ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.04.2024 Справа № 914/15/24

За позовом: Керівника Жовківської окружної прокуратури Львівської області, м. Жовква, Львівська область в інтересах держави

в особі: Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, м. Жовква, Львівська область

до відповідача: ОСОБА_1 , с. Волиця, Львівіська область

про стягнення заборгованості за оренду землі у розмірі 500 910,32 грн

Суддя Наталія Мороз

За участю секретаря с/з Соломії Дицької

Представники:

Від прокуратури: Леонтьєва Н. Т.

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: ОСОБА_2 .

Суть спору:

Позовну заяву подано Керівником Жовківської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Жовківської міської ради Львівського району Львівської області до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оренду землі у розмірі 500 910,32 грн.

Ухвалою від 08.01.2023 позовну заяву залишено без руху та надано прокуратурі строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.02.2024.

05.02.2024 суду відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні 13.02.2024 відповідач усно відмовився від поданого клопотання про закриття провадження у справі. Підготовче засідання відкладено на 07.03.2024.

Клопотанням від 05.03.2024 прокурор просить суд вважати належним відповідачем у справі ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

В судовому засіданні 07.03.2024 відповідачем заявлено усне клопотання про закриття провадження у справі. Ухвалою суду, постановленою у вигляді занесення відомостей до протоколу судового засідання, суд ухвалив не приймати до уваги пояснення прокуратури; відзив з додатками повернути представнику відповідача. Підготовче засідання відкладено на 11.03.2024, про що позивача повідомлено в порядку ст. 121 ГПК України.

Ухвалою від 07.03.2024 лист Жовківської міської ради Львівського району Львівської області від 15.02.2024 № 03-06/495 та заперечення на відзив від 22.02.2024 № 03-06/574 з додатками у справі № 914/15/24 повернуто позивачу без розгляду.

11.03.2024 через службу діловодства господарського суду відповідачем подано клопотання про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні 19.03.2024 ухвалою суду, постановленою у вигляді занесення відомостей до протоколу судового засідання, суд вирішив задоволити клопотання відповідача про поновлення строку для подання доказів, поданих разом із запереченнями та долучення їх до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 19.03.2024 продовжено підготовче провадження та відкладено підготовче засідання на 16.04.2024.

04.04.2024 на електронну пошту господарського суду Жовківською міською радою Львівського району Львівської області надіслано заперечення на відзив від 22.02.2024 № 03-06/574 з додатками.

15.04.2024 через систему «Електронний суд» прокурором подано додаткові пояснення щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

В судове засідання 16.04.2024 прокурор з`явився.

Позивач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Представник відповідача в судове засідання з`явився. Через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення у справі, а також клопотання про поновлення строку на подання доказів та долучення їх до матеріалів справи. Дав пояснення по суті спору, клопотання про закриття провадження у справі просить задоволити.

В судовому засіданні ухвалою суду, постановленою у вигляді занесення відомостей до протоколу судового засідання, суд ухвалив задоволити клопотання відповідача про поновлення строку на подання доказів і долучення їх до матеріалів справи.

Щодо поданого позивачем заперечення на відзив, суд зазначає наступне.

З 18.10.2023 введено в дію ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» № 3200-IX від 29.06.2023.

Вказаним законом внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими осіб, визначених ч.6 ст.6 Господарського процесуального кодексу України, в обов`язковому порядку зобов`язано зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Згідно з ч. 6 ст. 6 ГПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Статтею 170 ГПК України закріплено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Так, у відповідності до ч. ч. 1, 2 вказаної статті, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником.

Суд звертає увагу позивача на те, що положеннями ГПК України передбачена можливість подання процесуальних, інших документів у електронному вигляді виключно з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису.

Відповідно до ст.7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

За змістом ч.4 ст.18 ЗУ "Про електронні довірчі послуги", саме кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Таким чином, електронний цифровий підпис заявника, прирівнюється до власноручного підпису, а тому у свою чергу подання будь-яких процесуальних клопотань шляхом направлення їх на електронну адресу суду без електронного цифрового підпису унеможливлює ідентифікацію особи, яка подала зазначене клопотання.

Однак, надіслане на електронну пошту господарського суду заперечення на відзив електронним цифровим підписом не підписано, його оригінал до суду не надходив. Крім того, із матеріалів, що надійшли на розгляд суду вбачається відсутність відомостей про наявність електронного кабінету у Жовківської міської ради Львівського району Львівської області.

Відповідно до ч.4 ст.170 ГПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Суд також звертає увагу позивача на положення ст. ст. 165, 166 ГПК України, згідно яких до відповіді на відзив додаються документи, що підтверджують надсилання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. Однак, доказів надсилання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи позивачем не подано.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку заперечення на відзив від 22.02.2024 № 03-06/574 з додатками повернути позивачу без розгляду.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Подане клопотання обгрунтовано тим, що предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди від 30.01.2013, підписаним між фізичною особою ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та Жовківською районною державною адміністрацією.

Зважаючи на те, що вказаний договір підписаний з фізичною особою, котра не була зареєстрована та не перебувала у статусі підприємця, доказів використання орендарем земельної ділянки для господарської діяльності прокурором не подано, а спірний договір оренди не містить вказівки, що такий є правочином у сфері господарської діяльності, відповідач, посилаючись на ст. 20 ГПК України, просить суд закрити провадження у справі, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Заперечуючи щодо вказаного клопотання прокурор зазначив, що критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин, а одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського та цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин. Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо стягнення коштів за користування земельною ділянкою, наданою в оренду для обслуговування об`єкту нерухомого майна - АЗС, тобто господарського договору. Відтак, вважає, що відповідач, ОСОБА_1 фактично здійснював підприємницьку діяльність, а тому в даному випадку слід застосовувати нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб. Враховуючи наведене, просить суд відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Згідно з ст.45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в ст. 4 цього Кодексу.

За змістом ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У відповідності до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.04.2023 у справі № 908/933/22, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У відповідності до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2024 у справі № 909/996/22, критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до ч.2 ст.50 ЦК України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання.

У свою чергу, наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи - підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 2-7615/10, від 05.06.2018 у справі № 522/7909/16-ц).

Як зазначено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.07.2023 у справі № 922/1308/20, фізична особа, яка є власником, зокрема нерухомого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах, як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 916/1261/18.

В даному випадку, зі змісту поданого позову, а також клопотання прокурора від 05.03.2024 вбачається, що відповідачем у справі є фізична особа ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

Суд звертає увагу, що спірний договір підписаний з фізичною особою, котра не була зареєстрована та не перебувала у статусі підприємця, що також підтверджується відповіддю ДПС у Львівській області на адвокатський запит від 18.03.2024, в котрій зазначено, що згідно бази даних системи «Податковий блок» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності в Головному управлінні ДПС у Львівській області. Доказів здійснення підприємницької діяльності суду не надано.

Враховуючи, що прокурором визначено суб`єктний склад учасників спору, відповідач як фізична особа (без статусу суб`єкта господарювання), а спір не стосується корпоративних, приватизаційних чи відносин банкрутства та не ґрунтується на відносинах забезпечення виконання основного зобов`язання (тобто спори за участю фізичної особи підвідомчі господарському суду), суд дійшов висновку про те, що у даній справі виникли цивільно-правові відносини, що стосуються правочину, стороною яких є фізична особа, а відтак, даний спір відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що даний спір не належить до юрисдикції господарського суду в силу прямої вказівки п.1 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України з огляду на суб`єктний склад учасників і характер спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Прокурором за подання позовної заяви до господарського суду згідно платіжного доручення від 11.12.2023 № 2879 сплачено 6 010,93 грн судового збору.

Згідно з ч.1 ст. ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Беручи до уваги відсутність клопотання прокурора про повернення сплаченого судового збору суд зазначає про відсутність правових підстав для такого повернення. Проте, вказане не позбавляє прокуратуру права на звернення до суду із відповідним клопотанням в майбутньому.

Керуючись ст. ст. 20, 166, 169, 170, 185, 231, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заперечення на відзив Жовківської міської ради від 22.02.2024 № 03-06/574 та додані до нього документи - повернути позивачу без розгляду.

2. Клопотання відповідача від 07.03.2024 про закриття провадження у справі задоволити.

3. Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.