номер провадження справи 19/26/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2024 Справа № 908/374/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Давиденко Ірина Вікторівна, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС, (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 25 Б, офіс 5, ідентифікаційний код 41427817)

до відповідача: Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області (70530, Запорізька область, Запорізький район, смт. Комишуваха, вул. Хмельницького Богдана, буд. 49, ідентифікаційний код 24912390)

про стягнення 239 760,07 грн.

без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 13.02.2024 від Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС надійшла позовна заява про стягнення з Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області заборгованості в розмірі 239 760,70 грн. за Договором № 2 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2023.

Позивач навів попередній розрахунок судових витрат та просив стягнути з Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області витрати на правову допомогу в розмірі 18 000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем порушено свої зобов`язання за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 2 від 02.01.2023 щодо оплати поставленої позивачем електричної енергії за вересень 2023.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 13.02.2024 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/374/24 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/374/24 у порядку спрощеного позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 19/26/24, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачу строк - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, - надати відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України та заперечень із урахуванням вимог ст. 167 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду від 19.02.2024 про відкриття провадження у справі № 908/374/24 доставлена до електронних кабінетів сторін, про що свідчать наявні в матеріалах справи Довідки Господарського суду Запорізької області про доставку електронного листа.

Відповідачем на підставі ст. ст. 165, 251 ГПК України подано відзив на позовну заяву від 05.03.2024 (зареєстрований за вх. № 5142/08-08/24 від 05.03.2024) в якому заначено що, між Товариством з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС та Комишуваською селищною радою Запорізького району Запорізької області 02.01.2023 року було укладено Договір № 2 про постачання електричної енергії споживачу. У жовтні 2023 Комишуваською селищною радою Запорізького району Запорізької області отримано Акт № 1030 прийому - передачі електричної енергії від 30.09.2023, який був оплачений платіжною інструкцією №1386 від 12.10.2023 на суму 239 760 грн. 07 коп. Реквізити для оплати відповідають зазначеним в укладеному договорі та додатковій угоді. Відповідач зазначає, що позивач в додатках до позову зазначає інший документ та додає його копію: п. 3 - Акт прийому - передачі електричної енергії №УГР00001840 від 30.09.2023. На підтвердження відправлення позивачем додано опис до цінного листа, список № 630 згрупованих відправлень та роздруковані результати трекінгу Укрпошти. В описі до цінного листа Акт прийому - передачі електричної енергії № УГР00001840 від 30.09.2023 не значиться взагалі, а значаться Акти прийому - передачі електричної енергії №УГР00002452 від 31.12.2023 та № 1030 від 31.09.2023, хоча у вересні всього 30 днів. За результами трекінгу Укрпошти лист було отрмано 18.01.2024. Отже, на думку відповідача позиція позивача не підтверджена належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим просить в позові відмовити.

Позивач надав відповідь на відзив від 15.03.2024 (вх. № 6252/08-08/24 від 18.03.2024), в якій позивач не погоджується з доводами відповідача з тих підстав, що платіжною інструкцією №1386 від 12.10.2023 відповідач перерахував на рахунок позивача 239 760,07 грн. в рахунок оплати спожитої електричної енергії за вересень 2023. Вказані кошти були перераховані на загальний рахунок позивача: UA4908116. Разом з цим, у відповідності до 4.5 Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії оплата електропостачальнику вартості електричної енергії, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника. Споживач, який купує електричну енергію відповідно до умов договору в електропостачальника, здійснює оплату за виставленим електропостачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього електропостачальника в одному з уповноважених банків. За правилами п.4.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії у разі перерахування споживачем коштів за електричну енергію на інший рахунок електропостачальника останній має повернути ці кошти за заявою споживача або за власною ініціативою протягом 3 робочих днів з моменту їх отримання або від дня отримання від споживача інформації щодо банківських реквізитів споживача. Таким чином, позивач зобов`язаний був повернути отримані кошти від відповідача. Позивач платіжною інструкцією №1492 від 16.10.2023 повернув відповідачу 239 760,07 грн. отриманих ним на загальний рахунок НОМЕР_1 . Як зазначив позивач, відповідач навіть після отримання ним повернутих коштів не здійснив їх перерахування на поточний рахунок позивача із спеціальним режимом використання. Отже, спожита у вересні 2023 року електрична енергія залишилась не оплачена. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 6 Закону України Про ринок електричної енергії регулятор ринку (НКРЕКП) затверджує перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання. Так, Постановою НКРЕКП № 1299 від 11.08.2021р. було затверджено поточний рахунок позивача із спеціальним режимом використання, а саме: НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк». Позивач звернув увагу суду на те, що рахунок позивача із спеціальним режимом використання, а саме: НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк» був зазначений в Акті приймання-передачі електричної енергії за вересень 2023. Отже, на думку позивача, відповідач достеменно знав реквізити рахунку позивача із спеціальним режимом використання, але не здійснив оплату за отриману та спожиту електричну енергію в вересні 2023 року. У зв`язку з викладеним, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до частин 2 і 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За таких обставин, суд визнав наявні в матеріалах справи № 908/374/24 письмові докази достатніми для всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 19.04.2024.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» (Постачальником, позивачем у справі) та Комишуваською селищною радою Запорізького району Запорізької області (Споживачем, відповідачем у справі) 02.01.2023 укладений договір № 2 про постачання електричної енергії споживачу (надалі Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору за цим договором постачальник продає електричну енергію код ДК 021:2015 закупівельний словник- 09310000-5 (Електрична енергія) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, включено з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Кількість товарів або обсяги виконання робіт чи надання послуг - 1 915 800 кВт.год.

За визначенням п. 5.1. Договору, Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору. Загальна вартість цього Договору на момент його укладення становить 10 613 532,00 грн. з ПДВ.

Спосіб визначення ціни електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника (п. 5.2 Договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.4 Договору)

Відповідно до п. 5.5 Договору, розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спец рахунок постачальника та у безготівковому порядку. Оплата вважається здійсненю після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Спецрахунок постальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Згідно п. 5.6 Договору, оплата рахунка постачальника за фактично спожиту електричну енергію за Договором має бути здійснена споживачем у строк не більше ніж 10 робочих днів з моменту отримання рахунку та акту приймання передачі електричної енергії споживачем, що надсилаються споживачу після завершення розрахункового періоду. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Пунктом 6.1. Договору визначено, що Споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору.

В п. 13.1 Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з дати, вказаної у цьому Договорі та в цілому до 31 грудня 2023 року, а в частині взятих на себе зобов`язань сторонами до їх повного виконання.

В матеріалах справи міститься заява -приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу та додаток до заяви приєднання до Договору, в якій споживач зазначив перелік об`єктів, для здійснення постачання електричної енергії.

Відповідно до додаткової угоди № 7 від 27.06.2023 до Договору, сторони внесли зміни, щодо кількості товарів або обсяг виконання робіт чи надання послуг- 1 867 642,0029 кВт.год. Також, внесено зміни до Додатку 1 «Комерційна пропозиція № 1» до Договору та викладено в новій редакції, що є невід`ємною частиною даної Додаткової угоди.

Відповідно до Комерційної пропозиції що є Додатком № 1 до Договору, ціна 1 кВт.год електричної енергії за результатами аукціону визначена у сумі 5,70735 грн. та включає:

- вартість електричної енергії у розмірі 4,271025 грн.;

- тариф на послуги з передачі електричної енергії, який оплачується постачальником оператору системи передачі, і є регульованим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у розмірі 0,48510 грн, відповідно до діючої постанови НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022 року про встановлення тариф на послуги з передачі електричної енергії;

- 20% податку на додану вартість у розмір 0,951225 грн.

Вартість послуги розподілу електричної енергії оплачується споживачем самостійно оператору системи розподілу.

Позивачем на виконання умов Договору у вересні 2023 на об`єкти відповідача було поставлено електричну енергію обсягом 42 009,000 кВт/год на загальну суму 239 760,07 грн. про що свідчить Акт приймання передачі електричної енергії № УГР000018400 від 30.09.2023. Позивачем було сформовано рахунок на оплату № 1950 від 30.09.2023 на суму 239 760,07 грн.

Як зазначив позивач, що надав відповідачу рахунок на оплату №1950 від 30.09.2023 року та два примірника Акта №УГР00001840 прийому-передачі електричної енергії від 30.09.2023. Проте, відповідач не повернув позивачу підписаний та погоджений його екземпляр вищезазначеного Акта прийому-передачі електричної енергії.

Позивач повторно направив на адресу відповідача Акт прийому передачі електричної енергії № УГР00002452 від 31.12.2023, рахунок на оплату № 2655 від 31.12.2023, Акт прийому передачі електричної енергії № 1030 від 31.09.2023, рахунок на оплату № 1030 від 31.09.2023 та Акт звірки взаєних розрахунків за період 2023 рік.

Відповідач отримав вказані Акти та рахунки 18.01.2023, про що свідчить трекєр відправлення та отримання цінного листа з описом через АТ Укрпошта.

Позивач зазначив, що Акти приймання передачі електричної енергії не були повернуті позивачу, а заперечень щодо їх змісту від відповідача не надходило, тому вважає що вказані акти погоджені та підписані відповідачем.

На думку позивача, виходячи з умов Договору та чинного законодавства, відповідач повинен був сплатити вартість спожитої електричної енергії спожитої у вересні 2023 в строк не пізніше 13.10.2023.

Однак, відповідач оплату по рахунку № 1950 від 30.09.2023, не здійснив, внаслідок чого за вересень 2023 року у відповідача утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію, яка складає 239 760,07 грн.

Представник позивача звернувся на адресу Оператора системи розподілу електричної енергії - ПАТ "Запоріжжяобленерго" з адвокатським запитом №9/25 від 17.01.2024 щодо обсягів спожитої відповідачем електричної енергії у спірний період та встановлення особи постачальника на якого було віднесено спожиті обсяги електричної енергії.

Відповідно до відповіді ПАТ "Запоріжжяобленерго" №007-66/320 від 26.01.2024 відповідачем у період з 01.09.2023 року по 30.09.2023 року було спожито електричної енергії, яка була поставлена позивачем- 42 009 кВт/год.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати вартості спожитої електроенергії стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Господарські взаємовідносини сторін врегульовано Договором № 2 про постачання електричної енергії від 02.01.2023.

У відповідності до ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України „Про ринок електричної енергії постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України „Про ринок електричної енергії споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.

Частинами 6 та 7 статті 276 ГК України закріплено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строк оплати вартості спожитої електричної енергії визначено у 5.6 Договору, оплата рахунка постачальника за фактично спожиту електричну енергію за Договором має бути здійснена споживачем у строк не більше ніж 10 робочих днів з моменту отримання рахунку та акту приймання передачі електричної енергії споживачем, що надсилаються споживачу після завершення розрахункового періоду.

Відповідач заперечив проти позову та зазначив, що у жовтні 2023 Комишуваською селищною радою Запорізького району Запорізької області отримано Акт № 1030 прийому - передачі електричної енергії від 30.09.2023, який був оплачений платіжною інструкцією №1386 від 12.10.2023 на суму 239 760 грн. 07 коп. Відповідач зауважив, що реквізити для оплати відповідають зазначеним в укладеному договорі та додатковій угоді.

Зазначені заперечення відповідача суд вважає необґрунтованими та такими, що не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Позивач підтвердив перехування коштів відповідачем, однак зазначив що, вказані кошти були перераховані на загальний рахунок позивача: UA4908116.

Пунктом 5.5. Договору визначено, що розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спец рахунок постачальника та у безготівковому порядку. Оплата вважається здійсненю після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Спецрахунок постальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії.

Відповідності до 4.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії оплата електропостачальнику вартості електричної енергії, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника. Споживач, який купує електричну енергію відповідно до умов договору в електропостачальника, здійснює оплату за виставленим електропостачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього електропостачальника в одному з уповноважених банків.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 6 Закону України Про ринок електричної енергії регулятор ринку (НКРЕКП) затверджує перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання.

Постановою НКРЕКП № 1299 від 11.08.2021 було затверджено поточний рахунок позивача із спеціальним режимом використання, а саме: НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк».

За правилами п.4.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії у разі перерахування споживачем коштів за електричну енергію на інший рахунок електропостачальника останній має повернути ці кошти за заявою споживача або за власною ініціативою протягом 3 робочих днів з моменту їх отримання або від дня отримання від споживача інформації щодо банківських реквізитів споживача.

З урахуванням викладеного, позивач повернув відповідачу 239 760,07 грн. отриманих ним на загальний рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується платіжною інструкцією №1492 від 16.10.2023, в призначенні платежу зазначено: повернення помилково перерахованих коштів згідно платіжного доручення від 12.10.2023.

Також суд встановлено, що в Акті приймання-передачі електричної енергії за вересень 2023 був зазначений рахунок позивача із спеціальним режимом використання, а саме: НОМЕР_2 в АБ «Укргазбанк» .

Також, судом не приймаються заперечення відповідача щодо розбіжностей в номерах та даті в Актах та рахунку, які направлялись йому повторно для їх оплати, оскільки доказів звернення до позивача з приводу невідповідності цих відомостей відповідачем не надано.

Як встановлено судом, відповідач після отримання ним повернутих коштів, не здійснив їх перерахування на поточний рахунок позивача із спеціальним режимом використання.

Отже, спожита в вересні 2023 року електрична енергія залишилась відповідачем не оплачена, що призвело до утворення у останнього заборгованості за договором в розмірі 239 760,07 грн.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем у визначений зобов`язанням термін вартості отриманої електроенергії є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача 239 760,07 грн. основного боргу за договором заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Крім того, позивачем в позовній заяві визначено попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн., та вказану суму позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 4, ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вбачається, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Правову допомогу позивачу надавав адвокат Невструєв Леонід Борисович згідно договору № 13/5 про надання правничої допомоги від 20.05.2019, укладеного з ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС, та довіреності вих. № 13-Ю1 від 02.01.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Невструєвим Леонідом Борисовичем (Адвокат) та ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» (Клієнт) 20.05.2019 укладений договір № 13/5 про надання правничої допомоги та 08.01.2024 підписано додаткову угоду №02/24 до вказаного договору.

Відповідно до п. 1.1. Додаткової угоди адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту у господарському провадженні у справі по стягненню заборгованості з Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області перед клієнтом, яка утворилась на дату укладення цієї Додаткової угоди.

Сторони погодили погодинну ставку виконавця за надання будь-яких видів професійної правничої допомоги на рівні 3000,00 грн. за 1 (одну) годину (п. 2.1. Додаткової угоди).

Відповідно до п. 2.4. Додаткової угоди факт наданої правової допомоги підтверджується актом наданих послуг.

Гонорар сплачується у безготівковому порядку на рахунок адвоката (п. 2.6. Додаткової угоди).

Адвокатом та клієнтом підписаний детальний опис наданої професійної правничої допомоги, в якому відображено вартість послуг виконавця, а саме: ознайомлення адвокатом з матеріалами справи (2 год.) 6000,00 грн.; підготовка та направлення адвокатом адвокатського запиту №9/25 від 17.01.2024 (1 год.) 3000,00 грн.; підготовка адвокатом позовної заяви (3 год.) 9 000,00 грн.

Адвокатом та Клієнтом підписаний без зауважень акт прийняття-передачі наданих послуг № 1/02/24, в якому сторони погодили, що виконавцем витрачено 6 годин під час чого виконано такі роботи як ознайомлення з матеріалами справи, підготовка адвокатського запиту, підготовка позовної заяви. Вартість правничої допомоги склала 18 000,00 грн.

Досліджуючи обставини реальності надання правничої допомоги Клієнту Адвокатським бюро у співвідношенні до обсягу послуг, що викладений у акті, суд розбіжностей не встановив.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Беручи до уваги принцип співмірності, необхідно пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зазначила, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом у межах правовідносин між ними та не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем клопотання стосовно зменшення розміру витрат на професійну правнічу допомогу адвоката суду не надавалося.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до предмету позову в даній справі, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суму заборгованості за Договором № 2 про постачання електричної енергії споживачу від 02.01.2023 за одним Актом прийому-передачі електричної енергії за вересень 2023.

Беручи до уваги категорію даної справи, її складність, ціну позову, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, а також те, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, суд вважає, що підготовка позову не вимагала значного обсягу юридичної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин в даному питанні не змінювалось, справа не є складною, підготовка її до розгляду не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку що заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу порівняно зі складністю справи є неспівмірними та достатньо завищеними.

Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України, судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, надавши оцінку доказам щодо витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог поданими доказами; ціною позову та значенням справи для сторони, суд визнав за необхідне обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу та дійшов висновку про часткове задоволення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката та стягнення із відповідача на користь позивача 6 000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, а у стягненні інших витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області (70530, Запорізька область, Запорізький район, смт. Комишуваха, вул. Хмельницького Богдана, буд. 49, ідентифікаційний код 24912390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС, (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 25 Б, офіс 5, ідентифікаційний код 41427817) 239 760 (двісті тридцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят) грн. 07 коп. заборгованості.

3. Стягнути з Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області (70530, Запорізька область, Запорізький район, смт. Комишуваха, вул. Хмельницького Богдана, буд. 49, ідентифікаційний код 24912390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС, (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного, буд. 25 Б, офіс 5, ідентифікаційний код 41427817) 3596 грн. (три тисячі п`ятсот дев`яносто шість) грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору та 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 19.04.2024.

Суддя І.В. Давиденко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.