ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 Справа № 910/19661/23

Суддя Господарського суду Полтавської області Дмитро Сірош, розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом

Акціонерного товариства "Укрпошта", вул. Хрещатик 22,Київ 1,01001

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінтехно", вул. Європейська, 21 оф. 207, м. Полтава, 36000

про стягнення пені та штрафу,

без виклику представників сторін.

Обставини справи: Акціонерне товариство "Укрпошта" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінтехно" про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів № 090123-02Е від 09.01.2023 у розмірі 30 750,63 грн, з яких: 23 544,36 грн - пеня, 7 206,27 штраф.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору в частині поставки товару.

Відповідач у відзиві на позов (вх. № 2604 від 27.02.2024) проти позову заперечує, просить застосувати позовну давність в частині стягнення штрафних санкцій за порушення строків поставки товару в розмірі 30 750,63 грн.

Також, відповідач просить зменшити штрафні санкції на 90 % на підставі статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

Позивач у відповіді на позовну заяву (вх. 2604 від 27.02.2024) заперечує проти клопотання про зменшення розміру неустойки, посилаючись на його необґрунтованість.

Також заперечує проти заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки позивачеві стало відомо про порушення Відповідачем строків поставки 16.01.2023, а тому річний строк позовної давності на стягнення неустойки спливає 16.01.2024. Водночас, АТ «Укрпошта» звернулося до Суду з цим позовом 19.12.2023, про що свідчить дата календарного штемпелю підприємства поштового зв`язку на описі вкладення у цінний лист та дата квитанції про відправлення позову (відповідні докази наявні в матеріалах справи).

Отже, АТ «Укрпошта» не пропущено річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки.

Крім того, зазначає, що Цивільним кодексом України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу, продовжуються на строк його дії (пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу, редакція станом на дату звернення Позивача 25.12.2023 до суду з позовом). У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу, редакція станом на дату розгляду цієї справи). Тобто, в будь-якому випадку, строки позовної давності на звернення до суду з позовом про стягнення неустойки є продовженими/зупиненими на період дії воєнного стану.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2023 матеріали позовної заяви передано на розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Акціонерним товариством УКРПОШТА (Покупець) проведена закупівля товару за ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти (Дизельне паливо дрібним оптом - партіями), ідентифікатор закупівлі UA- 2022-12-09-017249-а.

Переможцем закупівлі стало Товариство з обмеженою відповідальністю Будінтехно, з яким АТ Укрпошта уклало договір поставки нафтопродуктів № 090123-02Е від 09.01.2023.

Договір укладено з використанням електронного цифрового підпису.

Відповідно до пункту 1.1 договору, ТОВ Будінтехно зобов`язалося поставити у власність АТ Укрпошта нафтопродукти, визначені Сторонами в Специфікації, що є Додатком № 1 до договору (надалі - Специфікація), а АТ Укрпошта, як Покупець, зобов`язалося прийняти та оплатити Товар в порядку та на умовах договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору, найменування товару, асортимент, кількість, ціна, інформація щодо номеру та назви ДСТУ, вимогам якого відповідає товар, тощо, наведені в Специфікації, що є Додатком № 1 до договору.

Відповідно до Специфікації, назва товару - Дизельне паливо (надалі - Товар), обсягом 90 000,00 л, на загальну суму 4 634 919,00 грн.

Згідно з пунктом 3.3 договору, поставка Товару здійснюється Постачальником партіями, за заявкою Покупця, підписаною уповноваженою особою (далі - Заявка), у строк, що не перевищує 3-х (трьох) календарних днів з дати отримання Постачальником Заявки.

Відповідно до пункту 3.4 договору, Заявка або будь-який інший документ (кореспонденція) за договором, які оформлюються виключно за підписом Покупця (крім повідомлень про зміну/припинення, доповнення) СЕД АТ Укрпошта ІТ-Еnterprise договору або будь-яких первинних документів, які не можуть направлятися електронною поштою або з використанням Сервісу), подаються Покупцем на адресу Постачальника, одним із способів (на вибір Покупця), передбачених пунктом 3.4 договору, зокрема, шляхом відправлення електронного листа на електронну пошту Постачальника (пп. 3.4.1 договору) з додаванням до такого листа сканкопії відповідного документу, підписаного Покупцем, в форматі РБР або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. У цьому випадку відповідний документ вважається отриманим Постачальником з дати його направлення Покупцем на електрону адресу Постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка поштового повідомлення з поштового програмного забезпечення Покупця.

В порядку, визначеному пп. 3.4.1 договору, Постачальнику надіслано для виконання наступні Заявки:

1) № від 12.01.2023 (надалі - Заявка № 1) на поставку 30 000 л Товару.

Зазначена Заявка, надіслана Постачальнику 12.01.2023, в порядку, передбаченому пунктом 3.4.1 договору, тому кінцевою датою для поставки Товару, згідно з пунктом 3.3 договору, є 16.01.2023 (15.01.2023 - вихідний день).

2) № від 13.01.2023 (надалі - Заявка № 2) на поставку 30 000 л Товару.

Зазначена Заявка, надіслана Постачальнику 13.01.2023, в порядку, передбаченому пунктом 3.4.1 договору, тому кінцевою датою для поставки Товару, згідно з пунктом 3.3 договору, є 16.01.2023.

3) № від 27.01.2023 (надалі - Заявка № 3) на поставку 30 000 л Товару.

Зазначена Заявка, надіслана Постачальнику 30.01.2023, в порядку, передбаченому пунктом 3.4.1 договору, тому кінцевою датою для поставки Товару, згідно з пунктом 3.3 договору, є 02.02.2023.

Всього Постачальнику замовлено 90 000 л Товару (весь обсяг Товару, передбачений договором) на загальну суму 4 634 919,00 грн (загальна ціна договору).

Проте Постачальником:

- за Заявкою № 1 з дотриманням встановлених договором строків, а саме 13.01.2023, поставлено частину замовленого обсягу Товару - 28 001 літрів (видаткова накладна № 4), а іншу частину - 1 999 літрів - поставлено з пропуском встановлених договором строків (видаткова накладна № 9 від 22.01.2023);

- за Заявкою № 2 Товар (30 000 л) поставлено з пропуском встановлених договором строків: 28 001 л - поставлено 22.01.2023 за видатковою накладною № 9 та 1999 л - поставлено 06.02.2023 за видатковою накладною № 10;

- за Заявкою № 3 Товар (30 000 л) поставлено з пропуском встановлених договором строків (28001 л - поставлено 06.02.2023 за видатковою накладною № 10, 1 677 л - поставлено 05.05.2023 за видатковою накладною № 17 та 322 л - поставлено 09.05.2023 за видатковою накладною № 18).

За прострочення поставки Товару за договором поставки нафтопродуктів № 090123-02Е від 09.01.2023 позивач нарахував відповідачеві 3 544,36 грн пені та 7 206,27 штрафу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позову, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГКУ, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

У пункті 3.3 договору Сторони узгодили, що поставка Товару здійснюється Постачальником партіями, за заявкою Покупця, підписаною уповноваженою особою (далі - Заявка), у строк, що не перевищує 3-х (трьох) календарних днів з дати отримання Постачальником Заявки, але в будь - якому випадку не пізніше дати припинення дії договору.

Проте відповідач:

- за Заявкою № 1 з дотриманням встановлених договором строків, а саме 13.01.2023, поставлено частину замовленого обсягу Товару - 28 001 літрів (видаткова накладна № 4), а іншу частину - 1 999 літрів - поставлено з пропуском встановлених договором строків (видаткова накладна № 9 від 22.01.2023);

- за Заявкою № 2 Товар (30 000 л) поставлено з пропуском встановлених договором строків: 28 001 л - поставлено 22.01.2023 за видатковою накладною № 9 та 1999 л - поставлено 06.02.2023 за видатковою накладною № 10;

- за Заявкою № 3 Товар (30 000 л) поставлено з пропуском встановлених договором строків (28001 л - поставлено 06.02.2023 за видатковою накладною № 10, 1 677 л - поставлено 05.05.2023 за видатковою накладною № 17 та 322 л - поставлено 09.05.2023 за видатковою накладною № 18.

Відповідно до пункту 5.2 договору, за порушення строків поставки Товару або умов якості Товару Постачальник несе відповідальність та сплачує Покупцю штрафні санкції у розмірі та порядку відповідно до статті 231 Господарського кодексу України.

Так, відповідно до частини 2 зазначеної норми Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно зі Статутом Акціонерного товариства «Укрпошта», затвердженого наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України № 713 від 15.08.2023, товариство утворене наказом Міністерства інфраструктури України від 11.11.2015 № 465 «Про реорганізацію Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» у публічне акціонерне товариство».

Товариство не здійснювало публічну пропозицію власних акцій і, відповідно, за типом є приватним акціонерним товариством, 100 відсотків акцій якого належать державі.

Отже, положення частини 2 статті 231 Господарського кодексу України поширюються на правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання зобов`язання за договором № 090123-02Е від 09.01.2023.

Позивачем наведено розрахунок пені за порушення строків поставки товару за договором поставки нафтопродуктів № 090123-02Е від 09.01.2023 в розмірі 23 544,36 грн та штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад тридцять днів в розмірі 7 206,27 грн. (розрахунок в матеріалах справи, а. с. 106).

Здійснивши перевірку, поданого позивачем розрахунку, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач у відзиві від 27.02.2024 (вх. № 2604 від 27.02.2024) просив суд зменшити розміру штрафних санкцій на 99 %.

У статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Разом з цим ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 р. у справі № 922/266/20).

Верховний Суд у постанові від 29.05.2023 у справі № 904/907/22 дійшов висновку, що норма частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає дві умови для зменшення розміру неустойки, а саме: (1) якщо він значно перевищує розмір збитків, (2) наявність інших обставин, які мають істотне значення. Водночас тлумачення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованому збагаченню однією зі сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу спрямоване на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монопольного становища контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 925/577/21).

Конституційний Суд України у Рішенні від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013 зазначив, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

У цій справі, вирішуючи питання зменшення штрафних санкцій, суд виходить з того, що цей випадок є винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, а саме: 1) ступінь виконання зобов`язання боржником, а саме, що боржник повністю виконав зобов`язання з поставки товару за договором поставки нафтопродуктів № 090123-02Е від 09.01.2023, а термін прострочення поставки основної кількості товару не є значним; 2) характер діяльності позивача та відповідача, який в умовах війни забезпечує промислове виробництво; 3) відсутність доказів понесення позивачем чи іншими учасниками господарських відносин негативних наслідків (збитків) внаслідок порушення відповідачем договірних зобов`язань у спірних правовідносинах.

Суд також враховує, що стягнення з відповідача значних сум штрафних санкцій під час воєнного стану може призвести до негативних наслідків для нього, тоді як для позивача зменшення розміру пені таких негативних наслідків не матиме.

Крім того, суд зазначає, що пеня та штраф є лише фінансовими санкціями за невиконання зобов`язання, спрямованою на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання, а не засобом безпідставного збагачення. Пеня не є основним боргом і будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може.

Урахувавши викладене, з огляду на необхідність дотримання принципу рівності сторін справи та балансу інтересів обох сторін договору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру та пені та штрафу за порушення умов договору поставки нафтопродуктів № 090123-02Е від 09.01.2023 на 50 % до 11 772,18 грн пені та 3 603,14 грн штрафу.

Відмовляючи у зменшенні штрафних санкцій на 99 %, суд враховує, що надмірне зменшення розміру пені взагалі нівелює її значення як засобу забезпечення виконання зобов`язання (Постанова КГС ВС від 04.02.2020 у справі № 918/116/19).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінтехно» 11 772,18 грн пені та 3 603,14 грн штрафу.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, слід зазначити наступне.

Згідно з частинами 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Частина друга статті 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивачеві стало відомо про порушення відповідачем строків поставки 16.01.2023, тому річний строк позовної давності на стягнення неустойки спливає 16.01.2024.Водночас, АТ «Укрпошта» звернулося до суду з цим позовом 19.12.2023,про що свідчить дата календарного штемпелю підприємства поштового зв`язку на описі вкладення у цінний лист та дата квитанції про відправлення позову (відповідні докази наявні в матеріалах справи).

Отже, АТ «Укрпошта» не пропущено річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки.

Крім того, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу, продовжуються на строк його дії (редакція станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02. 2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу, редакція станом на дату розгляду цієї справи).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі статті 233 Господарького кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17.

Отже, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в розмірі 2 684,00 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будінтехно» (36000, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 21, офіс 207, ) на користь Акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик 22, ) в особі філії «Центр забезпечення виробництва» АТ «Укрзалізниця» (03049, м. Київ, пр.-т. Повітрофлотський, 11/15) 11 772,18 грн пені за порушення строків поставки товару за договором поставки нафтопродуктів № 090123-02Е від 09.01.2023, 3 603,14 грн штрафу та 2 684,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

В решті позову - відмовити.

Суддя Дмитро СІРОШ