ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
25.04.2024 Справа №905/226/24
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
про стягнення 357458,66 грн,
без виклику сторін,-
І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №б/н від 21.02.2024 (сформовано в системі «Електронний суд» 21.02.2024) до Нікольської селищної ради Донецької області, смт. Нікольське Маріупольського району Донецької області, про стягнення боргу у загальній сумі 357458,66 грн., у тому числі:
- основний борг у сумі 247416,01 грн на підставі договору постачання природного газу №04-1150/21-БО-Т від 29.11.2021;
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на укладання із відповідачем договору постачання природного газу №04-1150/21-БО-Т від 29.11.2021, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості поставленого природного газу у січні - лютому 2022, внаслідок чого виникла заборгованість та підстави для нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат за означеними зобов`язаннями.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 11, 15, 16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.20, 173, 174, 175, 193, 216, 217, 218, 230, 231, 232, 264, 265 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань», ст.ст. 8, 9, 55, 124 Конституції України, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
29.02.2024 від представника Нікольської селищної ради Донецької області Мєскєва Михайла Сергійовича через підсистему «Електронний суд» отримано заяву б/н від 28.02.2024 (сформовано в системі «Електронний суд» 28.02.2024), у якій просив залучити його до справи №905/226/24 у якості представника відповідача в порядку самопредставництва; надати доступ до електронної справи №905/226/24 в підсистемі «Електронний суд».
12.03.2024 від представника Нікольської селищної ради Донецької області Мєскєва Михайла Сергійовича через підсистему «Електронний суд» отримано клопотання б/н від 11.03.2024 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (сформовано в системі «Електронний суд» 11.03.2024).
28.03.2024 від представника Нікольської селищної ради Донецької області Мєскєва Михайла Сергійовича через підсистему «Електронний суд» отримано клопотання б/н від 27.03.2024 про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву (сформовано в системі «Електронний суд» 27.03.2024).
28.03.2024 від представника Нікольської селищної ради Донецької області Мєскєва Михайла Сергійовича через підсистему «Електронний суд» отримано відзив б/н від 27.03.2024 на позовну заяву (сформовано в системі «Електронний суд» 27.03.2024). Просить відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до Нікольської селищної ради Маріупольського району Донецької області про стягнення 357458,66 грн у повному обсязі.
Зазначено, що відповідач не отримував акти приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року та січень-лютий 2022 року, а відтак, означені акти не є узгодженими та підписаними. Якщоб акти були своєчасно надані відповідачу, то вони були б оплачені відповідно до умов укладеного договору. Стосовно відповіді на адвокатський запит представника позивача, у якій зазначені покази електронного приладу обліку використаного газу за EIC кодом споживача вказано, що у відповіді зазначено різні споживачі, які не мають відношення до відповідача, договір постачання природного газу не містить жодних посилань на присвоєння відповідачу EIC кодів, які зазначені у відповіді на адвокатський запит. Звернуто увагу, що у зв`язку з тимчасовою окупацією Нікольської громади, не виявляється можливим провести звірку та встановити фактичні показники приладів обліку використання природного газу відповідачем, а відповідно й врегулювати спірні відносини між сторонами. Стосовно сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат, посилається на п.10.1 договору, відповідно до якого сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків за договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли після укладення договору. Під форс-мажорними обставинами визначає введення воєнного стану України, окупацію Нікольської громади внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, посилається на лист Торгово-промислової палати №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.
08.04.2024 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», адвоката Верхацького Ігоря Володимировича, через підсистему "Електронний суд" отримано відповідь б/н від 08.04.2024 на відзив (сформовано в системі «Електронний суд» 08.04.2024) Просив поновити строк на надання відповіді на відзив у справі №905/226/24; прийняти (долучити) до матеріалів справи №905/226/24 відповідь на відзив та врахувати її при ухваленні рішення по справі; позовні вимоги про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.
- саме на відповідача покладався обов`язок належної та вчасної оплати за поставлений газ згідно умов договору, відповідно до положень договору споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу та своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу;
- акти приймання-передачі природного газу складаються на підставі, у тому числі, даних, отриманих від відповідача, яких надано не було, з огляду на що постало питання узгодження обсягів спожитого газу, а відтак, означені обсяги, у даному випадку, встановлюються на підставі даних Інформаційної платформи Оператора ГТС, що відповідає положенням договору;
- повідомлено, що відповідач повністю сплатив заборгованість за поставку природного газу у грудні 2021 та частково здійснив оплату за поставку у січні 2022. Інші періоди поставки залишились неоплаченими;
- щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат зазначено, що останні є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належими до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
- щодо стягнення пені посилається на п.7.2 Договору, в якому визначено, що у разі прострочення строків остаточного розрахунку, відповідач зобов`язується сплатити позивачу 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яких нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення;
- в частині форс-мажорних обставин, на які посилається відповідач, зазначає, що введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами, які позбавляють відповідача можливості виконати свої грошові зобов`язання, факт військової агресії Російської Федерації проти України не може бути беззаперечним доказом наявності форс-мажору, за відсутності безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором. Відповідачем не надано належних доказів в підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку неможливості виконання відповідачем зобов`язань за договором із фактом військової агресії.
ІІ. Процесуальні дії суду:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/226/24 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 26.02.2024 прийнято позовну заяву б/н від 21.02.2024 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/226/24; вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено позивачу надати: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 27.03.2024 разом із доказами її направлення на адресу відповідача; встановлено відповідачу надати: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 12.03.2024, але не пізніше 15 днів з дня повідомлення про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду; роз`яснено сторонам, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням сторін.
29.02.2024 надано доступ ОСОБА_1 до електронної справи №905/226/24 в підсистемі «Електронний суд».
Ухвалою суду від 14.03.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника Нікольської селищної ради Донецької області Мєскєва Михайла Сергійовича б/н від 11.03.2024 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 03.04.2024 задоволено клопотання Нікольської селищної ради Донецької області, смт. Нікольське Маріупольського району Донецької області, б/н від 27.03.2024 про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву; поновлено відповідачу строк на подання відзиву та прийнято відзив б/н від 27.03.2024 на позовну заяву.
Ухвалою суду від 15.04.2024 у задоволенні клопотання представника позивача, адвоката Верхацького Ігоря Володимировича, в частині поновлення строку на надання відповіді на відзив у справі №905/226/24 відмовлено; встановлено новий строк на подання відповіді на відзив та прийнято відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» б/н від 08.04.2024 на відзив.
Враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір за наявними у справі матеріалами.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
29.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник) та Нікольською селищною радою (споживач) укладено договір постачання природного газу №04-1150/21-БО-Т від 29.11.2021, за п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
EIC-код споживача за договором постачання природного газу №04-1150/21-БО-Т від 29.11.2021 - 56XS000049НН2009.
Згідно з п.1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб.
Відповідно до п.2.1 договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природною газу у період з листопада 2021 року по грудень 2022 року (включно), в кількості 60 тис.куб.метрів.
Загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за цим договором, складається з сум загальних обсягів природного газу, замовлених споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії договору (п.2.1.3 договору).
Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Відповідальність за правильність визначення замовлених обсягів газу покладається виключно на споживача (п.2.2 договору).
Згідно з п.2.3 договору підписанням цього договору споживач дає згоду постачальнику на включення його до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС відповідно до вимог Кодексу ГТС.
Відповідно до п.2.4 договору, перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором. В будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до пункту 3.5 цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.
Згідно з п.3.1 договору, постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС (п.3.2 договору).
Відповідно до п.3.5 договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Згідно з підпунктом 3.5.1 договору, споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між оператором(ами) ГРМ та/або оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника (п.п.3.5.2 договору).
Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (п.п.3.5.3 договору).
Згідно з п.п.3.5.4 договору у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГTC, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.
Відповідно до п.3.6 договору, звірка фактично використаного обсягу газу за цим договором на певну дату чи протягом відповідного розрахункового періоду, ведеться сторонами на підставі даних комерційних вузлів обліку газу та інформації про фактично поставлений споживачу обсяг газу згідно з даними Інформаційної платформи Оператора ГТС.
Згідно п.4.2 договору, у разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.
Загальна вартість цього договору на дату укладання становить 827700,00 грн, крім того ПДВ 165540,00 грн, разом з ПДВ 993240,00 грн. (п.4.3 договору).
Відповідно до пункту 5.1 договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору.
Оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 14 цього договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору (п.5.3 договору).
Відповідно до п.5.4.договору, у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи: у третю чергу - погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ та компенсації вартості робіт, пов`язаних з припиненням (обмеженням) газопостачання споживачу.
Споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу за цим договором і своєчасно коригувати замовлені обсяги шляхом підписання додаткової угоди, прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором (п.6.2 договору).
У разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 7.2 договору).
Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків згідно з цим договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли після укладання договору, і сторони не могли передбачити їх. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Сторони зобов`язані негайно повідомити про виникнення форс-мажорних обставин та протягом 14 днів з дати їх виникнення подати підтвердні документи відповідно до законодавства. Настання форс-мажорних обставин підтверджується в порядку, встановленому чинним законодавством України. Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику вартості природного газу, поставленого до їх настання (розділ 10 договору).
Згідно з п.13.1 договору останній набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2022 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.
Договір постачання природного газу №04-1150/21-БО-Т від 29.11.2021 підписаний сторонами без зауважень до нього.
На виконання умов договору постачання природного газу №04-1150/21-БО-Т від 29.11.2021 протягом грудня 2021 - лютого 2022 позивачем відображено постачання відповідачу природного газу на загальну суму 363293,98 грн, а саме за актами приймання-передачі природного газу:
Акти приймання-передачі природного газу за грудень 2021-лютий 2022 підписано та скріплено печаткою позивача. Відповідачем означені акти не підписано.
Оскільки оплату за переданий газ частково у січні 2022 та у повному обсязі за лютий 2022 відповідачем своєчасно та в повному обсязі не здійснено, сума боргу становить 247416,01 грн, а також нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати, таке зумовило позивача звернутися до суду із розглядуваним позовом з метою захисту своїх прав.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що не отримував акти приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року та січень-лютий 2022 року, а відтак, останні не є узгодженими та підписаними. Одночасно вказано, що договір постачання природного газу не містить жодних посилань на присвоєння відповідачу EIC кодів, які містить лист оператора ГТС, а тому дані, на які посилається позивач, не є підставними. Звернуто увагу, що у зв`язку з тимчасовою окупацією Нікольської громади, не виявляється можливим провести звірку та встановити фактичні показники приладів обліку використання природного газу відповідачем. Стосовно сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат, посилається на п.10.1 договору, відповідно до якого сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків за договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли після укладення договору. Під форс-мажорними обставинами визначає окупацію Нікольської громади внаслідок військовї агресії Російської Федерації проти України, посилається на лист Торгово-промислової палати №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.
Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як вбачається з матеріалів справи, у період січень лютий 2022 року, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах.
З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Із зазначеною нормою кореспондується й ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
Відповідачу присвоєно EIC-код 56XS000049НН2009 постачальником визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».
Згідно з п.3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Відповідно до п.п.3.5.2 договору, на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на інформаційній платформі оператора ГТС, постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.
За відсутності акта чи наявності розбіжностей обсяг спожитого газу є встановленим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС (п.3.5.4 договору).
Беручи до уваги викладене, твердженя відповідача в частині того, що договір та лист оператора ГТС №ТОВВИХ-24-1243 від 26.01.2024 не містять ЕІС-коду Нікольської селищної ради не відповідають дійсності, з огляду на що, відхиляються судом.
Обсяг спожитого відповідачем природного газу, що відображений у актах-приймання передачі б/н від 31.12.2021, б/н від 31.01.2022, б/н від 26.02.2022 визначено за даними Інформаційної платформи Оператора ГТС та відповідає умовам укладеного між сторонами договору.
Доказів, що вказують на протилежне, матеріали справи не містять.
Одночасно, аналізуючи викладені умови договору постачання природного газу №04-1150/21-БО-Т від 29.11.2021 не встановлено залежність своєчасного виконання відповідачем зобов`язання з оплати спожитого природного газу із отриманням актів приймання-передачі природного газу відповідачем.
Отже, як свідчать обставини, поставлено відповідачу у січні 2022 природний газ на суму 147794,06 грн з ПДВ, у лютому 2022 на суму 119586,07 грн. з ПДВ в силу умов договору та за даними оператора ГТС.
Оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку - 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору (п.5.1 договору).
Доказів зміни строку оплати суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.
Беручи до уваги наведені положення укладеного між сторонами договору, відповідач мав здійснити оплату незалежно від факту складання/надсилання позивачем актів, рахунків тощо у строк не пізніше:
за січень 2022 року 15.03.2022;
за лютий 2022 року - 15.04.2022.
Отже, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, грошове зобов`язання споживача перед постачальником природного газу поставленого у січні - лютому 2022 року у загальній сумі 247416,01 грн у встановлені договором строки, як і на час розгляду справи, не виконано.
Дані обставини у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України не спростовано, протилежного з матеріалів справи не вбачається.
V. Висновки суду:
Беручи до уваги встановлені обставини справи та мотиви, з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за поставлений природний газ у січні - лютому 2022 року підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме в сумі 247416,01 грн.
Прострочення відповідачем грошового зобов`язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов`язок сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 9924,09 грн, нарахованих на суму боргу 127829,94 грн за період з 16.03.2022 по 31.07.2023 за зобов`язанням січня 2022 та на суму боргу 119586,07 грн за період з 16.04.2022 по 31.07.2023 за зобов`язанням лютого 2022.
Перевіривши розрахунок 3% річних, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд встановив, що 3% річних на суму боргу 127829,94 грн за період з 16.03.2022 по 31.07.2023 дорівнюють 5284,80 грн, в іншому розрахунок є правомірним та арифметично правильним.
Перевіривши розрахунок інфляційних витрат, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку про те, що він є правомірним та арифметично правильним.
Відповідно до п. 7.2 договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Перевіривши розрахунок пені, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку про те, що він є правомірним та арифметично правильним.
Щодо доводів відповідача про звільнення останнього від означеної відповідальності через форс-мажорні обставини, які настали через військову агресією Російської Федерації проти України, окупацію Нікольської селищної громади.
3% річних та інфляційні витрати є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, адже виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Згадані 3% річних та інфляційні витрати за своєю правовою природою не є штрафними санкціями.
Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю, тобто не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.
Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 23.03.2023 у справі №920/505/22.
Відтак, у позивача наявні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, від сплати яких сторона не звільняється за наявності форс-мажорних обставин.
В частині наявності підстав звільнення від сплати пені.
Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафні санкції господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (п. 1 ст. 216 Господарського кодексу України).
У розумінні ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю (ч. 1 ст. 14-1 вказаного Закону).
Тобто, сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.
Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися.
За умовами п. 6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).
Контекстний зміст ст. 14-1 Закону, а також вимоги Регламенту, дають підстави дійти висновку, що сертифікат, про який йдеться у зазначеному Законі, є індивідуальним актом, яки стосується конкретних учасників договірних відносин, конкретного договору та конкретних договірних зобов`язань.
Листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для невизначеного кола осіб (всіх кого стосується): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". ТПП України підтверджує, що зазначені обставини є надзвичайними невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту угоди, законодавчих та інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання форс-мажорних обставин.
Лист ТПП України від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин, у зв`язку з чим не може вважатися сертифікатом відповідно до вимог Закону та Регламенту. Суд не може погодитись з тим, що зазначений лист засвідчує залежність виконання відповідачем грошових зобов`язань за спірним договором із початком воєнної агресії про, яке йдеться в листі ТТП.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.01.2022 по справі №904/3886/21 форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Тобто, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань.
Такі обставини, як введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами, які позбавляють відповідача виконати свої грошові зобов`язання.
Факт військової агресії Російської Федерації проти України не може бути беззаперечним доказом наявності форс-мажору, за відсутності безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором, поряд з цим повинен бути підтвердженим у встановленому чинним законодавством порядку.
У розглядуваному випадку належних та допустимих доказів безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором, підтвердження наявності форс-мажору у спірних правовідносинах суду не представлено.
А отже, наведене відповідачем не може виступати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Враховуючи викладене, доводи відповідача у цій частині відхилено судом.
Поряд з цим, слід зазначити, що згідно положень чинного законодавства України визначення обов`язку з оплати отриманого товару не ставиться в залежність від майнового стану споживача (отримувача), його правового статусу (особа заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо) та від джерел фінансування.
Інші доводи відповідача не спростовують наведених висновків, а тому не беруться судом до уваги.
Судові витрати, що складаються з судового збору, підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст.4, 7, абз.1 ч.3 ст.12, ст.ст.13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-241, 247, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5.Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
6.Повний текст рішення складено 25.04.2024.
Суддя О.В. Кротінова