УХВАЛА

22 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 903/86/23 (903/884/23)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Волинської області від 21.12.2023

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2024

у справі

за заявою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсон Захід" Карасюка О. В.

до ОСОБА_1

про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу від 24.06.2020 №7466/20/019109

в межах справи №903/86/23

за заявою ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсон Захід"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

23.08.2023 від ліквідатора банкрута Карасюка О. В. в порядку ч. 1 ст. 42 КУзПБ надійшла заява від 18.08.2023 №02-01/31-206 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу від 24.06.2020 №7466/20/019109. Ліквідатор банкрута просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу та зобов`язати ОСОБА_1 повернути ТОВ "Самсон Захід" легковий автомобіль марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER SPORT, 2016 р.в., державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , колір чорний, тип палива - дизель, об`єм двигуна - 2993 см.куб., тип кузова - універсал-В. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Самсон Захід" судові витрати у сумі 5 368,00 грн.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 21.12.2023 у справі №903/86/23(903/884/23) заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Самсон Захід" ОСОБА_3 до фізичної особи ОСОБА_1 від 18.08.2023 №02-01/31-206 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу від 24.06.2020 №7466/20/019109 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 24 червня 2020 року №7466/20/019109, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ф.А.Р.Т" (продавець), що діяв на підставі укладеного з власником транспортного засобу - Товариством з обмеженою відповідальністю "ХЛІБЕКСПОРТ-2010" (колишня назва ТОВ "Самсон Захід") договору комісії від 24.06.2020 та ОСОБА_4 .

Зобов`язано ОСОБА_5 повернути ТОВ "Самсон Захід" легковий автомобіль марки LAND ROVER, моделі RANGE ROVER SPORT, 2016 р.в., державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , колір чорний, тип палива - "D" дизель, об`єм двигуна - 2993 см.куб., тип кузова - універсал-В.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Самсон Захід" 5 368,00 грн в повернення витрат по сплаті судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 рішення Господарського суду Волинської області від 21.12.2023 у справі № 903/86/23 (903/884/23) залишено без змін.

До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій заявлено вимогу скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 21.12.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 у справі №903/86/23 (903/884/23) та прийняти нове рішення, яким в задоволені заяви про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу від 24 червня 2020 року №7466/20/019109, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Самсон Захід» (код за , місцезнаходження: 45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. Володимирська, 135) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ), місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) недійсним відмовити.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №903/86/23 (903/884/23) визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2024.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

На виконання приписів пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статі 287 ГПК України та зазначає, що в оскаржуваних судових рішеннях судами першої та другої інстанцій застосовані норми права без урахування висновків щодо застосуваннях цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

Скаржник зазначає, що у спорі про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Вказаний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 02.10.2019 у справі №587/2331/16-ц, від 22.10.2019 у справі №911/2129/17, від 19.11.2019 у справі №918/204/18.

Проте, судами не було встановлено яким саме нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Скаржник посилається на висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 03.03.2020 у справі №910/7976/17, від 03.03.2020 у справі №904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі №922/3796/16, від 04.08.2020 у справі №04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі №908/794/19 (905/1646/17), від 24.07.2019 у справі №405/1820/17 (Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам) та зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував вказані висновки викладені у постановах Верховного суду, суди попередніх інстанцій не прийняли до уваги, що на період відчуження спірного автомобіля, Товариство на балансі мало і інше майно, за рахунок якого могло бути здійснено покриття вимог кредитора, тобто боржник не перестав бути платоспроможним внаслідок відчуження спірного автомобіля, що виключає визначення укладеного правочину як фраудаторного. Суди не прийняли до уваги той факт, що відчуження спірного автомобіля не призвело до неплатоспроможності боржника, автомобіль не був подарований, а був реалізований, і отримані кошти від його реалізації могли бути направлені на погашення кредиторської заборгованості.

Також скаржник, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини 3 статті 310 ГПК України.

Скаржник вказує, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції принципу справедливості розгляду справи судом. (Постанова ВП ВС від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц), разом з тим, суд апеляційної інстанції не врахував вказаний вище висновок ВП ВС та фактично застосував припущення щодо ціни автомобіля, що є неприпустимим.

Судами попередніх інстанцій, не прийнято до уваги, що заявником не було доведено факту порушення прав боржника або кредиторів з підстав визначених ст. 42 КУзПБ, не враховано наявність іншого майна у боржника за рахунок якого можливо задовольнити вимоги кредиторів, проігноровано той факт, що укладання спірного договору не призвело до неплатоспроможності боржника, тому висновки судів, що вказаний правочин є фраудаторним не відповідають дійсності.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам ст. ст. 287-291 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга відповідає вимогам ГПК України, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч. 1 ст. 294 ГПК України, наявні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 234, 235, 288, 290, 294, 295, 301 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана на рішення Господарського суду Волинської області від 21.12.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 у справі №903/86/23 (903/884/23).

2. Призначити до розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 у справі №903/86/23 (903/884/23) на 05 червня 2024 року о 12:20 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.

3. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу (із наданням доказів надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи) до 24 травня 2024 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 або на електронну адресу суду (), через особистий кабінет в системі "Електронний суд". Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

4. Витребувати з Господарського суду Волинської області та/або Північно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи №903/86/23 (903/884/23).

5. Повідомити учасників справи, що з 18 жовтня 2023 року введено в дію Закон від 29.06.2023 №3200-ІХ щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно- телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами (надалі - в ЄСІТС), яким встановлено, що:

- адвокати нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи зобов`язані реєструвати свої електронні кабінети в ЄСІТС. Інші - реєструють свої електронні кабінети в добровільному порядку;

- касаційна скарга, відзив на касаційну скаргу та будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Особа, яка подає до суду процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення таких відомостей;

- особа, яка зареєструвала електронний кабінет, може подавати документи до суду в електронній формі виключно в ЄСІТС. Однак це не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі;

- якщо касаційна скарга подані до суду в електронній формі, то особа, яка подала скаргу, має подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі;

- учасникам справи, які мають електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення в електронній формі виключно через електронні кабінети в ЄСІТС, що не позбавляє права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою;

- процесуальні наслідки звернення до суду особи без реєстрації електронного кабінету встановлені Кодексом у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду. Такі наслідки застосовуються судом також, якщо інтереси особи, яка зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, представляє адвокат.

6. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/.

7. Участь у судовому засіданні для учасників справи не є обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий C.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік