ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2024 р. Справа №914/2464/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Матущак О.І.

Плотніцький Б.Д.

секретаря судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради (вх. № ЗАГС 01-05/372/24 від 06.02.2024)

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2024 (суддя Сухович Ю.О. повний текст рішення складено 18.01.2024)

у справі № 914/2464/23

за позовом Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ

до відповідача Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

про скасування рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

за участю представників сторін:

від позивача: Бахур Н.В.

від відповідача: Оленюк І.М.

ВСТАНОВИВ:

15.08.2023 Івано-Франківська міська рада звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання незаконним та скасування рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 63/27-р/к від 22.06.2023 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» у справі № 63/2-03-59-2022.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення № 63/27-р/к неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи; не було надано належної оцінки, не спростовано та не враховано пояснень, наданих виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради від 20.02.2023 № 03/01-15/401.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.01.2024 року у справі № 914/2464/23 (суддя Ю.О. Сухович) у задоволенні позову відмовлено повністю.

При прийнятті рішення суд виходив з того, що оскаржуване позивачем рішення прийняте відповідачем з врахуванням сукупності норм законодавства про захист економічної конкуренції. За результатами дослідження наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач належним чином дослідив всі обставини та правомірно зробив висновки про порушення позивачем вимог законодавства про економічну конкуренцію.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Івано-Франківська міська рада звернулася до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає оскаржуване рішення прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зокрема, скаржник зазначає, що Івано-Франківська міська рада рішеннями № 252-11 від 08.07.2021 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку на 2022 рік» та № 102-25 від 10.06.2022 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку» встановила пільги для фізичних та юридичних осіб, відповідно до пункту 284.1 статті 284 Податкового кодексу України, за переліком, згідно з додатками 2. Вважає, що вказані рішення відповідають вимогам законодавства, оскільки при їх прийнятті Івано-Франківська міська рада керувалася статтею 143 Конституції України, пунктом 24 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтями 7, 12, 30 та 269-287 Податкового кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 № 483 «Про затвердження форм типових рішень про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки». На переконання скаржника, порушення економічної конкуренції у вигляді надання окремим суб`єктам господарювання пільг зі сплати земельного податку, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, не підтверджене належними доказами, а вказані у рішенні № 63/27-р/к суб`єкти господарської діяльності не є конкурентами комунальних підприємств, оскільки не є платниками податку, пільги зі сплати якого передбачені рішеннями Івано-Франківської міської ради від 08.07.2021 № 252-11 та від 10.06.2022 № 102-25. Крім того, оскільки станом на 27.06.2023 (тобто на час прийняття рішення № 63/27-р/к), рішення Івано-Франківської міської ради від 08.07.2021 № 252-11 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку на 2022 рік» вже втратило чинність, тому висновок Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у формі припущення про можливе спотворення конкуренції в майбутньому, а не констатація встановлених фактів наявного порушення, свідчить про необґрунтованість постановленого пункту 1 рішення № 63/27-р/к від 22.06.2023.

Відповідач в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною. Зокрема, зазначає, що виконання органами місцевого самоврядування зобов`язання щодо сприяння розвитку конкуренції та не вчинення будь-яких дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію, здійснюється шляхом створення умов, за яких здобуття суб`єктами господарювання переваг над іншими суб`єктами господарювання здійснюється завдяки власним досягненням. Здійснення таких заходів забезпечує реалізацію державної політики у сфері розвитку економічної конкуренції та обмеження монополізму. Натомість, недотримання зазначених засад може призводити до спотворення конкуренції та відповідно, до нездійснення органами місцевого самоврядування заходів, які сприяють розвитку конкуренції. Звертає увагу, що рішенням позивача № 252-11 від 08.07.2021 встановлено пільги зі сплати земельного податку фізичним та юридичним особам, передбачені Податковим кодексом України, та водночас звільнено від сплати земельного податку суб`єктів господарювання комунальної форми власності в розмірі 100 відсотків від суми податкового зобов`язання за рік. У свою чергу, рішенням Ради від 10.06.2022 № 102-25 (проект рішення на погодження до Відділення не подавався) встановлені ставки та пільги зі сплати земельного податку на території Івано-Франківської міської територіальної громади на 2023 рік, яким передбачено пільги зі сплати земельного податку для підприємств, установ та організацій, засновниками яких є органи місцевого самоврядування Івано-Франківської міської ради, в розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік. Стверджує, що встановлення Радою пільг зі сплати земельного податку підприємствам комунальної форми власності призводить до заощаджень ними коштів, які вони не змогли б заощадити за звичайних ринкових умов, тобто без втручання органу місцевого самоврядування. Отже, на думку відповідача, комунальні підприємства Ради здобувають переваги над іншими суб`єктами господарювання не завдяки власним досягненням, а внаслідок дії рішення № 252 та рішення № 102, що створює нерівні умови в конкуренції. Просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради листом від 05.05.2021 № 1541/01-18/03в (вх. Відділення № 63-01/1774 від 05.05.2021) відповідно до Положення про порядок погодження з органами Антимонопольного комітету України рішень органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, органів місцевого самоврядування щодо демонополізації економіки, розвитку конкуренції та антимонопольного регулювання (затверджене розпорядженням Антимонопольного комітету України від 01.04.1994 № 4-р, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 20 квітня 1994 року за № 78/287, з відповідними змінами та доповненнями) надіслав до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на погодження проект рішення Івано-Франківської міської ради «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на 2022 рік».

Пунктом 6 Переліку пільг для фізичних та юридичних осіб, що наведений у додатку 2 до проекту рішення, передбачено пільги зі сплати земельного податку в розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік для підприємств, установ та організацій, засновниками яких є органи місцевого самоврядування міста Івано-Франківськ, за умови, що частка комунальної власності в них становить 100%.

Відповідач листом від 17.05.2021 № 63-02/2644 «Щодо проекту рішення» повідомив позивача про не погодження проекту рішення, у зв`язку з тим, що дії позивача в частині встановлення пільг у розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік для підприємств, установ, організацій, засновником яких є органи місцевого самоврядування міста Івано-Франківськ, за умови, що частка комунальної власності в них становить 100 відсотків, можуть містити ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого абзацом 7 частини 2 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які полягають у наданні окремим суб`єктам господарювання пільг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції.

Позивач листом від 21.05.2021 № 1541/01-18/03-в повідомив, що надані зауваження до проекту рішення Івано-Франківської міської ради «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на 2022 рік» взято до уваги Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, та відповідно внесено коригування до вказаного проекту рішення міської ради та повторно надав до відповідача на погодження проект рішення, в якому пільги для підприємств, установ, організацій, засновником яких є органи місцевого самоврядування міста Івано-Франківська не передбачались.

Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, розглянувши проект рішення Івано-Франківської міської ради «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на 2022 рік» із врахуванням зауважень, наданих Відділенням, листом від 27.05.2021 № 63-02/2904 повідомив позивача про погодження зазначеного проекту рішення.

В ході моніторингу рішень органів місцевого самоврядування Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України встановлено, що позивачем прийнято рішення від № 252-11 08.07.2021 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на 2022 рік», яким передбачено пільги зі сплати земельного податку в розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік для підприємств, установ та організацій, засновниками яких є органи місцевого самоврядування міста Івано-Франківська, за умови, що частка комунальної власності в них становить 100 відсотків (пункт 8 Переліку пільг для фізичних та юридичних осіб Додатку 2 до рішення).

Зокрема, позивач рішенням № 252-11, не врахувавши надані відповідачем зауваження до проекту рішення, встановив пільги зі сплати земельного податку фізичним та юридичним особам, передбачені Податковим кодексом України, та водночас звільнив від сплати земельного податку суб`єктів господарювання комунальної форми власності в розмірі 100 відсотків від суми податкового зобов`язання за рік.

Рішенням Івано-Франківської міської ради № 102-25 від 10.06.2022 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку» встановлені ставки та пільги зі сплати земельного податку на території Івано-Франківської міської територіальної громади на 2023 рік, яким передбачено пільги зі сплати земельного податку для підприємств, установ та організацій, засновниками яких є органи місцевого самоврядування Івано-Франківської міської ради, в розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік. Проект зазначеного рішення позивачем на погодження до відповідача не подавався.

Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, з метою з`ясування наведених обставин, надіслало Головному управлінню Державної податкової служби в Івано-Франківській області вимогу про надання інформації № 63-02/760 від 04.04.2023.

Листом від 18.04.2023 №4952/5/09-19-04-01-05 (вх№ 63-01/786 від 25.04.2023) Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області надало перелік комунальних підприємств, засновниками яких є позивач, для яких здійснювалось пільгове оподаткування зі сплати земельного податку у 2022 та 2023 році.

Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України листом від 08.09.2022 № 63-02/1709 звернулося до Головного управління статистики в Івано-Франківській області щодо надання переліку юридичних та фізичних осіб-підприємців, які станом на 01.01.2022 та 01.07.2022 зареєстровані та здійснюють діяльність на території Івано-Франківської об`єднаної територіальної громади, з метою встановлення суб`єктів господарювання, що є конкурентами комунальних підприємств.

Згідно з інформацією Головного управління статистики в Івано-Франківській області (від 26.09.2022 № 63-01/1105) на території Івано-Франківської об`єднаної територіальної громади станом на 01.01.2022 зареєстровані та здійснювали діяльність суб`єкти господарювання, що є конкурентами комунальних підприємств, перелік яких додано.

22.06.2023 Адміністративна колегія Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення №63/27-р/к у справі № 63/2-03-59-2022 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції».

Даним рішенням Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України дії Івано-Франківської міської ради визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50, абзацом 7 частини 2 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які полягають у наданні окремим суб`єктам господарювання пільг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції.

Відповідно до резолютивної частини рішення Адміністративна колегія Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України постановила:

1.Визнати дії Івано-Франківської міської ради, які полягають у встановленні рішенням від 08.07.2021 № 252-11 на 2022 рік пільг зі сплати земельного податку у розмірі 100 відсотків для комунальних підприємств, засновниками яких є органи місцевого самоврядування міста Івано-Франківська, тоді як для підприємств іншої форми власності, які діють на відповідних товарних ринках, тобто є конкурентами, такі пільги не передбачені, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50, абзацом сьомим частини другої статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які полягають у наданні окремим суб`єктам господарювання пільг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції.

2.Визнати дії Івано-Франківської міської ради, які полягають у встановленні рішенням від 10.06.2022 № 102-25 на 2022 рік пільг зі сплати земельного податку у розмірі 100 відсотків для комунальних підприємств, засновниками яких є органи місцевого самоврядування м. Івано-Франківська, тоді як для підприємств іншої форми власності, які діють на відповідних товарних ринках, тобто є конкурентами, такі пільги не передбачені, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50, абзацом сьомим частини другої статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які полягають у наданні окремим суб`єктам господарювання пільг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції.

3.Зобов`язати Івано-Франківську міську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, в двох місячний термін.

Не погоджуючись із спірним рішенням Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності врегульовані нормами Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Статтею 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно із ч. 1 ст. 4 названого Закону державна політика у сфері розвитку економічної конкуренції та обмеження монополізму в господарській діяльності, здійснення заходів щодо демонополізації економіки, фінансової, матеріально-технічної, інформаційної, консультативної та іншої підтримки суб`єктів господарювання, які сприяють розвитку конкуренції, здійснюється органами державної влади, органами місцевого самоврядування та органами адміністративно-господарського управління та контролю.

Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що виконання органами місцевого самоврядування зобов`язання щодо сприяння розвитку конкуренції та не вчинення будь-яких дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію, здійснюється шляхом створення умов, за яких здобуття суб`єктами господарювання переваг над іншими суб`єктами господарювання здійснюється завдяки власним досягненням. Здійснення таких заходів забезпечує реалізацію державної політики у сфері розвитку економічної конкуренції та обмеження монополізму. Натомість, недотримання зазначених засад може призводити до спотворення конкуренції та, відповідно, до нездійснення органами місцевого самоврядування заходів, які сприяють розвитку конкуренції.

За приписами частини 1 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь - які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно - господарського управління та контролю, які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

У відповідності до абзацу 7 частини 2 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно - господарського управління та контролю є надання окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання пільг чи інших переваг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що призводить або може призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Відповідно до пункту 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Як зазначалось вище, 22.06.2023 Адміністративна колегія Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення №63/27-р/к у справі № 63/2-03-59-2022 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції».

Адміністративна колегія встановила, що на 2022 та 2023 роки пільги зі сплати земельного податку для підприємств, установ та організацій, засновниками яких є органи місцевого самоврядування Івано-Франківської міської ради, в розмірі 100 відсотків суми податкового зобов`язання за рік призводить до надання зазначеним юридичним особам, які здійснюють свою діяльність на одних ринках з суб`єктами господарювання інших форм власності, кращих можливостей для господарювання та, як наслідок, ставить підприємства комунальної форми власності у привілейоване становище порівняно з конкурентами. Тобто, комунальні підприємства здобувають переваги над іншими суб`єктами господарювання не завдяки власним досягненням, а внаслідок дії рішення органу місцевого самоврядування, що створює нерівні умови в конкуренції.

За результатами розгляду справи № 63/2-03-59-2022 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, дії Івано-Франківської міської ради при прийнятті рішення від 08.07.2021 № 252-11 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на 2022 рік» та рішення від 10.06.2022 № 102-25 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку» визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50, абзацом 7 частини 2 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які полягають у наданні окремим суб`єктам господарювання пільг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції.

Як вбачається зі змісту рішення Адміністративної Колегії, у ньому наведено перелік комунальних підприємств, засновником яких є Івано-Франківська міська рада та міститься інформація про наявність більш як 300 суб`єктів господарювання (з наведенням прикладів) які не мають такого привілейованого становища, як комунальні підприєства.

Отже, встановлення Івано-Франквською міською радою пільг зі сплати земельного податку підприємствам комунальної форми власності призводить до заощаджень ними коштів, які вони не змогли б заощадити за звичайних ринкових умов, тобто, без втручання органу місцевого самоврядування. Отже, комунальні підприємства Ради здобувають переваги над іншими суб`єктами господарювання не завдяки власним досягненням, а внаслідок дії рішення № 252-11 та рішення № 102-25, що створює нерівні умови в конкуренції.

Статтею 282 Податкового кодексу України визначений виключний перелік юридичних осіб, яким передбачено пільги щодо сплати земельного податку, проте, не передбачено встановлення пільг зі сплати земельного податку для комунальних підприємств, засновниками яких є орган місцевого самоврядування.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, норма статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визнає порушенням законодавства про захист економічної конкуренції вказані в ній дії (бездіяльність) не лише в разі призведення ними до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції, а й у разі можливості такого призведення.

Відповідно до зазначеної у рішенні відповідача норми права, антиконкурентними діями органів місцевого самоврядування, зокрема, є дії органів місцевого самоврядування, які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

З аналізу наведених норми права вбачається, що вже сама по собі наявність відповідної можливості була достатньою підставою для кваліфікації дій позивача, як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого абзацом 7 частини другої статті 15 та пунктом 3 статті 50 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Посилання скаржника на факт часу, як кваліфікуючу ознаку порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене ч. 2 ст. 15 Закону України «Про захист економічної конвенції» не відповідає змісту норми права та фактичним обставинам справи (листування щодо непогодження та погодження проекту рішення, яке розпочалось з 05.05.2021, початок 20.10.2022 розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у якій прийнято рішення Колегії, тощо).

За змістом ч. 2 ст. 25 ГК України органам державної влади і органам місцевого самоврядування, що регулюють відносини у сфері господарювання, забороняється приймати акти або вчиняти дії, що визначають привілейоване становище суб`єктів господарювання тієї чи іншої форми власності, або ставлять у нерівне становище окремі категорії суб`єктів господарювання чи іншим способом порушують правила конкуренції.

Тобто, вчиняючи певні дії (ухвалюючи відповідні рішення) органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень (дискреційних повноважень) повинні враховувати положення статті 25 Господарського кодексу України сприяти розвитку конкуренції, не допускаючи порушення антимонопольного законодавства. Однак, позивач, приймаючи рішення № 252-11 та № 102-25 не дотримався статті 25 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації узгоджених дій відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведені норми права, фактичні обставини даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті рішення № 63/27-р/к у справі №63/2-03-59-2022 від 22.06.2023 відповідач належним чином дослідив всі обставини та правомірно зробив висновки про порушення позивачем вимог законодавства про економічну конкуренцію.

Відповідач діяв у відповідності до статті 19 Конституції України, а саме в межах та у спосіб, передбачених законодавством України, з урахуванням всіх обставин та об`єктивним дослідженням всіх матеріалів справи.

Підсумовуючи усе вищевказане, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні правових норм та не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Львівської області від 11.01.2024 року у справі №914/2464/23.

З огляду на все вищенаведене, суд апеляційної інстанції констатує наявність правових підстав щодо відмови у задоволенні заявлених Івано-Франківською міською радою позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 63/27-р/к від 22.06.2023 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» у справі № 63/2-03-59-2022.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2024 року у справі №914/2464/23 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.

5.Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови виготовлено 24.04.2024

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді О.І. Матущак

Б.Д. Плотніцький