ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2024 року м.Дніпро Справа № 904/562/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники учасників провадження:

від первісного позивача: не з`явився;

від первісного відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 (повне рішення складено 15.05.2023, суддя Манько Г.В.) у справі №904/562/23

за позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь

до Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни, м. Дніпро

про стягнення 1 344 654 грн

за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни, м. Дніпро

до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь

про зобов`язання виконати умови договору поставки №148 від 08.11.2022,

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 заяву Фізична особа - підприємець Григоревська Ірина Вікторівна задоволено.

Стягнуто з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на користь фізичної особи - підприємця Григоревської Ірини Вікторівни витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.

Не погодившись із зазначеним додатковим рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області, в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм процесуального права, просить додаткове рішення господарського суду скасувати, ухвалити нове, яким судові витрати розподілити згідно задоволених позовних вимог.

При цьому в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023 у справі 904/562/23 частково задоволено апеляційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області у цій справі, скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2023 у справі 904/562/23 та прийнято нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, Донецької області, зокрема стягнуто з Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни на користь Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області 866 133,00 грн попередньої оплати, 12 991,37 грн судового збору за подачу позову, та частково задоволено зустрічні позовні вимоги та зобов`язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області виконати в натурі умови Договору поставки № 148 від 08 листопада 2022 року, шляхом прийняття від ФОП Григоревської І.В. товару - курток зимових для дівчаток, курток зимових для хлопчиків у кількості 479 штук на загальну суму 478 521,00 грн. за видатковою накладною в порядку та на умовах, визначених Договором, стягнуто з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на користь фізичної особи - підприємця Григоревської Ірини Вікторівни 1342,00 грн. судового збору.

Враховуючи той факт, що за наслідками апеляційного перегляду, скасовано основне рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2023 у справі 904/562/23 та прийнято нове рішення, вважає, що додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 у цій справі не відповідає нормам процесуального права та підлягає скасуванню із прийняттям нового та розподілом судових витрат в порядку ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно задоволеним вимогам.

Одночасно у змісті скарги викладено клопотання про поновлення строку на його оскарження.

Первісний Відповідач у відзив на апеляційну скаргу доводи скарги підтримав, з урахуванням скасування рішення у справі і прийняття судом апеляційної інстанції нового, вважає необхідним судові витрати на правничу допомогу розподілити відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.01.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 12.01.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/562/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

19.01.2024 матеріали справи №904/562/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою від 23.01.2024 апелянту відновлено строк на апеляційне оскарження додаткового рішення; відкрито провадження у справі; судове засідання з розгляду апеляційної скарги позивача призначено на 26.03.2024 на 15:15 годину; сторонам наданий строк на подачу відзиву, заяв, клопотань; з урахуванням запровадження воєнного стану в Україні сторін повідомлено про можливість розгляду скарги в режимі відеоконференції, в тому числі за допомогою власних технічних засобів.

31.01.2024 до суду апеляційної інстанції від Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду надійшла ухвала від 29.01.2024, відповідно до якої суд касаційної інстанції витребовує справу з метою розгляду касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023.

Ухвалою суду від 01.02.2024 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 у справі №904/562/23 зупинено до розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023 та повернення матеріалів справи №904/562/23 з відповідного суду.

18.03.2024 до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання апелянта про поновлення провадження у справі, яке мотивовано ухваленням Верховним Судом 29.02.2024 постанови у цій справі.

25.03.2024 матеріали справи №904/562/23 повернулись до Центрального апеляційного господарського суду з Верховного Суду із постановою суду касаційної інстанції від 29.02.2024, якою залишено без змін постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023, якою, в свою чергу, скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2023 у цій справі та ухвалено нове.

Ухвалою від 26.03.2024 провадження у справі поновлено, розгляд справи призначений на 09.04.2024.

02.04.2024 від представника первісного позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

08.04.2024 клопотання аналогічного змісту надійшло від первісного відповідача.

Колегією суддів відповідні клопотання задоволені, справу розглянуто без участі сторін.

В судовому засіданні 09.04.2024 колегією суддів підписано вступну та резолютивну частину постанови у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

У січні 2023 року Виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни про стягнення 1 344 634 грн.

Фізична особа-підприємець Григоревська Ірина Вікторівна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з зустрічним позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради та просила зобов`язати Виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області виконати в натурі умови Договору поставки №148 від 08 листопада 2022 року в повному обсязі, шляхом прийняття від ФОП Григоревської І.В. товару - курток зимових для дівчаток р.p. 86-180 см - 2141 штук, курток зимових для хлопчиків р.p. 86-180 см - 2343 штук, курток зимових для хлопчиків р.p. 185-190 см - 5 штук, на загальну суму 4 484 510,00 грн. за видатковою накладною в порядку та на умовах, визначених Договором. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2023 у справі №904/562/23 в задоволенні первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено; зобов`язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області виконати в натурі умови Договору поставки №148 від 08 листопада 2022 року в повному обсязі, шляхом прийняття від ФОП Григоревської І.В. товару - курток зимових для дівчаток, курток зимових для хлопчиків на загальну суму 4 484 510 грн. за видатковою накладною в порядку та на умовах, визначених Договором; стягнуто з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на користь фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни 2684 грн судового збору.

05.05.2023 фізична особа - підприємець Григоревська Ірина Вікторівна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.

Як вже зазначалось вище, додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 заяву Фізична особа - підприємець Григоревська Ірина Вікторівна задоволено; стягнуто з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на користь фізичної особи - підприємця Григоревської Ірини Вікторівни витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.

Зазначений процесуальний документ і є предметом апеляційного оскарження.

Задовольняючи заяву первісного відповідача про відшкодування судових витрат, господарський суд дійшов висновку, що витрати Відповідача на адвоката підтверджені документально та пов`язані із веденням цієї справи.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складності справи; значення розгляду справи для сторін, часу, необхідного для вчинення тих чи інших дій, розміру судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.11.2021 у справі №914/1945/19, від 23.11.2021 у справі №873/126/21, від 22.02.2023 у справі №911/5429/14).

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19.

Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такі правові висновки було підтверджено і в постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Згідно матеріалів справи, відповідач у відзиві навів орієнтовну суму витрат на правничу допомогу 15000 грн.

Згідно заяви про ухвалення додаткового рішення відповідач просив стягнути з позивача 40000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже, останнім дотримано вимог ст.124 ГПК України.

При цьому, за приписами ч.3 ст.124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до матеріалів справи, про понесені судові витрати та їх орієнтовний розмір зазначено у відзиві на позов, зокрема наведені витрати у розмірі 15000 грн, та вказано, що докази будуть подані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі. Рішення у справі ухвалено 25.04.2023, тоді як заяву про ухвалення додаткового рішення у справі подано 01.05.2023 (згідно дати на конверті), відтак, заявником дотримані строки на подання доказів, визначені ч.8 ст.129 ГПК України (оскільки 30.04.2023 неділя, вихідний день).

В підтвердження факту понесених витрат на професійну правничу допомогу Відповідач подав:

- Договір про надання правової допомоги № 01/14.02 від 14.02.2023 (а.с.265-268, т.1);

- акт наданих послуг від 27.04.2023 № 27/1 на суму 40000,00 грн. (а.с.269-270, т.1);

- копію платіжної квитанції №РХСМ-70ТМ-006В-С4РМ від 20.02.2023 на суму 10000,00 грн (а.с.271 т.1).

Так, Адвокатським бюро "Шапарькова Дмитра "Вертіс" та фізичною особою - підприємцем Григоревською Іриною Вікторівною підписано договір №01/14.02 про надання правничої допомоги від 14.02.2023.

Згідно з п.1.1 цього договору предметом даного договору є надання правничої допомоги у судовій справі за позовом Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області до Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни про стягнення попередньої оплати за договором №148 від 08.11.2022 в сумі 1 344 654 грн, в підготовці всіх необхідних документів та звернення до Господарського суду Дніпропетровської області з зустрічним позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області про зобов`язання виконати умови договору постанови №148 від 08 листопада 2022 року, оскарження судових рішень та представництво інтересів Клієнта в господарських судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій з усіма правами, що надані стороні по справі, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надані послуги (професійну правничу (правову) допомогу) та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.2 договору визначено, що на виконання п.1.1 договору клієнт уповноважує адвокатів адвокатського бюро:

- підготувати відзив на позову заяву Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області до Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни про стягнення попередньої оплати за договором №148 від 08.11.2022 в сумі 1 344 654 грн;

- підготувати зустрічний позов до Господарського суду Дніпропетровської області про зобов`язання Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області виконати в натурі умови договору постанови №148 від 08 листопада 2022 року в повному обсязі, шляхом прийняття від ФОП Григоревської І.В. товару на загал ну суму 4 484 510,00 грн за видатковою накладною в порядку та на умовах, визначених договором;

- представляти Клієнта у Господарському суді Дніпропетровської області з усіма правами (без обмеження повноважень) наданими позивачу, відповідачу, третій особі;

- надавати всі інші види професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаної з розглядом вказаної судової справи.

Пунктом 4.2 договору визначено, що за надані послуги у судовій справі клієнт виплачує адвокатському бюро фіксований гонорар у розмірі 40 000 грн. шляхом оплати на поточний рахунок Адвокатського бюро, вказаний у цьому договорі у наступному порядку: 10000 грн протягом 5 банківських днів з моменту підписання договору, 30000 грн у строк не пізніше ніж 5 робочих днів з моменту набрання рішенням суду першої інстанції законної сили.

За п.4.5 договору документом, що підтверджує надання послуг є підписаний обома сторонами акт.

На підтвердження факту та обсягів наданих послуг між Адвокатським бюро "Шапарькова Дмитра "Вертіс" та фізичною особою - підприємцем Григоревською Іриною Вікторівною підписано акт наданих послуг №27/1 від 27.04.2023 на суму 40 000 грн.

Згідно квитанції від 20.02.2023 фізичною особою - підприємцем Григоревською Іриною Вікторівною перераховано Адвокатському бюро "Шапарькова Дмитра "Вертіс" 10 000 грн.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

З урахуванням доведення матеріалами справи понесення витрат на правничу допомогу первісним відповідачем, з огляду на відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову, відсутність заперечень позивача щодо розміру судових витрат, господарський суд задовольнив заяву у повному обсязі, стягнувши з первісного позивача на користь первісного відповідача 40000 грн.

В той же час, не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Виконавчий комітет Маріупольської міської ради звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2023 у справі №904/562/23 скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісні вимоги, а у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023 у цій справі апеляційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2023 у справі №904/562/23 задоволено частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.04.2023 у справі №904/562/23 скасовано.

Прийнято у справі нове рішення, яким позовні вимоги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь до Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни, м. Дніпро про стягнення 1 344 654 грн, - задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни, м. Дніпро на користь Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь 866 133,00 грн. попередньої оплати, 12991,37 грн судового збору за подачу позову.

В решті позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни, м. Дніпро до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь про зобов`язання виконати умови договору поставки №148 від 08.11.2022, - задоволено частково.

Зобов`язано Виконавчий комітет Маріупольської міської ради Донецької області (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70, ідентифікаційний код 04052784) виконати в натурі умови Договору поставки № 148 від 08 листопада 2022 року, шляхом прийняття від ФОП Григоревської І.В. товару - курток зимових для дівчаток, курток зимових для хлопчиків у кількості 479 штук на загальну суму 478 521,00 грн. за видатковою накладною в порядку та на умовах, визначених Договором.

Стягнуто з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, 70, ідентифікаційний код 04052784) на користь фізичної особи - підприємця Григоревської Ірини Вікторівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 1342,00 грн. судовий збір.

В задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни, м. Дніпро на користь Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь 22080,21 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручено Господарському суду Дніпропетровської області.

Постановою Верховного Суду від 29.02.2024 у цій справі, касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни залишено без задоволення; постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023 у справі №904/562/23 залишено без змін; поновлено виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.11.2023 у справі №904/562/23.

Загальні вимоги розподілу судових витрат наведені у статті 129 ГПК України.

Так, згідно з ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, у постанові суду апеляційної інстанції від 20.11.2023 судом наведена пропорція стягнення витрат у наступному співвідношенні: 64,41% - з Відповідача; 35,59 % - з Позивача.

З урахуванням наведеної пропорції, із заявлених у заяві про ухвалення додаткового рішення ФОП Григоревською І.В. вимог в розмірі 40 000 грн, задоволенню підлягають вимоги на суму 14 236 грн., в решті вимог заяви слід відмовити.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є не з`ясування обставин, що мають значення справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були встановлені у ході апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, додаткове рішення господарського суду слід скасувати, з ухваленням нового та розподілом витрат пропорційно задоволеним вимогам.

Зважаючи на те, що судові витрати за оскарження додаткового рішення суду не сплачуються, то судові витрати, понесені у зв`язку із подачею апеляційної скарги, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 у справі №904/562/23 задовольнити.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 у справі №904/562/23 скасувати.

Прийняти у справі нове рішення, яким заяву Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області на користь Фізичної особи-підприємця Григоревської Ірини Вікторівни 14 236,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

В решті вимог заяви відмовити.

Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.04.2024.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд