ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024м. ДніпроСправа № 904/5725/21 (210/6726/23)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мартинюка С.В. за участю секретаря судового засідання Рибалка Г.Д.

Представники:

Від позивача: Овдій Я.П., ордер серія АЕ №1266805 від 27.02.2024, адвокат;

Від відповідача: Вербицький О.В., ліквідатор.

Присутня: Шевченко В.А.

за позовом ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг

до Акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом", м. Кривий Ріг

про зміну підстав звільнення, заборгованості з заробітної плати та моральної шкоди

в межах справи №904/5725/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий альянс», м. Кривий Ріг

до боржника Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом», м. Кривий Ріг

про визнання банкрутом

ПРОЦЕДУРА:

07.12.2023 року позивач звернулась до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до АТ «Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом» про зміну підстав звільнення, стягнення заборгованості із заробітної плати та моральної шкоди, в котрому просить: визнати наказ про її звільнення з роботи незаконним та зобов`язати відповідача змінити формулювання підстав звільнення; стягнути на її користь вихідну допомогу у розмірі 63 160, 51 грн.; стягнути заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 103 653, 49 грн.; стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн.; витрати на професійну правничу допомогу орієнтовано у розмірі 20 000,00 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2024 клопотання ліквідатора АТ «КРИВОРІЖНДПІРУДМАШ», арбітражного керуючого Вербицького О.В. задоволено. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом» про зміну підстав звільнення, стягнення заборгованості із заробітної плати та моральної шкоди, передано на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області, у якого перебуває справа №904/5725/21 за заявою ТОВ «Промисловий альянс» про банкрутство АТ «Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом».

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи №210/6726/23 передані до провадження судді Мартинюку С.В.

Ухвалою господарського суду від 19.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 11.03.2024.

04.03.2024 через систему "Електронний суд" від представника відповідача арбітражного керуючого Вербицького О.В. надійшов відзив на позов.

В судовому засіданні 11.03.2024 представником позивача адвокатом Овдій Я.П. заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2024 відкладено судове засідання на 08.04.2024.

Відповідно до положень ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 08.04.2024 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача

З 10.10.2018 по 19.09.2023 позивачка перебувала у трудових відносинах з АТ "КРИВОРІЖНДПІРУДМАШ" та працювала на посаді заступника головного бухгалтера (у період з 10.10.2018 по 28.03.2023) та в.о. головного бухгалтера (у період з 01.03.2023 по 19.09.2023).

ОСОБА_1 у позові зазначає, що з початку призначення ліквідатора ОСОБА_2 керівником АТ "КРИВОРІЖНДПІРУДМАШ" останній на постійній основі почав робити зауваження позивачці, демонстрував невдоволення її роботою.

Перелічені вище обставини та невиконання покладених на роботодавця обов`язків в частині виплати заробітної плати своєчасно та у повному обсязі стали підставою для подання ОСОБА_1 01.09.2023 заяви про звільнення.

Наказом №29-к від 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи за прогул без поважних причин, на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України, що підтверджується записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

При звільненні позивачки, Відповідачем не було враховано наявність заяви про розірвання трудового договору, яка була зареєстрована 01.09.2023 під №10 у журналі вхідної кореспонденції АТ "КРИВОРІЖНДПІРУДМАШ".

19 вересня 2023 року ОСОБА_1 оповістили про звільнення за прогул.

Відповідач, як роботодавець, звільняючи позивачку на підставі України, не врахував її заяву про звільнення з власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

На думку позивачки, відповідач навмисно не взяв до уваги подану заяву, яка була подана за два тижні до дати звільнення.

У Наказі про звільнення із займаної посади на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - ОСОБА_1 були викладені заперечення.

Згідно Довідки №03-12 виданою 08.11.2023 року АТ «Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом» заборгованість по виплаті заробітної плати становить:

Березень 2023 рік - 4434,88 грн.

Квітень 2023 рік - 18698,56 грн.

Травень 2023 рік - 16734,44 грн.

Червень 2023 рік - 13891,51 грн.

Липень 2023 рік - 14893,64 грн.

Вересень 2023 рік - 35000,46 грн.

Станом на 08.11.2023 року, загальна сума заборгованості становить 103 653, 49 грн.

Позивач вважає, що формулювання підстав звільнення підлягає зміні з п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин на ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, оскільки 15.09.2023 був останній робочий день ОСОБА_1 .

Окрім зазначених вимог, позивачка просить суд стягнути з відповідача вихідну допомогу, передбачену за звільнення в порядку ч. 3 ст. 38 КЗпП України в розмірі 63 160, 51 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000, 00 грн.

Позиція відповідача

Відповідач у поданому 04.03.2024 відзиві заперечує проти задоволення позовних вимог.

У відзиві ліквідатор зазначає, що Наказом від 08.09.2023 № 6 була призначена інвентаризація по АТ «КриворіжНДПІрудмаш» з 18.09.2023.

На думку відповідача, ОСОБА_1 свідомо не вийшла на роботу в день початку роботи інвентаризаційної комісії, в складі якої вона була згідно наказу від 08.09.2023р. № 6 включена, хоча була заздалегідь ознайомлена з наказом про свою участь в роботі інвентаризаційної комісії.

Також в ході інвентаризації та проведеного ТОВ «Аудиторська фірма «Респект-ЛЛ» аудиту виявлені численні порушення в ведені бухгалтерського обліку та фінансової звітності:

- нецільове використання (перерахування) коштів;

- списання основних засобів без погодження органу управління та розпорядника майном;

- укладання договорів оренди майна без погодження з розпорядником майна. Результати інвентаризації та аудиторський звіт додаються.

Відповідач трактує не вихід на роботу ОСОБА_1 18.09.2023 як небажання приймати участь у інвентаризації, маючи на меті уникнути відповідальності та не надавати письмових пояснень, щодо результатів своєї діяльності.

Не вихід на роботу Позивачки 18.09.2023 став підставою у відповідача для звільнення за п.4 ч.1ст.40 КЗпП України за наказом від 19.09.2023 № 29-к.

Щодо реєстрації заяви про звільнення за власним бажанням від 01.09.2023 у журналі №10 вхідної кореспонденції АТ «КриворіжНДПІрудмаш» ліквідатор зазначає, що журнал йому не передано, про його існування йому невідомо.

Заяву про звільнення за власним бажанням від 01.09.2023 від ОСОБА_1 ліквідатор не отримував ні в письмовій формі, ні в будь який інший спосіб, передбачений законодавством.

Щодо заборгованості із заробітної плати в період березень-липень, вересень 2023 у загальній сумі 103 653, 49 грн. утворилась до призначення ліквідатора, заробітна плата за серпень 2023 виплачена. Заборгованість із заробітної плати відповідно до ч. 1 ст. 61 КУПБ буде погашена за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута згідно черговості, яка передбачена ст. 64 КУПБ.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Предметом даного спору є заявлені вимоги позивача про стягнення заборгованості про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення заробітку, моральної шкоди та наявність підстав для винесення наказу про звільнення позивача за прогул без поважних причин.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

З 10.10.2018 по 19.09.2023 позивачка перебувала у трудових відносинах з АТ "КРИВОРІЖНДПІРУДМАШ" та працювала на посаді заступника головного бухгалтера (у період з 10.10.2018 по 28.03.2023) та в.о. головного бухгалтера (у період з 01.03.2023 по 19.09.2023).

01.09.2023 ОСОБА_1 подано заяву про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Вищевказану заяву ОСОБА_1 про звільнення зареєстровано 01.09.2023 під №10 у журналі вхідної кореспонденції АТ "КРИВОРІЖНДПІРУДМАШ".

Відпрацювавши два тижні, з дати подання заяви про звільнення, згідно обумовленого при прийнятті на роботу графіку роботи.

19 вересня 2023 року ОСОБА_1 оповістили про звільнення за прогул.

Наказом №29-к від 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи за прогул без поважних причин, на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України, що підтверджується записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Згідно Довідки №03-12 виданою 08.11.2023 року АТ «Науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом» заборгованість по виплаті заробітної плати становить:

Березень 2023 рік - 4434,88 грн.

Квітень 2023 рік - 18698,56 грн.

Травень 2023 рік - 16734,44 грн.

Червень 2023 рік - 13891,51 грн.

Липень 2023 рік - 14893,64 грн.

Вересень 2023 рік - 35000,46 грн.

Станом на 08.11.2023 року, загальна сума заборгованості становить 103 653, 49 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо підстав звільнення

Відповідно до положень статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

В порядку п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Частина 1 статті 38 КЗпП України встановлює, право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

В свою чергу ч. 3 ст. 38 КЗпП України передбачає, право працівника у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Прогул є підставою для розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця. Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня без поважних причин (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц).

Необхідно відмітити, що закон не містить вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі, тобто не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому суд, вирішуючи позов про поновлення на роботі саме з підстав відсутності прогулу, надає оцінку поясненням працівника з огляду на всі фактичні обставини справи, доведені відповідними доказами з дотриманням статті 74 ГПК України. При цьому обов`язок доведення вини працівника у такому порушенні трудової дисципліни як прогул, за який має настати відповідальність у вигляді звільнення, покладено на роботодавця.

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 235/2284/17 зроблено висновок, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Оцінка причин як поважних здійснюється судом при розгляді спору про звільнення. Очевидно, поважними слід визнати такі причини, які виключають вину працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з Наказу №29-к від 19.09.2023, в обґрунтування прийнятого рішення відповідач посилався на відсутність позивачки на робочому місці з 18.09.2023 по 19.09.2023 без поважних причин та на те, що вона не надала пояснень, в т.ч. письмових, про причини своєї відсутності у вказаних період.

Проте зазначені обставини спростовуються наданою позивачем копією заяви від 01.09.2023 про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, яка зареєстрована 01.09.2023 під №10 у журналі вхідної кореспонденції АТ "КРИВОРІЖНДПІРУДМАШ" (а.с.17), що, в свою чергу, дає підстави вважати, що позивачка, у період з 01.09.2023 по 15.09.2023 виконувала свої трудові обов`язки та перебувала на робочому місці на вимогу положень ч. 1 ст. 38 КЗпП України та 15.09.2023 був останній робочий день ОСОБА_1 .

Однак позивачем не додано доказів які б підтверджували те, що відносно ОСОБА_1 ліквідатором ОСОБА_3 вчинено мобінг (цькування) або останній не вживав заходів щодо його припинення, що було б підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили в порядку ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

В свою чергу, відповідач заперечує наявність конфлікту між ОСОБА_1 та ліквідатором ОСОБА_2 , а також цькування позивачки зі свого боку.

За таких обставин господарський суд частково задовольняє позовні вимоги в частині зміни формулювання підстав звільнення, а саме вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати наказ №29-к від 19.09.2023 про звільнення ОСОБА_1 про звільнення за прогул відповідно до п. 4 ст.40 КЗпП України та зобов`язати відповідача змінити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 стосовно звільнення, а саме: внести запис про звільнення ОСОБА_1 з 19.09.2023 року на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Щодо стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України).

Строки виплати заробітної плати передбачені ст. 115 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що при розгляді трудових спорів, у тому числі щодо стягнення заробітної плати, судом враховуються положення ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення, а також положення ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, за змістом якої пропущення граничного строку на подання заяв кредиторів з конкурсними вимогами (в тому числі і щодо виплати заробітної плати) не тягне за собою зміну черговості, у разі задоволення судом таких вимог, тягне за собою наслідки передбачені абз. 3 ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Окрім викладеного, абз. 6 ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства закріплено право, а не обов`язок кредиторів за вимогами щодо виплати заробітної плати подавати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Враховуючи викладені вище обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду спорів стосовно конкурсних грошових вимог кредиторів за вимогами до боржника щодо виплати заробітної плати шляхом їх розгляду за правилами позовного провадження у межах справи про банкрутство.

Як зазначив позивач, станом на 19.09.2023 не виплачена заробітна плата за період з березня 2023 по липень 2023 та вересень 2023 в загальному розмірі 103 653, 49 грн.

Згідно довідки відповідача АТ "КРИВОРІЖНДПІРУДМАШ" №03-12 від 08.11.2023 заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період березень 2023 року - липень 2023 та вересень 2023 року складає 103 653, 49 грн.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Щодо стягнення вихідної допомоги за звільнення в порядку ч. 3 ст. 38 КЗпП

Окрім викладеного позивачем заявлено вимогу про стягнення вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку.

Статтею 44 КЗпП України встановлено, що при припиненні трудового договору внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Оскільки господарським судом відхилено позовні вимоги в частині зміни підстав звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП та встановлено належною підставою звільнення позивача ч. 1 ст. 38 КЗпП, у позивача не виникає право на стягнення середнього заробітку у вигляді вихідної допомоги в розмірі, але не меншому ніж тримісячний середній заробіток в порядку ч. 3 ст. 38 КЗпП.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовні вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в порядку ч. 3 ст. 38 КЗпП.

Щодо моральної шкоди

Відповідно до вимог ст. 2371 КЗпП України встановлено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» крім інших вимог, передбачених ст. 137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як встановлено судом, внаслідок порушення відповідачем законних прав ОСОБА_1 , а саме невиплати їй заробітної плати, тобто порушення відповідачем конституційного права позивачки на оплату працю, внаслідок чого було порушено звичний для останньої уклад життя, завдало їй моральних страждань, які виразилися в порушенні спокою та звичного образу життя позивачки, остання зазнала втрат немайнового характеру, тобто їй завдано моральну шкоду.

ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди за затримку виплати заробітної плати в розмірі 20 000, 00 грн.

Суд зауважує, що в результаті затримки з невиплатою заробітної плати при звільненні позивачці було заподіяно моральні страждання, які виразились у неотриманні коштів на проживання на протязі певного періоду, що зумовило зміну способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, принизило позивачку, що визнається судом моральною шкодою, яка підлягає задоволенню з урахування розміру невиплачених відповідачем сум, розміру та тривалості завданих моральних страждань.

Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 000, 00 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну немайнову вимогу.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2023 року складає 2 684, 00 грн.

Враховуючи задоволення судом майнових вимог в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та моральної шкоди, судовий збір підлягає стягненню в розмірі 1704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 7, 41 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" про визнання наказу про звільнення незаконним, зміну формулювання причини звільнення, стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку та моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ №29-к від 19.09.2023 року Акціонерного товариства "Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" про звільнення ОСОБА_1 за прогул за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зобов`язати Акціонерне товариство "Науково-дослідний проектно-конструкторський інститут гірничорудного машинобудування з дослідним заводом" змінити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) стосовно звільнення, а саме: внести запис про звільнення ОСОБА_1 з 19.09.2023 року на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Стягнути з Акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектно - конструкторський інститут гірничого машинобудування з Дослідним заводом" (50024, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, б. 1а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 103 653, 49 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Науково-дослідний та проектно - конструкторський інститут гірничого машинобудування з Дослідним заводом" (50024, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, б. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 04819211) на користь державного бюджету (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 704, 80 грн. - судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.04.2024.

Суддя С.В. Мартинюк