ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

16 квітня 2024 року м.Тернопіль Справа № 921/50/24
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

за участю секретаря судового засідання Петрик І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", м.Київ

до відповідача: ОСОБА_1 , м.Тернопіль

про стягнення 77921,43грн,

за участю представників:

позивача: Виноградов Ю.Е., довіреність №9 від 26.12.2023 (в режимі відеоконференцзв`язку);

відповідача: не з`явився.

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", м.Київ звернулося 31.01.2024 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 , м.Тернопіль, про стягнення 35046,15грн прострочених платежів по тілу кредиту та 42875,28грн прострочених платежів по процентах, нарахованих за користування кредитом.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідач неналежно виконував свої грошові зобов`язання за договором про надання кредиту (електронна форма) №457513-КС-002 від 12.01.2023, котрий підписано відповідачкою шляхом використання одноразового ідентифікатору у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Правовим обґрунтуванням позову позивачем визначено норми ст.525, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України та умови кредитного договору.

Додатково позивачем долучено копію електронного листа від 17.12.2022, копію договору про надання кредиту №457513-КС-002 від 12.01.2023, копію електронного листа від 12.01.2023, копію договору про надання послуг №ПГ-5 від 04.11.2020, копію додатку №1 до договору №ПГ-5 від 04.11.2020 та копії інформаційних довідок №1960/03 від 28.03.2024, №1962/03 від 28.03.2024, №1961/03 від 28.03.2024.

Позиція відповідача.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 ГПК України.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 19.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 19.03.2024, яке відкладалося на 16.04.2024.

Також ухвалою суду від 19 лютого 2024 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів, яке заявлено у позові (пункт другий прохальної частини позовної заяви).

Оскільки відповідачем у справі є фізична особа, якою припинено підприємницьку діяльність на момент звернення позивача до суду з позовом, судом в порядку, визначеному ст.176 Господарського процесуального кодексу України, на підставі ухвали від 02.02.2024 отримано інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації, наданої Відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради (лист №260/28-03 від 13.02.2024) та Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області (лист №1601.20-666/6101.20.1-24 від 05.02.2024) з`ясовано, що ОСОБА_1 07.11.2023 знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Відомостей щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за новою адресою уповноваженими органами реєстрації місця проживання фізичних осіб не надано.

Відтак, враховуючи відсутність інформації про адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , судом у відповідності до приписів статті 122 ГПК України здійснювався виклик відповідачки у судові засіданні шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України та шляхом надіслання процесуальних документів поштовою рекомендованою кореспонденцією на останні відомі адреси місця реєстрації та місця проживання останньої.

03.04.2024 позивачем вдруге через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС подано клопотання без номера від 03.04.2024 (вх.№2709 від 04.04.2024) про витребування доказів, в якому ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" просить суд в порядку ст.81 ГПК України витребувати в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи АТ КБ «ПРИВАТБАНК», чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та відкриття під неї відповідного банківського рахунку; письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за 12.01.2023.

Також представником позивача через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС подано додаткові пояснення без номера від 03.04.2024 (вх.№2708 від 04.04.2024), в яких, серед іншого, зазначено, що кредитний договір №457513-КС-002 від 12.01.2023 з відповідачем укладено вдруге, а попередній договір нею було виконано в повній мірі, відтак, на думку позивача остання була обізнана з порядком укладення кредитного договору та іншими типовими умовами кредитування у ТОВ «Бізнес Позика», адже ОСОБА_1 давно користується послугами ТОВ «Бізнес Позика» з отримання кредитів.

На підставі ухвали суду від 11 квітня 2024 року забезпечено участь в судовому засіданні представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, наведених у позові та додаткових поясненнях. Щодо заявленого клопотання про витребування доказів зазначив, що ним не вживалися заходи задля отримання запитуваних доказів самостійно, адже в силу закону вони містять банківську таємницю і можуть надаватися лише на підставі відповідного рішення (ухвали) суду, про що зазначено у поданому клопотанні про витребування доказів. Також, на думку представника позивача, якщо суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про витребування доказів, то з огляду на наявність в справі достатньої кількості доказів на підтвердження обставин отримання кредиту відповідачем, просив розглянути справу за наявними у ній документами.

Розглянувши клопотання позивача без номера від 03.04.2024 (вх.№2709 від 04.04.2024) про витребування доказів, дослідивши доводи на його обґрунтування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1, пункту 3 частини 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема на підставі письмових доказів.

У відповідності до частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У поданому клопотанні позивач просить суд витребувати в АТ КБ "ПРИВАТБАНК": письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи АТ КБ «ПРИВАТБАНК», чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та відкриття під неї відповідного банківського рахунку; письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за 12.01.2023.

В обґрунтування клопотання позивач вказує, що вищезазначені докази підтверджують факт видачі (перерахування) позивачем грошових коштів у розмірі 41 000,00 грн за реквізитами, наданими відповідачкою, та їх зарахування на відповідних рахунок, який нею вказаний при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті під час оформлення кредиту.

Згідно з ч.2 ст.81 ГПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або)причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Завданням інституту витребування доказів є забезпечення змагальності сторін у випадку, якщо з об`єктивних причин учасник процесу не може самостійно отримати відповідні докази. При цьому такий учасник зобов`язаний довести суду як неможливість отримання доказів самостійно, так і той факт, що учасник процесу намагався отримати ці докази (чи звертався він до особи, в розпорядженні якої є відповідні докази чи інформація).

Недотримання сукупності обох цих умов виключає можливість задоволення клопотання про витребування доказів, оскільки це буде порушувати принципи диспозитивності та змагальності сторін.

Отже, аргументація поданого клопотання нормами ст.62, 63 Закону України "Про банки і банківську діяльність" не є підставою, яка б замінювала необхідність вжиття стороною заходів для отримання необхідної інформації (доказів), а також підставою звільнення позивача від дотримання визначеного нормами процесуального закону алгоритму дій щодо самостійного отримання відповідних доказів, відтак суд відмовляє у задоволенні клопотання про витребування додаткових доказів, враховуючи недотримання втмог ст.81 ГПК України.

Представник відповідача у жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Суд зазначає, що ухвали суду від 19.02.2024, 19.03.2024 надсилались відповідачці за останніми відомими адресами її місця проживання та місця реєстрації ( АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3). Однак поштова кореспонденція відділеннями поштового зв`язку повернута не врученою адресату із зазначенням причин "адресат відсутній за вказаною адресою", "за закінченням терміну зберігання" (довідки форми №20 долучено до справи).

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність, а з`ясувати адресу її зареєстрованого місця проживання в порядку, визначеному ст.176 ГПК України, суду не вдалося, тому виклик відповідача в судові засідання здійснювався судом також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Таким чином, судом було вжито усіх належних заходів, визначених процесуальним законом, для повідомлення відповідачки про розгляд справи, відтак, остання вважається повідомленою про розгляд справи належним чином та мала передбачену законом можливість на реалізацію своїх прав та законних інтересів.

З огляду на відсутність клопотань та невирішених заяв, розгляд справи здійснено шляхом постановлення рішення в порядку статті 240 ГПК України з проголошенням в судовому засіданні 16.04.2024 вступної та резолютивної частини рішення.

Фактичні обставини справи.

Як вбачається із матеріалів справи, 12 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» як Кредитодавцем та Фізичною особою-підприємцем Андрусевич Іриною Михайлівною як Позичальником укладено договір №457513-КC002 про надання кредиту (далі - договір), шляхом направлення підприємцю Пропозиції (оферти) укласти договір №457513-КС-002 про надання кредиту та її прийняття підприємцем, введенням/відправленням через телекомунікаційну систему, отриманого на номер телефону НОМЕР_3 (зазначений позичальником в анкеті в особистому кабінеті) одноразового ідентифікатора №UA688, відповідно до п.1 якого Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти в розмірі 41000 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (далі - договір). Тип Кредиту: Кредит.

Договором сторони передбачили, що кредит надається строком на 16 тижнів; стандартна процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та становить 2,00000000%, а знижена процентна ставка за користування Кредитом - 1,15903659% за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту становить 6150,00грн, а загальна вартість наданого кредиту становить 86080 грн. Термін дії договору до 04.05.2023.

Кредит видано для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності (мета кредиту). Цей кредит не є споживчим кредитом.

Пунктом 2 договору передбачено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п.1 договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3 договору.

У разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в пункті 3 цього договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховується відповідно до зниженої процентної ставки (п.2.1 договору).

У разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в пункті 3 цього договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою. Нарахування процентів за стандартно. процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів до закінчення терміну дії договору.

У пункті 3 договору наведено графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору, а саме:

№ платежудатазалишок по основній сумі кредитупроценти за користування кредитом (1)частковий платіж основної суми (2)комісія за надання кредиту (3)загальний платіж (1+2+3)
126.01.128,15 3631,8510760
209.02.652,941588,912518,1510760
323.02.202339411,096395,064364,94 10760
409.03.202335046,155686,805073,20 10760
523.03.202329972,954863,605896,40 10760
606.04.202324076,553906,846853,16 10760
720.04.202317223,392794,827965,18 10760
804.05.20239258,211501,799258,21 10760
Усього 615086080

Також у пункті 5 Кредитного договору позичальник підтвердив, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця https://bizpozyka.com.

Відповідно до п.14 договору, інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі не врегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

Як зазначено у пункті 4.2.2.2 Правил про надання грошових коштів у кредит фізособам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», затверджених наказом директора ТОВ «Бізнес Позика» №13-ОД від 27.06.2022 (далі - Правила), та з умовами якого ознайомився відповідач, про що зазначено в п.5 договору, Позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту та додатковою угодою до закінчення терміну дії договору.

Відповідно до п.5.2 Правил обчислення строку користування Кредитом та нарахування процентів за користування Кредитом за Договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом з урахуванням умов Договору (Додаткової угоди). Таким чином, проценти за користування Кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму Кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику протягом всього строку кредитування.

Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Кредитодавця у строк відповідно до Графіку платежів, встановленого Договором про надання кредиту або Додатковою угодою. Датою повернення (погашення) Кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування Кредитом та інших платежів, передбачених умовами Договору про надання кредиту (Додатковою угодою), при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця (п.5.5 Правил).

Відповідно до п.5.7 Правил у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості:

1) у першу чергу - відшкодовуються витрати Кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого Кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо);

2) у другу чергу - нараховані Кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до Договору про надання кредиту - у разі їх нарахування;

3) у третю чергу - прострочені Проценти за користування Кредитом та прострочена сума Кредиту;

4) у четверту чергу - проценти за користування кредитом;

5) у п`яту чергу - сума кредиту.

Судом встановлено, що на виконання умов кредитного договору, позивач через партнера Товариство з обмеженою відповідальністю "ПрофітГід" (система Platon), з яким має укладений договір №ПГ-5 від 4 листопада 2020 року про надання фінансових послуг з приймання платежів та перерахування грошових коштів, на підставі договору про співробітництво з Товариством з обмеженою відповідальністю "Платежі Онлайн", видав 12.01.2023 відповідачу кредит у розмірі 41000 грн, шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок, вказаний відповідачем в Анкеті клієнта (Банківська картка для перерахунку коштів номер НОМЕР_5), чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №34326 від 12 січня 2023 року на суму 41000 грн (а.с.64).

В свою чергу, відповідачем взяті на себе зобов`язання виконано частково, а саме перераховано: 26 січня 2023 року кошти в сумі 10 760 грн, з яких 7128 грн 15 коп. скеровано на погашення відсотків за користування кредитом та 3631 грн 85 коп. - на сплату комісії; 9 лютого 2023 року - в сумі 10 760 грн, з яких 1588 грн 91 коп. скеровано на погашення т алі кредиту, 6652 грн 94 коп. - на погашення відсотків за користування кредитом та 2518 грн 15 коп. на сплату комісії; 23 лютого 2023 року - 10760 грн, з яких 4364 грн 94 коп. зараховано на погашення тіла кредиту та 6395 грн 06 коп. на сплату відсотків за користування кредитом. Всього сплачено 32 280 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та інформаційними довідками №1962/03 від 28.03.2024, №1961/03 від 28.03.2024.

Як стверджує позивач, відповідач зобов`язання щодо погашення кредиту в повному обсязі згідно обумовленого в договорі Графіку не виконав, внаслідок чого станом на 25 січня 2024 року допустив заборгованість в розмірі 77921 грн 43 коп., а саме: 35 046 грн 15 коп. по тілу кредиту, 42 875 грн 28 коп. - несплачених відсотках за користування кредитом.

Відтак, позивачем підтверджено, що відповідач лише частково погасив заборгованість за договором, розрахунок та розмір якої зазначено у розрахунку заборгованості по договору, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором про надання кредиту.

З метою захисту своїх майнових прав товариство звернулося з даним позовом про примусове стягнення заборгованості за договором з ОСОБА_1 .

З інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з`ясовано що ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність 13 липня 2023 року, про що до Реєстру внесено запис за №1232873.

Судом враховується, що:

- ОСОБА_1 на момент укладення договору №457513-КС-002 від 12.03.2023 мала статус суб`єкта підприємницької діяльності і кредитні кошти отримувала для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності (мета кредиту); наданий кредит не був споживчим кредитом;

- відповідно до ч.1 ст.20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

- статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті);

- відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, господарські суди наділені законом повноваженнями щодо розгляду спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №127/23144/18.

Мотиви та норми закону, з яких суд виходить при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що відповідно до договору, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 41 000,00 гривень, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, позивач належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти у визначеному договором розмірі.

Внаслідок здійснення часткових оплат згідно кредитного договору, відповідач тим самим визнав наявність у нього зобов`язання з повернення наданого кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як підтверджено матеріалами справи, позичальником допущено порушення виконання зобов`язання за кредитним договором в частині своєчасної сплати заборгованості та процентів за користування кредитом.

Договір, в силу положень ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з п.3 кредитного договору, сторони узгодили Графік платежів, (припускаючи, що позичальник буде його дотримуватися і застосовуватиметься знижена процентна ставка), в якому міститься інформація щодо періоду користування кредитом, розміру залишку заборгованості по основній сумі кредиту, розмір заборгованості по процентах за користування кредитом, розміру часткового платежу основної суми кредиту, розміру комісії за надання кредиту, загальний платіж.

Зі змісту вказаного Графіка вбачається, що сторони узгодили повернення кредиту шляхом сплати позичальником фіксованої суми щомісячно з кінцевою датою повернення - 04.05.2023.

Таким чином, приймаючи до уваги умови укладеного між сторонами кредитного договору, суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 кредитного договору, знижена процентна ставка за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 1,15903659 процентів за кожен день користування кредитом, а згідно п. 2 договору визначено, що протягом строку кредитування проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, залежно від дотримання Позичальником Графіку платежів і розраховуються в порядку, передбаченому п.п.2.1-2.3 договору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсотками за період з 12.01.2023 по 25.01.2024, суд визнає його обґрунтованим та арифметично правильним, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 42875,28грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що заборгованість відповідача за кредитним договором №457513-КС-002 від 12.01.2023 складає 77921 грн 43 коп., а саме: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 35 046 грн 15 коп. (41000-5953,85); за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 42 875 грн 28 коп.

Вказаний кредитний договір відповідачка у судовому порядку не оскаржила, натомість отримала кредитні кошти, користувалася ними та частково погашала заборгованість за кредитним договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачкою належними та достатніми доказами заборгованість по кредитному договору не спростована.

Враховуючи вищезазначене, станом на дату прийняття рішення, обов`язок по поверненню кредитних коштів та відсотків у повному обсязі настав, заборгованість по поверненню кредиту та процентів відповідача перед позивачем належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем не спростована, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за отриманим та неповернутим кредитом у розмірі 35046,15грн та заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом у розмірі 42875,28грн.

Щодо обставин укладення кредитного договору в електронній формі, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Договір про надання кредиту №457513-КС-002 від 12.01.2023 укладений між сторонами в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», який регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів, зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За нормами статті 12 вказаного закону передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ -це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.

Договір №457513-КС-002 від 12.01.2023 про надання кредиту містить примітку, що його підписано зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-6883 12.01.2023 року о 15:39:17, що свідчить та підтверджує послідовність дій сторін при укладенні договору.

Згідно анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи) від 25.01.2024 вбачається, що фізична особа - підприємець Андрусевич Ірина Михайлівна була ідентифікована в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» , назва системи https://my.bizpozyka.com/ відповідно до вимог частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, відповідачка повідомила дані свого паспорта, рік народження та фінансовий номер телефону.

Також, відповідно до долученої Візуальної форми послідовності дій Клієнта -ФОП Андрусевич І.М., щодо укладення електронного договору про надання кредиту №457513-КС-002 від 12.01.2023, вбачається, що 12.01.2023 о 13:37:25год. відповідачка, використовуючи номер телефону ідентифікувалася в інформаційно-телекомунікаційній системі та ввійшла в особистий кабінет, о 13:38:17 передала інформацію обраних умов кредиту, надалі ознайомилася з офертою Товариства та прийняла її умови, о 13:38:57 товариство відправило смс-повідомлення на номер телефону відповідачки одноразового ідентифікатора UA-6883, а о 13:39:24год. відповідачка підписала договір в електронній формі.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У справі №524/5556/19 від 12.01.2021 Верховний Суд зазначив, що оскільки оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

За таких обставин суд вважає, що договір про надання кредиту від 12.01.2023 підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами кредитного правочину. Без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких не надано, що в силу положень статей 13, 74 ГПК України є її процесуальним обов`язком.

Висновки господарського суду.

Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що на виконання умов Договору позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 41000грн, що підтверджується платіжною інструкцією №34326 від 12.01.2023 та інформаційними довідками.

Всупереч умовам договору взяті на себе зобов`язання з погашення кредиту та сплати процентів у повному обсязі та у визначені графіком погашення строки ОСОБА_1 не виконала, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки матеріали справи містять докази надання позивачем кредитних коштів, їх використання відповідачем та часткове погашення останнім, натомість відповідачем не надано доказів повернення суми використаного кредиту, що дає підстави вважати доведеними позивачем належним чином порушення його прав зі сторони відповідача.

Таким чином, виходячи з предмету заявленого позову, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.4, 5-8, 11, 13, 20, 42, 46, 73, 74, 76-79, 81, 91, 123, 126, 129, 219, 220, 222, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт ID картка № НОМЕР_4 , виданий 30 вересня 2019 органом 6110) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м.Київ, ідентифікаційний код 41084239) - 35046(тридцять п`ять тисяч сорок шість)грн 15коп. заборгованості за тілом кредиту, 42875(сорок дві тисячі вісімсот сімдесят п`ять)грн 28коп. прострочених платежів по відсотках за користування кредитом та 2422(дві тисячі чотириста двадцять дві)грн 40коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено та підписано 19.04.2024.

Суддя Н.О. Андрусик