ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024м. ДніпроСправа № 904/5117/23
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В. В.

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ідентифікаційний код 03342184)

до Фізичної особи-підприємця Рудюк Василя Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 16 174,92 грн. заборгованості за теплову енергію, 6 468,33 грн. інфляційних втрат, 1 126,04 грн. 3% річних

Представники:

від позивача: Демченко А.Г., адвокат

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №235/07 від 27.07.2023 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Рудюк Василя Сергійовича заборгованості на загальну суму 23 769,29 грн., з яких:

- 16 174,92 грн. заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2021 по 28.02.2021;

- 6 468,33 грн. інфляційні втрати за період з квітня 2021 року по червень 2023 року;

- 1 126,04 грн. 3% річних за період з 23.03.2021 по 17.07.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу теплової енергії №11445 від 30.06.2016 щодо своєчасної та повної оплати за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2021 по 28.02.2021.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/5117/23, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.12.2023, з метою визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, вирішено розглядати справу №904/5117/23 за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи та призначено підготовче засідання 15.01.2024 о 10:30год.

За допомогою системи "Електронний суд" позивачем 29.12.2023 долучено до справи копію договору купівлі-продажу від 19.02.2016 прибудованої будівлі під літер.А-2, загальною площею 1420,2 кв.м., прибудовану до 3-поверхової нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Металургів, буд. 36/4, та копію акту прийому-передачі нерухомого майна від 19.02.2016.

Підготовче засідання 15.01.2024 відкладено на 19.02.2024 о 14:30 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2024 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 18.03.2024 о 14:30 год.

За допомогою системи "Електронний суд" позивачем 19.02.2024 долучено до справи копію довіреності відповідно до якої ФОП Рудюк В.С. уповноважив фізичну особу ОСОБА_1 в тому числі підписувати договори на постачання комунальних послуг. Отже, дана довіреність, як доказ підтверджує повноваження Котлярової Ірин Вікторівни на укладення та підписання договору купівлі-продажу теплової енергії №11445 від 30.06.2016.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 15.04.2024 о 14:30год.

Представник відповідача у судові засідання не з`явився. Про день, час та місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином.

Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі №904/5117/23 направлялась за адресою відповідача, яка вказана в позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.09.2023, повернулась до суду з поштовою відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2023, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 15.04.2024 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши в судових засіданнях представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2016 року між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі позивач, Теплопостачальна організація-Продавець) та Фізичною особою-підприємцем Рудюк Василем Сергійовичем (далі - відповідач, Споживач-Покупець) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії №11445 (далі - договір). Від Споживача-Покупця договір підписано ОСОБА_1 на підставі довіреності від 23.05.2016, яка зареєстрована в реєстрі за №660.

Відповідно до п.1.1 договору Теплопостачальна організація-Продавець відпускає Споживачу-Покупцю теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а Споживач-Покупець сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені договором.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що Теплопостачальна організація-Продавець відпускає Споживачу-Покупцю теплову енергію на об`єкти, вказані в Таблиці №2 згідно з встановленим планом теплоспоживання з "01" травня 2016 року по "01" травня 2018 року (Таблиця № 1, № 2 є невід`ємними частинами договору). Оплата здійснюється з моменту зазначеного періоду дії договору.

Згідно з п.3.1 договору Споживач-Покупець щомісяця до 15 числа самостійно отримує в Теплопостачальної організації-Продавця за адресою: вул. Пушкіна, буд. №36, тел. 90-34-26, 409-51-38, 409-51-33, каб.29: - рахунок-фактуру; - акти звіряння розрахунків на початок та закінчення опалювального періоду (один примірник оформленого акту звірки Споживач-Покупець протягом 5-ти днів повертає Теплопостачальній організації-Продавцю); - акти виконаних робіт (один примірник оформленого акту Споживач-Покупець протягом 5-ти днів повертає теплопостачальній організації-Продавцю).

У відповідності до п. 3.2 договору оплата за відпущену теплову енергію проводиться Споживачем-Покупцем щомісяця, самостійно, в грошовій формі,не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим на рахунок Теплопостачальної організації-Продавця із спеціальним режимом використання, що передбачено ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання". Споживач-Покупець має право робити передоплату.

Пунктом 4.2 договору встановлено обов`язок Споживача-Покупця сплачувати за теплову енергію за тарифом, а також сплачувати витрати пов`язані з неповерненням конденсату.

Відповідно до Таблиці №1 планова сума за місяць з урахуванням ПДВ складає 15 987,11 грн.

Відповідно до Таблиці №2 об`єктами теплопостачання є нежитлове приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 36, прим. 4, загальною площею 1 420,2 кв.м. Вказане нежитлове приміщення належить відповідача на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №372/61 від 19.02.2016.

Договір діє з 01.05.2016 по 01.05.2018 і вважається щорічно продовженим (п.9.1 договору).

Відповідно до частини 1 ст. 259 Цивільного кодексу України, сторони домовились про збільшення строку позовної давності до п`яти років (п.10.1 договору).

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позивач надав копії:

- акту №499 від 23.11.2020 про подачу теплової енергії;

- акту №7 від 01.03.2021 про припинення подачі теплової енергії;

- корегувального акту прийому-передачі теплової енергії №514 від 22.01.2021;

- акту прийому-передачі теплової енергії №514 від 22.01.2021;

- коригувального акту прийому-передачі теплової енергії №514 від 18.02.2021;

- акту прийому-передачі теплової енергії №514 від 18.02.2021;

- коригувального акту прийому-передачі теплової енергії №514 від 12.03.2021.

Позивачем виставлені на оплату рахунки-фактури № 11445 на загальну суму 53 743,22 грн.:

- від 31.01.2021 за грудень 2020 року та січень 2021 року на суму 39 897,34 грн.;

- від 28.02.2021 за січень та лютий 2021 року на суму 28 793,57 грн.;

- від 31.03.2021 за лютий 2021 року на суму 743,88 грн.;

- від 28.02.2022 перерахунок за грудень 2019 року, січень, лютий та березень 2020 року на суму - 15 691,57 грн.

Відповідач зобов`язання по оплаті виконав частково лише у сумі 37 568,30 грн.

Позивач звертався до відповідача із претензією №11445/14188 від 08.03.2023, у якій просив погасити заборгованість за період з 01.02.2021 по 28.02.2023 у розмірі 16 174,92 грн. Відповіді на претензію матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що відповідач своєчасно не сплатив за поставлену теплову енергію, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 16174,92 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є: наявність прострочки щодо оплати, періоди прострочення оплати, наявність підстав для стягнення заборгованості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

З наведеного вбачається, що постачання теплової енергії має здійснюватися на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем та енергопостачальною організацією.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктами 36, 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 передбачено, що споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором відпустити теплову енергію відповідає обов`язок споживача оплатити вартість теплової енергії.

Отже, задоволенню підлягає вимога про стягнення з відповідача заборгованості за теплоенергію поставлену в період з 01.02.2021 по 28.02.2021 у сумі 16 174,92 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 1 126,04 грн. за загальний період з 23.03.2021 по 17.07.2023 та інфляційні втрати у розмірі 6 468,33 грн. за загальний період з квітня 2021 року по червень 2023 року.

Перевіркою правильності нарахування 3% річних судом помилок не встановлено.

Здійснюючи перевірку розрахунку інфляційних втрат, суд враховує наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем розраховано інфляційні втрати за сукупним індексом інфляції 140,0%. Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат, дійшов висновку про неправильність розрахунку внаслідок невірного значення сукупного індексу інфляції. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає 6 288,62 грн. інфляційних втрат.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у сумі 2 663,71 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Фізичної особи-підприємця Рудюк Василя Сергійовича про стягнення 16 174,92 грн. заборгованості за теплову енергію, 6 468,33 грн. інфляційних втрат, 1 126,04 грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рудюк Василя Сергійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ідентифікаційний код 03342184) 16 174,92 грн. заборгованості за теплову енергію, 6 288,62 грн. інфляційних втрат, 1 126,04 грн. 3% річних та 2 663,71 витрат зі сплати судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 18.04.2024.

Суддя Е.М. Бондарєв