ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м.Харків Справа № 913/28/24
Провадження №13/913/28/24
Господарський суд Луганської області у складі судді Яресько Б.В., при секретарі судового засідання Багацькому А.О. розглянувши справу за позовом
Акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м. Київ
до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПАЗ", Луганська обл., Новопсковський р-н, смт. Новопсков
до відповідача-2 ОСОБА_1 , Луганська обл., Новопсковський р-н, смт. Новопсков
про стягнення 6 517 434 грн. 31 коп.
Від позивача - Хоміч А.А., свідоцтво серія ДН №5237 від 31.10.2018 р., довіреність № б/н від 02.08.2023 р., АТ "ПроКредит Банк";
Від відповідачів представники не прибули.
Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПАЗ" та до відповідача-2 ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 6 517 434 грн. 31 коп.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.02.2024 р. позовну заяву передано на розгляд судді Яресько Б.В.
Ухвалою суду від 15.02.2024 р. суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та повідомив учасників справи про призначення справи до судового розгляду у підготовчому засіданні на 11.03.2024 р.
Ухвалою суду від 11.03.2024 р. суд призначив підготовче засідання на 01.04.2024 р.
29.03.2024 р. до Господарського суду Луганської області надійшов лист Міністерства соціальної політики України від 29.03.2024 р. №7246/0/2-24/3 відповідно до якого, станом на 18.03.2024 р. в ЄІБД ВПО інформація щодо ОСОБА_1 відсутня.
01.04.2024 р. в судовому засіданні в режимі відеоконференції був присутній представник позивача. Суд закрив підготовче засідання та призначив розгляд справи по суті на 22.04.2024 р.
22.04.2024 р. в судовому засіданні в режимі відеоконференції був присутній представник позивача, який підтримав позов в повному обсязі.
Відповідачі відзиву на позов не подали, клопотання про продовження строку на подачу відзиву не заявили, проте, про розгляд справи був повідомлений належним чином з урахуванням такого.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Згідно ч.6 ст.6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Частиною 6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Таким чином, відповідач № 1 був зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет для отримання судових рішень, що ним зроблено не було.
Стосовно належного повідомлення Відповідач № 2 суд враховує наступне.
Згідно з чч. 1,2,3 ст 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.
Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.
З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.
З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.
З огляду на те, що місцезнаходження відповідачів віднесено до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 від 22.12.2022, повідомлення відповідачів про проведення судових засідань здійснювалось шляхом розміщення повідомлень на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).
Також суд враховує висновок Європейського суду з прав людини про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).
Враховуючи вищевикладене, судом вчинені всі можливі заходи для належного повідомлення учасників про розгляд справи та забезпечення його процесуальних прав на подання відзиву та клопотань щодо розгляду справи у встановлені судом строки.
Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, явка їх представників у судове засідання не визнавалась обов`язковою, суд ухвалив здійснити розгляд справи за відсутності представників сторін у даному судовому засіданні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.
06.03.2018 р. Позивачем та відповідачем-1 була укладена Рамкова кредитну угоду №202.1322 відповідно до якої, банк встановив відповідачу-1 рамкові кредитні умови, а саме: максимальна сума - 10 000 000.00 грн., максимальний строк - 180 місяців, максимальний розмір процентів - 40%.
15.03.2019 р. між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до Рамкової кредитної угоди та встановили нові рамкові кредитні умови: максимальна сума - 20 000 000.00 грн., максимальний строк - 180 місяців, максимальний розмір процентів - 40%.
Для забезпечення виконання зобов`язань за Рамковою угодою було укладено договір поруки №402758-ДП1 від 06.03.2018 р. між позивачем та відповідачем-2 ОСОБА_1 .
Поручитель безумовно прийняв положення договору поруки, зокрема: п.2.1 на підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.
Відповідно до п.7 Кредитного договору 1 на непогашену частину основної суми Кредиту нараховуються проценти за наступною ставкою: тип процентної ставки - змінювана, розмір процентів - 14.00 (чотирнадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Через кожні 3 (три) місяці, починаючи з дати видачі кредиту та до моменту його повного погашення (надалі - дата зміни процентів), розмір процентів за користування кредитом, виданим на підставі цього Договору змінюється і встановлюється у розмірі, що визначається за формулою: Проценти = Індекс UIRD (3 міс) + 6,21 %
Відповідач-1 порушив умови кредитного договору, рамкової угоди, не забезпечив своєчасне погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього утворилась кредитна заборгованість на загальну суму 6 517 434,31 грн., з них: 6 499 947,65 грн. основна заборгованість та 17 486,66 грн. проценти.
Також, просить суд стягнути в рівних частках з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПАЗ" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ПроКредит Банк суму судового збору у розмірі 97 761.51 грн.
Відповідачі будь яких заперечень, або доказів оплати боргу суду не надали.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.
Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
У ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
В силу вимог ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Отже, неповернення відповідачем отриманих кредитних коштів за вищевказаним кредитним договором та несплата нарахованих процентів є порушенням умов цього договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.
Відтак, суд погоджується з обґрунтованістю вимог позивача про стягнення з відповідача-1 вказаної заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам за користування кредитом.
Водночас господарським судом враховується, що заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості відповідач-1 не спростував, докази її погашення в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
У ст. 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Як вище встановлено господарським судом, відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 усіх зобов`язань у їх повному обсязі як солідарний із відповідачем-1 боржник, про що між позивачем і відповідачем-2, укладено відповідний договір поруки.
Відповідно до ч. 1 ст. 543 Господарського процесуального кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Суд враховує, що Відповідач-2 є директором Відповідача-1, таким чином, він був обізнаний про наявну заборгованість перед банком, проте жодних дій щодо її погашення, у відповідності до договору поруки, не вчинив.
Таким чином, вимоги банку про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів є правомірними та підлягають задоволенню.
У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідачів та підлягає стягненню на користь позивача.
При цьому, згідно з абз. 3 п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 №7 у разі коли позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Отже, враховуючи, що у даній справі позов судом задоволено повністю, суд, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у складі судового збору покладає на відповідачів-1 та -2 у справі порівну.
Керуючись ст.ст. 73-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити повністю.
Після набрання рішенням законної сили видати накази.
Повний текст рішення складено 23.04.2024р.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Богдан ЯРЕСЬКО