ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2024 року м.Дніпро Справа № 904/4933/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Ліпинський М.О.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2023 (суддя Мельниченко І.Ф.)

у справі № 904/4933/15

за позовом Прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Криворізької міської ради

до Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича

про повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

16.10.2023 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга Криворізької міської ради на дії (бездіяльність) державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі № 904/4933/15, в якій остання просить:

- визнати неправомірним рішення, дії державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №72490328 від 27.09.2023.

- скасувати постанову державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.09.2023 про закінчення виконавчого провадження №72490328.

- зобов`язати Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі відновити виконавче провадження №72490328 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.12.2020 по справі №904/4933/15 про зобов`язання ФОП Штефана Владислава Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку площею 0,6480га, вартістю - 973 555, 20 грн. по вул. Гутовського біля житлових будинків № 41 та № 57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу (кадастровий номер: :03:001:0222) на користь держави в особі Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1, ) за актом приймання-передачі з приведенням її у придатний для використання стан за рахунок Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2023 у справі №904/4933/15 зокрема, залишено без розгляду скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича в частині оскарження постанови ВДВС від 10.08.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72490328 та похідних від неї рішень (дій) ВДВС.

Фізичною особою-підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2023 у справі № 904/4933/15 в частині залишення заяви ФОП Штефана В.О. без розгляду.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- сайт Укрпошти є інформаційним ресурсом, який створений лише для покращення сервісу користувачів послуг поштового зв`язку Укрпошти, проте, не є тим документом, який саме в установленому Законодавством порядку підтверджує про дату надходження рекомендованого листа на поштове відділення AT Укрпошта;

- рекомендований лист ДВС №270 був передчасно та із незалежних від Скаржника причин повернутий відправнику, за закінченням строку зберігання, адже згідно положень п. 116 Правилами надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р., рекомендований лист (поштове відправлення) перебуває у відділенні протягом одного місяця з дня його надходження, тобто, в нашому випадку до 20.09.23р. включно;

- про наявність відкритого виконавчого провадження Скаржник дізнався лише 20.09.23р. коли отримав на поштовому відділенні 50106 постанову ДВС від 30.08.23р. про накладення штрафу та наступного ж дня - 21.09.23р. представник Скаржника ознайомився із матеріалами виконавчого провадження та отримав оскаржувану постанову від 10.08.23р. (докази надавались до скарги). Тобто, лише з 21.09.23р. Скаржник міг дізнатися про порушення своїх прав;

- незрозуміло з яких причин та на підставі яких офіційних документів і належних доказів суд дійшов до висновку, що поштове відправлення №270 було правомірно 15.09.23р. повернуто за закінченням терміну зберігання;

- ухвалою суду від 04.10.2023р. скаргу Відповідача від 28.09.23р. було повернуто без розгляду, натомість 05.10.23р., тобто невідкладно, ним було повторно подано скаргу.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

15.01.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від Криворізької міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Від прокурора відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні 04.04.2024 приймав участь представник відповідача (апелянта) та представник позивача. Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не проінформував.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G.B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, а також враховуючи межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, з огляду на обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів не вбачає наявність правових та фактичних підстав для відкладення розгляду справи та продовжує її розгляд, вважаючи за можливе здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі прокурора.

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

Представник відповідача (апелянта) в судовому засіданні 04.04.2024 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, в тому числі з підстав, викладених у відзиві, наполягав на необхідності залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29.09.2023 від Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича до господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга на дії головного державного виконавця Довгинцевського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Байбікової Олени Леонідівни, в якій заявник просить:

- витребувати від Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усі матеріали (чи їх належним чином завірені копії), на підставі яких державний виконавець прийшла до висновку про необхідність винесення постанови від 10.08.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72490328 та постанови від 27.09.2023 про закінчення виконавчого провадження № 72490328;

- визнати неправомірними рішення (дії) головного державного виконавця - Байбікової О.Л. Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення постанови від 10.08.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72490328;

- скасувати постанову головного державного виконавця - Байбікової О.Л. Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.08.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72490328 та похідні від неї постанови, або ж вирішити питання щодо зобов`язання головного державного виконавця - Байбікову О.Л. Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення (поновити порушене право заявника - скаржника) шляхом скасування постанови від 10.08.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72490328 та похідні від неї постанови;

- зобов`язати головного державного виконавця - Байбікову О.Л. Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути виконавчий документ стягувачу;

- визнати неправомірними рішення (дії) головного державного виконавця - Байбікової О.Л. Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо направлення до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення;

- скасувати постанову головного державного виконавця - Байбікової О.Л. Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.09.2023 про закінчення виконавчого провадження № 72490328 або ж вирішити питання щодо зобов`язання головного державного виконавця - Байбікову О.Л. Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення (поновити порушене право заявника - скаржника) шляхом скасування постанови від 27.09.2023 про закінчення виконавчого провадження № 72490328.

Крім того, у вказаній скарзі заявник просить суд поновити пропущений строк на її подання.

Для розгляду вказаного клопотання господарським судом призначено судове засідання на 16.10.2023, про що постановлено ухвалу від 09.10.2023.

Вказаною ухвалою зобов`язано головного державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Байбікову Олену Леонідівну до судового засідання надати докази надсилання на адресу боржника постанови від 10.08.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72490328.

16.10.2023 ФОП Штефаном В.О. через канцелярію господарського суду подано клопотання про долучення доказів поважних причин пропуску строку на подання скарги.

Ухвалою від 16.10.2023 господарським судом відкладено розгляд клопотання до 25.10.2023 з огляду на неподання ВДВС витребуваних судом документів.

25.10.2023 від ВДВС надійшло клопотання, до якого долучено копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 72490328 від 10.08.2023 та докази її відправлення на адресу боржника.

Розглянувши матеріали справи, клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги, заслухавши пояснення заявника та його представника, господарський суд дійшов до висновку про залишення без розгляду скарги ФОП Штефан В.О. в частині, виходячи з такого.

Як вбачається із поданої скарги, остання містить посилання на те, що скаржнику - ФОП Штефану В.О. була вручена постанова про відкриття виконавчого провадження № 72490328 від 10.08.2023 лише 21.09.2023, а отже, строк для звернення зі скаргою спливає 02.10.2023 включно. Так, ФОП Штефан В.О. зазначає, що ним вперше направлено скаргу на постанову державного виконавця від 10.08.2023 та від 27.09.2023 у виконавчому провадженні № 72490328 до суду 28.09.2023, однак ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2023 вказану скаргу повернуто без розгляду на підставі відсутності належних доказів її відправлення на адреси учасників процесу. 05.10.2023 ФОП Штефаном В.О. повторно подано скаргу до суду після усунення недоліків із клопотанням про поновлення строку на її прийняття.

Разом з тим, із поданих ВДВС доказів вбачається, що 11.08.2023 постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2023 відправлялась рекомендованим листом № 270 боржнику - Фізичній особі-підприємцю Штефану Владиславу Олександровичу відповідно до супровідного листа № 95878/4 від 10.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами відстеження поштового відправлення за трек-номером 270 на сайті АТ «Укрпошта», останнє не вручено під час доставки 28.08.2023 та повернуто 15.09.2023 за зворотною адресою "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Матеріали справи містять докази того, що головним державним виконавцем Байбіковою О.Л. відправлялась постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника, яка була зазначена у виконавчому документі та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що цілком відповідає вимогам чинного законодавства, а саме статті 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Наведене свідчить про вчинення державним виконавцем належних дій щодо повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, і відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення. Крім того, господарський суд звертає увагу, що неотримання боржником кореспонденції державної виконавчої служби з причин "за закінченням терміну зберігання" не свідчить про помилкові чи неправомірні дії державного виконавця, а є свідченням суб`єктивної поведінки адресата щодо неотримання кореспонденції.

Так, ФОП Штефан В.О. мав можливість відповідно до приписів статті 341 Господарського процесуального кодексу України оскаржити постанову про відкриття виконавчого провадження № 72490328 від 10.08.2023 в строк до 25.09.2023 включно, в той час як останній звернувся до суду зі скаргою лише 05.10.2023.

Господарський судом також зазначено про те, що посилання заявника на обізнаність про виконавче провадження № 72490328 лише з 20.09.2023, у зв`язку з чим останній мав можливість оскаржити рішення ВДВС в строк до 02.10.2023 включно не приймаються господарським судом до уваги з огляду на те, що ФОП Штефан В.О. звернувся до суду зі скаргою 05.10.2023 після усунення її недоліків.

Суд констатував, що заявником не надано до суду жодних належних та допустимих доказів поважності пропуску строку для звернення зі скаргою, а тому, з огляду на вище викладене та зважаючи на пропущення десятиденного строку для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця остання підлягає залишенню без розгляду в частині вимог щодо оскарження постанови ВДВС від 10.08.2023 про відкриття виконавчого провадження №72490328 та похідних від неї рішень (дій) ВДВС.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.

За приписами ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт оскаржує ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2023 у справі № 904/4933/15 лише в частині залишення без розгляду скарги, відтак апеляційне провадження здійснюється в межах вимог апеляційної скарги і судом не перевіряється законність та обґрунтованість ухвали в іншій (неоскаржуваній) частині.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 року по справі № 904/4933/15 зобов`язано ФОП Штефана В.О. повернути земельну ділянку площею 0,6480 га, вартістю - 973 555,20 грн. по вул. Гутовскього біля житлових будинків № 41 та АДРЕСА_2 (кадастровий номер: :03:001:0222) на користь держави в особі Криворізької міської ради за актом приймання-передачі з приведенням її у придатний для використання стан за рахунок ФОП Штефана В.О.

07.06.22р. постановою Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відповідача було задоволено частково. Скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 у частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по орендній платі за договором оренди земельної ділянки від 14.08.2009р. у розмірі 217623,86грн. та відмовлено у її стягненні. В іншій частині рішення (щодо повернення земельної ділянки) залишено без змін.

На виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 07.06.2022 господарським судом видано наказ від 21.12.2022р.

04.01.2023 до суду від Криворізької міської ради надійшла заява про виправлення описки в наказі від 21.12.2022 по справі № 904/4933/15.

22.03.23р. господарський суд постановив ухвалу, якою виправив допущені помилки в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 та у наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 у справі № 904/4933/15.

Також, було зазначено - Вважати вірною адресу земельної ділянки (кадастровий номер: :03:001:0222): "вул. Гутовського біля житлових будинків № 41 та № 57 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу."

02.08.2023р. зазначені документи (наказ господарського суду від 21.12.2022р. та ухвалу суду від 22.03.23р.) були подані на примусове виконання до ДОВГИНЦІВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) (далі - ДВС).

10.08.2023р. постановою головного державного виконавця - Байбіковою О.Л. було відкрито виконавче провадження №72490328 щодо зобов`язання ФОП Штефана В.О. повернути земельну ділянку площею 0,6480 га, вартістю - 973 555,20 грн. по вул. Гутовського біля житлових будинків № 41 та АДРЕСА_2 (кадастровий номер: :03:001:0222) на користь держави в особі Криворізької міської ради (50101, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1, ) за актом приймання-передачі з приведенням її у придатний для використання стан за рахунок ФОП Штефана В.О.

28.09.23р. до господарського суду було вперше направлено скаргу на постанову державного виконавця від 10.08.2023р. та від 27.09.2023р. у виконавчому провадженні №72490328 по справі №904/4933/15.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2023р. таку скаргу Відповідача від 28.09.23р. було повернуто без розгляду.

Підставою для повернення скарги було те, що надані заявником описи вкладення не містять номеру поштового відправлення, що унеможливлює ідентифікацію наданої послуги з відправленням скарги з доданими документами з описом вкладення іншим учасникам справи, а тому не можуть бути взяті до уваги як належний та допустимий доказ відправлення іншим учасникам справи копії скарги та доданих до неї документів.

Інших підстав для повернення скарги Відповідача від 28.09.23р. в ухвалі суду від 04.10.2023р. встановлено (зазначено) не було.

05.10.2023р. від Відповідача до суду було повторно подано скаргу на дії головного державного виконавця ДВС, в якій просив, в тому ж числі, визнати неправомірними рішення (дії) головного державного виконавця - Байбікової О.Л. щодо винесення постанови від 10.08.2023 про відкриття виконавчого провадження №72490328 та скасувати таку постанову.

Окрім того, у вказаній скарзі Відповідач просив суд поновити пропущений строк на її подання, оскільки оскаржувана постанова була прийнята - 10.08.23р., однак, була вручена Скаржнику (його представнику) лише - 21.09.23р. Тобто, лише з 21.09.23р. Скаржник міг дізнатися про порушення своїх прав. Отже, перебіг 10-ти денного терміну протягом якого можливе подання скарги на постанову слід рахувати із 22.09.23р. і такий строк спливає з урахуванням вихідних днів - 02.10.23р. включно.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2023 зобов`язано головного державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Байбікову Олену Леонідівну до судового засідання надати докази надсилання на адресу боржника постанови від 10.08.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72490328.

16.10.2023 Відповідачем до суду було подано клопотання про долучення доказів поважних причин пропуску строку на подання скарги до якого були додані: Витяг із Книги AT Укрпошта Ф8 від 22.08.23р., довідка AT Укрпошта від 13.10.23р., конверт ДВС від 31.08.23р., трекінг відправлення №373 і трекінг відправлення №270 із матеріалів ВП №72490328.

Відповідно до пункту 3.1.6.5 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом УДППЗ «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211 (далі - Порядок пересилання), рекомендовані поштові відправлення, урядові відправлення (прості та рекомендовані), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, всі повторні повідомлення записуються до книги ф. 8.

Книги ф. 8 ведуться за кожною доставною дільницею та окремо на відправлення, що підлягають видачі безпосередньо у відділенні поштового зв`язку. У книзі ф. 8 нумерація запису поштових відправлень, що видаються в доставку, ведеться щодня, а тих, що видаються в об`єктах поштового зв`язку, - протягом місяця.

Згідно п. 3.1.6.11 Порядку пересилання, в одержанні рекомендованих поштових відправлень одержувач розписується в книзі ф. 8 та вказує своє прізвище.

Також, згідно з пунктами 3.1.6.15 Порядку, після кожної доставки листоноша звітує про вручення поштових відправлень. При цьому він здає працівнику, який контролює роботу листоноші, невручені поштові відправлення з довідками ф. 20, а також гроші за надані послуги споживачам вдома.

З Книги ф. 8 (форму 8) AT Укрпошта від 22.08.23р. вбачається, що рекомендований лист ДВС №270 було відправлено 11.08.23р., надійшов на поштове відділення Скаржника - 50106 - 22.08.2023р., однак вже 15.09.23р. повернутий відправнику ДВС (за закінченням строку зберігання).

Додатково, на підтвердження тих обставин, що саме 22.08.23р., рекомендований лист ДВС №270 надійшов на поштове відділення Скаржника - 50106 Відповідачем до матеріалів справи було надано Довідку AT Укрпошта від 13.10.2023р., проте судом першої інстанції не було надано оцінки вищевказаним доказам.

Суд послався на те, що за результатами відстеження поштового відправлення за трек-номером 270 на сайті АТ «Укрпошта», останнє не вручено під час доставки 28.08.2023 та повернуто 15.09.2023 за зворотною адресою "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Апеляційний суд зазначає, що сайт Укрпошти є інформаційним ресурсом, який створений лише для покращення сервісу користувачів послуг поштового зв`язку Укрпошти, проте, не є тим документом, який саме в установленому Законодавством порядку підтверджує про дату надходження рекомендованого листа на поштове відділення AT Укрпошта.

В свою чергу, за змістом висновків Верховного Суду у постановах 28.10.2021 у справі №910/7803/20, від 05.10.2021 у справі № 924/1128/20, від 19.01.2021 у справі № 160/2490/20, інформація про відстеження листа на сайті Укрпошта носить додатковий характер.

Натомість у постановах від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20 та від 22.12.2021 у справі №905/595/21 Верховний Суд виснував, що за наявності суперечливих даних з офіційного сайту AT "Укрпошта" суди мають дати оцінку таким доказам, як: офіційний лист AT "Укрпошта" щодо поштового відправлення та Форма 8 (Книга ф.8).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що рекомендований лист ДВС №270 був передчасно та із незалежних від Скаржника причин повернутий відправнику, за закінченням строку зберігання, в той час як згідно положень п. 116 Правилами надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р., рекомендований лист (поштове відправлення) перебуває у відділенні протягом одного місяця з дня його надходження, в даному випадку - до 20.09.23р. включно.

Натомість, рекомендований лист ДВС №270, який надійшов на поштове відділення 50106 - 22.08.2023р. було повернуто - 15.09.2023р. (за закінченням строку зберігання).

За п. 119 Правил надання послуг поштового зв`язку після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені.

Крім того, поза увагою суду залишилось те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.23р. у справі № 160/25038/23, яке набрало законної сили, було визнано протиправним та скасовано постанову про накладення штрафу від 30.08.2023 та постанову про накладення штрафу від 18.09.2023 у виконавчому провадженні №72490328.

Судом у вказаному рішенні зазначено, що «згідно з абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Матеріалами справи підтверджено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2023 направлена боржнику засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, не була вручена працівником пошти боржнику, повернута за закінченням терміну зберігання відправнику.

Судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2023, якою виконавець зобов`язав боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, одержана представником боржника 21.09.2023, що підтверджуються матеріалами виконавчого провадження № 72490328, які містяться в АСПВ та матеріалах справи.

Встановлений законом такий юридичний факт як повідомлення про початок примусового виконання божника за умови направлення постанови про відкриття виконавчого провадження за належною адресою, яке випливає з абзацу першого частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII, та відсутність відомостей щодо виконання судового рішення не може ототожнюватись із умисним невиконанням рішення суду у строк встановлений виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження або з невиконанням без поважних причин такого рішення у встановлений виконавцем у такій постанові строк.

Неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження є об`єктивною для боржника перешкодою для виконання вимог виконавчого документа у строк встановлений у такій постанові через необізнаність із встановленим обов`язком.

В подальшому при прийнятті постанови про накладення штрафу від 18.09.2023, як за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин, відповідачем не було також враховано, що станом на 18.09.2023 боржником фактично не одержано ані постанову про відкриття виконавчого провадження, ані постанову про накладення штрафу від 30.08.2023, яка надійшла боржникові засобами поштового зв`язку 20.09.2023».

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, про наявність відкритого виконавчого провадження Скаржник дізнався лише 20.09.23р. коли отримав на поштовому відділенні 50106 постанову ДВС від 30.08.23р. про накладення штрафу.

В свою чергу, наступного дня - 21.09.23р. представник Скаржника ознайомився із матеріалами виконавчого провадження та отримав оскаржувану постанову від 10.08.23р., тобто передчасне повернення рекомендованого листа ДВС №270 призвело до того, що оскаржувану постанову Відповідач отримав лише 21.09.23р., на що вказує відповідна відмітка у матеріалах виконавчого провадження та АСВП.

Судом першої інстанції ці обставини не було враховано та зроблено передчасні висновки про відсутність поважних причин пропуску строку на подання скарги.

При цьому суду належало зважати на те, що 28.09.23р. до суду було вперше направлено дану скаргу на постанову державного виконавця від 10.08.2023р; ухвалою суду від 04.10.2023р. скаргу ФОП Штефана В.О. від 28.09.23р. було повернуто без розгляду лише з підстав дефектності доказів відправлення іншим учасникам справи копії скарги та доданих до неї документів, а вже 05.10.23р., тобто невідкладно, ним було повторно подано скаргу, що може вказувати на добросовісне користування Відповідачем своїми процесуальними правами.

Також, господарським судом не надано жодної оцінки доводам скаржника про те, що відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, 06 травня 2023 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану».

Вказаним Законом були внесені зміни, зокрема, до Законів України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та «Про виконавче провадження».

Відповідно до пп. 4 п. 10-2 розділу XIII профільного Закону України «Про виконавче провадження» (Прикінцеві та перехідні положення) тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

В свою чергу, ч. 1 ст. 113 ГПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Водночас, як передбачено ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про передчасність висновків суду першої інстанції про необхідність залишення скарги в цій частині без розгляду, а тому аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали було допущено порушення норм процесуального права, знайшли своє підтвердження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішення від 11.11.1996 у справі «Кантоні проти Франції» («CANTONI v. FRANCE»), заява № 17862/91; пункт 65 рішення від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11).

Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20.02.2014).

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» справі та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з викладеного, передчасне залишення заяви без розгляду унеможливило доступ позивача до правосуддя.

Принцип справедливості судового розгляду в рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію стосовно того, що одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12.07.1988, серія A № 140, с. 29, п. 46).

Відповідно до п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 03.07.2014 no. 4436/07, остаточне 17.11.2014: "Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18.07.2006 та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21.04.2011).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховую все вищевикладене, апеляційну скаргу належить задовольнити: оскаржувану ухвалу в частині залишення без розгляду скарги ФОП Штефана В.О. скасувати, а справу направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Частиною 14 статті 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно з загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 236, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2023 у справі №904/4933/15 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2023 у справі №904/4933/15 в частині залишення без розгляду скарги Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича скасувати.

Справу № 904/4933/15 у відповідній частині направити до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 24.04.2024

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко