальності, була передана для розгляду по суті Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Рішенням останнього від 08.08.2022 №33 заявнику було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 через відсутність підтвердження пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах.

Поряд із цим, 03.08.2022 гр. ОСОБА_1 звернувся до Черкаського міського центру зайнятості по питанню сприяння у працевлаштуванні. Наказом Черкаського міського центру зайнятості №НТ220803 від 03.08.2022 громадянину ОСОБА_1 на підставі поданих заяв (копії яких знаходяться в матеріалах справи) було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю у відповідності до ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" та ч.1,3,4 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

В подальшому, вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, громадянин ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав. За наслідками розгляду цього спору, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 по справі №580/3624/22 позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.08.2022 №33 про відмову у призначенні пільгової пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2022 про призначення пільгової пенсії за віком за Списком №2 відповідно до пункту другого частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

На виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянуло заяву громадянина ОСОБА_1 та прийняло рішення про призначення йому пільгової пенсії за віком з 25.07.2022 року.

Як вбачається з акту №2300/9 від 05.01.2023, на підставі наказу Черкаської філії Черкаського ОЦЗ №7 від 05.01.2023, позивачем було проведено перевірку достовірності даних гр. ОСОБА_1 щодо призначення пільгової пенсії за віком за Списком №2. За її наслідками перевіряючими констатовано, що згадане вище судове рішення громадянин ОСОБА_1 отримав 23.11.2022 та в силу статті 44 Закону України "Про зайнятість населення", протягом 3-ох робочих днів, був зобов`язаний повідомити свого кар`єрного радника про призначення пенсії за рішенням суду. Проте, відвідуючи Центр зайнятості 09.12.2022, 16.12.2022, 23.12.2022, 30.12.2022 останній про призначення пенсії не повідомив.

Як наслідок, посадовими особами контролюючого органу зроблено висновок про те, що з 03.08.2022 гр. ОСОБА_1 не мав права на призначення статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю. Оскільки, вказаний громадянин порушив п.2 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення" в частині інформування кар`єрного радника про обставини, які є підставою для припинення реєстрації, частина допомоги по безробіттю, яка отримана ним за період з 27.11.2022 по 29.12.2022 підлягає поверненню.

Наказом Черкаського міського центру зайнятості №НТ230105 від 05.01.2023 було припинено реєстрацію як безробітного гр. ОСОБА_1 у зв`язку з призначенням йому пенсії за віком на пільгових умовах з 03.08.2022.

В той же час, за період перебування на обліку в статусі безробітного громадянину ОСОБА_1 з 03.08.2022 до 29.12.2022 було нараховано та виплачено допомоги по безробіттю на загальну суму 40887, 08 грн.

З огляду на це, Черкаським міським центром зайнятості 06.01.2023 було видано наказ №11 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю", п.1 якого гр. ОСОБА_1 було зобов`язано повернути кошти в сумі 6080,64 грн протягом 15 календарних днів з моменту отримання копії даного наказу. Зазначений розпорядчий документ був виконаний, незаконно отримані кошти в сумі 6080,64 грн були повернені громадянином 11.01.2023.

Враховуючи вище наведене позивач стверджує, що внаслідок протиправної відмови у призначенні пенсії гр. ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в Тернопільській області завдало матеріальну шкоду (збитки) Черкаському міському центру зайнятості у розмірі отриманої допомоги по безробіттю за період з 03.08.2022 по 26.11.2022 в сумі 34806,44 грн.

З метою досудового врегулювання спору Центром зайнятості направлялась на адресу відповідача вимога №18.03-02/868 від 05.06.2023 про відшкодування коштів у сумі 34 806,44 грн протягом 15 календарних днів після отримання цього повідомлення.

Листом від 18.07.2023 ГУПФУ в Тернопільській області повідомило Черкаську філію Черкаського обласного центру зайнятості, що у Тернопільській області відсутні підстави для задоволення вимог останнього, оскільки вважає, що ним пенсія гр. ОСОБА_1 не призначалась, а такий обов`язок згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду було покладено на ГУ ПФУ в Черкаській області. Оскільки відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, позивач звернувся до суду про їх стягнення примусово.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Правовідносини, які виникають у сфері зайнятості населення врегульовано відповідним законодавством України у сфері загальнообов`язкового, державного страхування, зокрема, правові, фінансові та організаційні засади визначаються Законом України "Про зайнятість населення", Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та іншими актами законодавства.

Пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування (частина друга статті 43 Закону).

Пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 7 Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

При розгляді справи №580/3624/22 судом встановлено, що 01.08.2022 гр. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за принципом екстериторіальності рішенням від 08.08.2022 №33 відмовило позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за списком №2 через відсутність підтвердження пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах.

За наслідками розгляду цього спору, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.10.2022, що у встановленому порядку набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано зазначене вище рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.08.2022 №33.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії.

Таким чином, за умови своєчасного призначення пенсії ОСОБА_1 , останній належав би до категорії зайнятих осіб і підстав для виплати допомоги по безробіттю йому не було.

Відтак, причиною перебування даного громадянина на обліку безробітним та отримання ним допомоги по безробіттю слугувало протиправне не призначення йому ГУ ПФУ в Тернопільської області пенсії на пільгових умовах.

Стаття 11 ЦК України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до частин першої, другої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст. 1173 ЦК України шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, на відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Таким чином, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 920/31/18).

При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції, станом на 03 серпня 2022 року у Черкаського міського центру зайнятості не було підстав для відмови особі у статусі безробітного.

В свою чергу, положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. Отже, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог законодавця.

Однак, така виплата відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", не здійснювалася б у разі своєчасного призначення та виплати відповідачем пенсії на пільгових умовах.

Наведене безумовно свідчить про наявність завданої позивачу шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.

Сума завданої позивачу шкоди вимірюється сумою допомоги по безробіттю, отриманою гр. ОСОБА_1 у період з 03.08.2022 по 26.11.2022 року, у розмірі 34 806,44 грн за рахунок коштів Фонду.

Таким чином, підставами для стягнення шкоди з Головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області є:

- протиправна поведінка відповідача, яка полягає у незаконній відмові призначити пенсію гр. ОСОБА_1 ;

- наявність шкоди у розмірі витрат Фонду на виплату допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 ;

- причинно-наслідковий зв`язок, який полягає у тому, що в силу приписів статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статуси пенсіонера та безробітного є взаємовиключними.

Відтак, Пенсійний фонд є органом виконавчої влади та, відповідно, суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України. Протиправність поведінки відповідача, яка виявилась у незаконній відмові в призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, встановлена рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у справі №580/3624/22, яке у встановленому порядку набрало законної сили та в силу ч.4 ст. 75 ГПК України не підлягає повторному доведенню. Така протиправна поведінка відповідача призвела до того, що гр. ОСОБА_1 своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення, гарантованого йому чинним законодавством, а центр зайнятості безпідставно здійснив йому виплату допомоги по безробіттю за період у період з 03.08.2022 по 26.11.2022 року, у розмірі 34 806,44 грн за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що є додатковими витратами позивача (збитками), оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати відповідачем пенсії гр. ОСОБА_1 . Вказані обставини свідчать про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями відповідача і понесеними позивачем збитками та правомірність вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів в сумі 34 806,44 грн, які були виплачені гр. ОСОБА_1 як допомога по безробіттю.

Така правова позиція щодо застосування приписів статей 1166 та 1173 ЦК України та статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у подібних правовідносинах, викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі 915/282/17, від 10.04.2018 у справі №927/455/17, від 20.04.2018 у справі №906/579/17, від 02.05.2018 у справі №923/575/17, від 03.05.2018 у справі №916/1601/17, від 15.05.2018 у справі №920/471/17.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З викладеного вбачається, що відповідальність застрахованої особи настає лише у випадку несвоєчасного подання нею інформації про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг або умисного невиконання особою своїх обов`язків та зловживання ними, щодо неповідомлення про існування таких обставин.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що на момент звернення гр. ОСОБА_1 03.08.2022 з заявою про надання статуту безробітного, він не отримував пенсію на пільгових умовах, тому підстави у Черкаського міського центру зайнятості для відмови у наданні відповідного статусу були відсутні та спростовують твердження відповідача про неправомірність дій з боку гр. ОСОБА_1 щодо приховування обставин, які могли вплинути на виплату допомоги по безробіттю.

Разом з тим, вказаний громадянин порушив п.2 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення" в частині інформування кар`єрного радника про обставини, які є підставою для припинення реєстрації. Тому частина допомоги по безробіттю в сумі 6080,64 грн, яка отримана ним за період з 27.11.2022 по 29.12.2022 підлягає поверненню, при цьому судом першої інстанції встановлено, що виконання наказу №11 від 06.01.2023 незаконно отримані гр. ОСОБА_1 кошти допомоги по безробіттю в сумі 6080,64 грн були повернені 11.01.2023.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, саме за позовом застрахованої особи дії відповідача щодо відмови в призначення пенсії на пільгових умовах були визнані неправомірними.

Колегія суддів критично оцінює твердження скаржника про те, що сума виплаченого забезпечення за період перебування ОСОБА_1 на обліку як безробітного за період з 03.08.2022 по 26.11.2022 у розмірі 34 806,44 грн повинна бути стягнена з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, а не Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оскільки, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області не приймалося рішення про відмову у призначенні пенсії громадянину ОСОБА_1 , відтак, цей орган не є суб`єктом відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України, а тому були відсутні як процесуальні підстави для його залучення співвідповідачем у даній справі так і фактичні.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Беручи до уваги все наведене вище, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 34 806,44 грн. шкоди.

Доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 10 січня 2024 року у справі №921/810/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області без задоволення.

Матеріали справи №921/810/23 повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.