ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"19" квітня 2024 р. Справа№ 755/18982/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

без повідомлення (виклику) сторін

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.12.2023 (суддя Ващенко Т.М.)

у справі №755/18982/20

за позовом ОСОБА_1

до Релігійної організації «Благодійне місійне товариство «Слово Життя»

про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Релігійної організації "Благодійне місійне товариство "Слово Життя" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06.06.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 26.10.2023 апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06.06.2023 скасовано, провадження у справі закрито; роз`яснено позивачу, що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції господарського суду та про можливість протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення він може звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

17.11.2023 від позивача надійшла заява про направлення справи за встановленою юрисдикцією до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28.11.2023 справу №755/18982/20 передано за встановленою юрисдикцією до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2023 позовну заяву повернуто заявнику.

Не погоджуючись з цією ухвалою суду, 06.02.2024 позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2024 у справі №755/18982/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в письмового провадження без повідомлення учасників справи.

18.04.2024 до Північного апеляційного господарського суду від позивача - ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову у справі №755/18982/20 шляхом заборонити Релігійній організації «Благодійне місійне товариство «Слово Життя» проводити будь-які будівельні роботи, у тому числі демонтажні роботи за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.04.2024 заяву ОСОБА_1 передано раніше визначеному складу суду: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Алданова С.О.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, позивач очолював релігійну організацію « Благодійне місійне товариство « Слово життя» ( надалі - Відповідач) з 1996 року по 13.11.2020, поки його не було звільнено без його відома та присутності. За часи керівництва Позивачем, Відповідач значно покращив свій майновий стан, а саме: будівля, що перебуває у власності Відповідача з 1992 року ( житловий будинок) збільшила площу за рахунок добудови та поліпшень, покращила місткість та технічні умови.

Також позивач зазначив, що в цій будівлі члени релігійної організації" Слово життя" проводили богослужіння, конференції, існував біблійний інститут, приміщення для збереження та роздачі гуманітарної допомоги. За словами позивача, з появою у Відповідача "нових керівників", з березня 2024 року почалась руйнація будівлі, що у власності Відповідача, без належних дозвільних документів.

За словами позивача, члени релігійної організації" Слово життя" та парафіяни вимушені були проводити богослужіння на вулиці навколо паркану. "Нові керманичі" перестали допускати на територію бажаючих прийняти участь в богослужінні. Від " нових керівників" для Відповідача лише майнові втрати та шкода інтересам парафіян. З появою " нових керманичів" для Відповідача лише збитки та шкода інтересам віруючих людей, які в любий час могли мати можливість відвідати будівлю для богослужіння. Тепер відбувається руйнація будівлі без всяких дозвільних документів.

На думку заявника невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення прав позивача у разі задоволення позову, адже зруйнована будівля не дасть змоги Позивачу ефективно вести керівництво організацією, відсутність офісу та складських приміщень, які потрібні для діяльності організації, відсутність приміщення для оргтехніки, все це може призвести для певного зупинення ефективної діяльності організації, та призвести до порушення комунікації для досягнення цілей визначених статутом. Також, руйнація будівлі призведе до додаткових фінансових навантажень на Позивача для відновлення технічного стану будівлі.

Розглянувши вказану заяву, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для її задоволення з урахуванням наступного.

Згідно зі статтею 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Отже, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення позову є інститутом попереднього судового захисту, метою запровадження якого є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за умови існування очевидної небезпеки шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, суть якого визначена у ст. 14 ГПК України та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, враховуючи загальні вимоги, передбачені статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 78 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відтак, з урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Отже, вищенаведене свідчить, що в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 13.01.2020 по справі № 922/2163/17, від 03.04.2020 у справі №904/4511/19.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у цій справі є поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що він з 25 червня 1991 року перебуває в трудових відносинах з РО "Благодійне місійне товариство "Слово Життя" на посаді Президента місійного товариства, діє на підставі Статуту відповідної організації та чинного законодавства України.

Враховуючи зміст позовних вимог, заявлених позивачем в межах цього судового провадження, колегія не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом заборони Релігійній організації «Благодійне місійне товариство «Слово Життя» проводити будь-які будівельні роботи, у тому числі демонтажні роботи за адресою: місто Київ, вулиця Ломаківська (Мічуріна), буд. 64, оскільки відстній будь-який зв`язок між цим заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги про поновлення на роботі.

Колегія звертає увагу заявника на те, що предметом його позову є поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Водночас, позовні вимоги щодо проведення будівельних робіт, які можуть стати наслідком пошкодження будівлі та додаткових фінансових навантажень, в межах цієї справи не розглядаються.

Отже, заява про забезпечення позову, у зазначений заявником спосіб, не відповідає вимогам ст. 137 ГПК України та виходить за межі предмету позову у цій справі, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 234, 281 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 18.04.2024 про забезпечення позову.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її підписання та підлягає оскарженню у строки та в порядку передбаченими ст. ст. 287-288 ГПК України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков