ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2024 р. Справа№ 910/21682/15 (910/14860/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Поліщука В.Ю.

Остапенка О.М.

секретар судового засідання Нечасний О.Л.

за участю представників:

від Київської міської прокуратури - Лиховид О.С. посвідчення;

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Вініченко В.В. ордер АА №1430372 від 12.04.2024р.;

від третьої особи - Кібець Є.О. посвідчення, витяг з ЄДР,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської прокуратури

на рішення господарського суду м.Києва від 24.01.2024р.

(повний текст складено 05.02.2024р.)

у справі №910/21682/15(910/14860/23) (суддя Чеберяк П.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Прайм Ленд"

до Державного підприємства (далі - ДП) "Конярство України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонду державного майна України

про стягнення 12 775 832,60 грн.

в межах справи №910/21682/15

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) фірма "Астарта-Київ"

до ДП "Конярство України"про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 24.01.2024р. по справі №910/21682/15(910/14860/23) позов задоволено; стягнуто з ДП "Конярство України" на користь ТОВ "Прайм Ленд" основний борг в розмірі 12 170 000 грн., 3 % річних в розмірі 39 010 грн. 68 коп., пеню в розмірі 566 821 грн. 92 коп., судовий збір в розмірі 191 637 грн. 49 коп.; в задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, 28.02.2024р. Київська міська прокуратура подала апеляційну скаргу на рішення господарського суду м.Києва від 24.01.2024р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «Прайм Ленд» 3% річних в розмірі 39 010,68 грн. та пені в розмірі 566 821,92 грн. та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зазначеній частині.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП "Конярство України" просить задовольнити апеляційну скаргу Київської міської прокуратури, скасувати рішення господарського суду м.Києва від 24.01.2024р. і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Прайм Ленд".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської міської прокуратури на рішення господарського суду м.Києва від 24.01.2024р. по справі №910/21682/15(910/14860/23) та призначено її до розгляду на 15.04.2024р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024р. апеляційну скаргу Київської міської прокуратури на рішення господарського суду м.Києва від 24.01.2024р. по справі №910/21682/15(910/14860/23) прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду.

15.04.2024р. у судовому засіданні представником ДП "Конярство України" заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів відхиляє клопотання представника ДП "Конярство України" про відкладення розгляду справи, як необґрунтоване, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, а в даний час в Україні діє воєнний стан, що спонукає апеляційний суд до розгляду справ в стислі терміни.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора Київської міської прокуратури і представників відповідача та третьої особи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У провадженні господарського суду м.Києва перебуває справа №910/21682/15 за заявою ТОВ фірма "Астарта-Київ" про банкрутство ДП "Конярство України" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою господарського суду м.Києва від 15.10.2015р.

20.09.2023р. до господарського суду м.Києва звернулось ТОВ "Прайм Ленд" з позовом до ДП "Конярство України" про стягнення заборгованості за договором поставки №01-12-2021 від 01.12.2021р. в розмірі 12 775 832,60 грн.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 10.11.2023р. було прийнято позов ТОВ "Прайм Ленд" до ДП "Конярство України" про стягнення заборгованості в розмірі 12 775 832,60 грн. до розгляду в межах справи №910/21682/15 про банкрутство ДП "Конярство України", залучено Фонд державного майна України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2021р. між ТОВ "Прайм Ленд" - покупець (далі - позивач) та ДП "Конярство України" - постачальник (далі - відповідач) був укладений договір поставки товарів №01-12-2021 (далі - договір поставки), відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання передати (поставити) у визначений договором строк позивачу сільськогосподарську продукцію власного виробництва - озиму пшеницю врожаю 2022 року (далі - товар).

В подальшому, 29.07.2022р. сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору поставки, якою, зокрема, було змінено п.1.2 договору, зокрема передбачено, що одиниця виміру товару - тонна. Орієнтована кількість товару, яка підлягала постачанню за цим договором, становить 2500 тонн (+/- 10 %).

Згідно п.2.8 договору поставки (в редакції додаткової угоди №1), строк поставки товару - до 01.08.2023р. Товар може поставлятися покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений у цьому договорі, має бути поставлений у термін, встановлений даним пунктом договору.

Пунктом 3.1 договору поставки (в редакції додаткової угоди №1) сторони погодили, що базова ціна товару за одну тонну фізичної ваги становить 5000,00 грн. в т.ч. ПДВ. Орієнтована вартість договору на дату його укладення становить 12 500 000,00 грн. з ПДВ.

Згідно п.3.2 договору поставки, остаточна ціна за одну тонну товару в залежності від актуальної ринкової ціни, визначається сторонами перед початком відвантаження, шляхом укладання додаткової угоди. Джерелом інформації про ціну товару є актуальна ринкова ціна, яка повинна відповідати даним АПК-інформ, розміщених на сайті https://www.apk-inform.com, з врахуванням вартості приведення товару до стандартних показників у залік на елеваторі та транспортування, у зв`язку з тим, що ціна згідно даних АПК-інформ визначається в заліковій вазі та при умові поставки СРТ (склад покупця), а реалізація по договору відбувається у фізичній вазі на умовах EXW (складу постачальника).

Відповідно до п.3.3 договору поставки, допускається попередня оплата за товар, згідно додаткових домовленостей між сторонами. Остаточний розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем до 05.08.2022р., у разі порушення строків поставки, передбаченої п.2.7, протягом п`ятнадцяти банківських днів після отримання всієї партії товару, визначеної договором. Строки оплати, умови попередньої оплати та її спосіб, можуть бути змінені у разі узгодження змін між сторонами.

Пунктом 6.2 договору поставки сторони погодили, що у випадку не поставки товару або його частини без поважних причин, постачальник зобов`язаний повернути суму передоплати, на яку недопоставлений товар, пропорційно недоотриманого товару дотримуючись п.3.2 договору, а також сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми на яку недопоставлено товар.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України).

Разом з тим, відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Також, відповідно до п. 6.3 договору поставки, постачальник звільняється від відповідальності за непоставку або недопоставку товару у випадку наявності форс-мажорних обставин.

Згідно ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) у своїй діяльності, зокрема, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

За змістом ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Так на офіційному сайті Торгово-промислової палати України, який є загальнодоступним, було розміщено повідомлення про те, що ТПП України, враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась країна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті Торгово-промислової палати України 28.02.2022р. розміщено загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

За змістом вказаного листа № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022р. ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - військову агресію Російської Федерації проти України, що стала підставою введення воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022р. до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції необгрунтовано залишено поза увагою, що майже третина єдиного майнового комплексу підприємства знаходиться на тимчасово окупованій території, а частина філій підприємства розташована у прифронтових районах, які зазнають обстрілів та руйнувань. Вказані обставини свідчать про існування об`єктивних перешкод для належної господарської діяльності державного підприємства, які негативно впливають на можливість виконання підприємством своїх зобов`язань перед контрагентами.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Також, за змістом ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відмовляючи у клопотанні ДП "Конярство України" про зменшення штрафних санкцій, місцевим судом зазначено про недоведеність неспівмірності пені розміру збитків та наявності поважних причин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань.

Проте, як вбачається з позовної заяви, ТОВ "Прайм Ленд" не зазначено доводів про завдання йому збитків у спірних правовідносинах, а також не наведено розрахунку таких збитків та доказів на їх підтвердження, що не було враховано судом першої інстанції.

Для боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, встановлено зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 Цивільного кодексу України).

Стягуючи з ДП "Конярство України" 3 % річних від суми основного боргу у розмірі 39 010,68 грн., місцевим судом не було враховано рівня інфляційних процесів.

Так, у позовній заяві позивачем було нараховано санкції за період з 11.08.2023р. по 18.09.2023р. При цьому індекс інфляції у серпні становив 98,6 %, а у вересні - 100,5 %.

Крім того, розмір облікової ставки Національного банку України становив 22 % річних та 20 % річних за зазначений позивачем період прострочення. В той же час, за відомостями Національного банку України за серпень 2023 року, які розміщено на офіційному сайті банку (https.7/bank.gov.ua/admin_uploads/article/Banlcing_Sector_Review_2023-08.pdf?v:=7), ставки за кредитами бізнесу коливались близько 20 % річних, а вартість депозитів для суб`єктів господарювання зросла до 14 % річних. З огляду на це, покладення на державне підприємство у період воєнного стану обов`язку сплатити 44% та 40% річних від суми боргу є істотно завищеним в порівнянні з економічними показниками на ринку фінансових послуг за вказаний період.

Також, місцевим судом не було враховано, що, за висновками Верховного Суду з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство, він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (постанови від 12.03.2019р. у справі №918/420/16, від 22.09.2021р. у справі №911/2043/20).

При цьому, одним із завдань у процедурі банкрутства є збереження майна боржника, недопущення його неправомірного відчуження, як з метою забезпечення відновлення платоспроможності боржника, так і для визначення найбільш ефективного механізму погашення існуючої кредиторської заборгованості.

Процедура банкрутства ДП "Конярство України" триває з жовтня 2015 року. Тобто на час укладення договору поставки підприємство перебувало в особливому правовому режимі, який обумовлений наявністю у нього ознак неплатоспроможності та неможливістю виконання ним в повному обсязі існуючих грошових зобов`язань перед кредиторами.

Водночас, відмовляючи у заяві державного підприємства про зменшення штрафних санкцій, судом першої інстанції не враховано обізнаність Товариства при укладенні договору поставки щодо процедури банкрутства підприємства та його неплатоспроможності, а також те, що стягнення значного розміру санкцій призведе в цілому до погіршення майнового стану підприємства, яке потребує застосування відновлювальних заходів і господарська діяльність якого обмежена при надзвичайних обставинах воєнного стану. Внаслідок цього будуть створені додаткові перешкоди для відновлення платоспроможності державного підприємства та обмежуватись права та інтереси кредиторів у справі про банкрутство стосовно погашення їх грошових вимог.

Також колегія суддів звертає увагу, що в договорі поставки не було визначено період нарахування пені у випадку непоставки або неповної поставки товару.

В той же час положеннями ст. 547 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Приписами ст. 549 Цивільного кодексу України розрізняється неустойка у вигляді штрафу, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а також пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на вказані положення закону, застосування штрафу передбачає одноразове стягнення коштів від суми порушеного зобов`язання, в той час як щодо стягнення пені сторони мають у договорі визначити не лише розмір відсотків від суми боргу для такої неустойки, але й встановити часовий період її застосування.

Проте судом першої інстанції залишено поза увагою те, що пеня була нарахована позивачем за 39 днів на підставі п. 6.2 договору поставки, проте у зазначеному пункті договору (на відміну від п. 6.4) сторони не передбачили умови щодо стягнення пені за кожен день прострочення (не встановили період, за який має нараховуватися пеня за непоставку товару).

Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом приписів статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про стягнення з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «Прайм Ленд» 3% річних в розмірі 39 010,68 грн. та пені в розмірі 566 821,92 грн., оскільки висновки, викладені у рішенні господарського суду м.Києва від 24.01.2024р. у даній справі в цій частині, не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, що є підставою для його скасування в частині 3% річних та пені і ухвалення в цій частині нового рішення про відмову ТОВ «Прайм Ленд» у задоволенні позову в частині стягнення з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «Прайм Ленд» 3% річних в розмірі 39 010,68 грн. та пені в розмірі 566 821,92 грн.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Київської міської прокуратури підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «Прайм Ленд» 3% річних в розмірі 39 010,68 грн. та пені в розмірі 566 821,92 грн. - скасуванню.

В іншій частині рішення господарського суду м.Києва від 24.01.2024р. апелянтом не оскаржувалось.

Керуючись ст.ст. 240, 270, 275, 277, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської прокуратури задовольнити.

Рішення господарського суду м.Києва від 24.01.2024р. по справі №910/21682/15(910/14860/23) в частині стягнення з ДП «Конярство України» на користь ТОВ «Прайм Ленд» 3% річних в розмірі 39 010,68 грн. та пені в розмірі 566 821,92 грн. скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким: відмовити ТОВ "Прайм Ленд" у задоволенні позову в частині стягнення з ДП "Конярство України" 3% річних в розмірі 39 010,68 грн. та пені в розмірі 566 821,92 грн. в межах справи №910/21682/15.

Справу №910/21682/15(910/14860/23) повернути до господарського суду м.Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 17.04.2024р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді В.Ю. Поліщук

О.М. Остапенко