РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.04.2024Справа № 910/39/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксі Рент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксі Таксі», Фізичної особи - підприємця Вовка Олександра Михайловича

про стягнення 278244,66 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксі Рент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксі Таксі», Фізичної особи - підприємця Вовка Олександра Михайловича про стягнення 278244,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 1 порушено взяті на себе зобов`язання за Договором фінансового лізингу №220113-7/ФЛ-Ю-А від 13.01.2022, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість з оплати лізингових платежів у розмірі 52749,16 грн, яку позивач просить суд стягнути. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення проценти річних у розмірі 21469,58 грн, пеню у розмірі 23729,96 грн, неустойку за несвоєчасне повернення об`єкта лізингу у розмірі 169076,05 грн та штраф за неповідомлення про стан і адресу базування об`єкта лізингу у розмірі 11219,91 грн. При цьому, позивач заявляє про солідарне стягнення заявлених сум грошових коштів з відповідачів 1-4 з огляду на укладені між позивачем та відповідачем 2, відповідачем 3, відповідачем 4 Договорів поруки №220113-5/П від 13.01.2022, №220113-6/П від 13.01.2022, №220113-7/П від 13.01.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 08.02.2024, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 19.02.2024 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 29.02.2024. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 26.02.2024.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 29.01.2024 була направлена судом в Електронний кабінет ТОВ «Оазіс Парк», ТОВ «Оксі Рент», ТОВ «Оксі Таксі» та ФОП Вовка Олександра Михайловича.

Зазначеної ухвала була отримана відповідачами 14.12.2023, що підтверджується Повідомленням про доставку електронного листа.

Проте, відповідачі 1-4 в установлений строк відзиву на позов не подали, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направили.

Таким чином, суд вказує на те, що відповідачі 1-4 не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзиви через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подали до суду відзив на позов, а відтак не скористалися наданими їм процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачами відзивів на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (далі - Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк» (далі - Лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу №220113-7/ФЛ-Ю-А (далі - Договір лізингу) відповідно до пункту 1.1 Загальних умов якого лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування об`єкт лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку «Специфікація», а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на об`єкт лізингу згідно умов цього договору (за виключенням випадків, передбачених Договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

Строк користування лізингоодержувачем об`єктом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу зазначених в додатку «Графік сплати лізингових платежів» до договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу, але в будь-якому випадку не може бути менше одного року (пункт 1.2 Договору).

Згідно умов Договору об`єктом лізингу є - автомобіль Peugeot 301 загальною вартістю - 373997 грн з ПДВ.

Відповідно до положень пункту 2.2 Договору усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у число сплати, в національній валюті України (гривні) відповідно до графіку та загальних умов, а також інших положень цього договору (зокрема, з врахування коригування згідно п. 2.2.1 загальних умов) та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості об`єкта лізингу; винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг об`єкт лізингу з врахуванням коригування, вказаного в пунктах 2.2.1, 2.7-2.9, 3.5 загальних умов.

Згідно з п.2.1.7. Договору число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається згідно п. 2.1.7.1 загальних умов договору.

Відповідно до пункту 2.1.7.1 Договору числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту (Наприклад: дата підписання Сторонами Акту - 04 лютого 2021 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 24 лютого 2021 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 24 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Згідно з пунктом 2.4 Договору якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, то лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню.

Відповідно до пункту 2.1.6 Договору акт - це акт приймання-передачі об`єкту лізингу в лізинг.

Відповідно до пункту 2.1.8 Договору період лізингу - це період строку лізингу, який дорівнює 1 (одному) місяцю. Перший період лізингу починається з дати підписання акту.

Пунктом 2.7 Договору закріплено, що у випадку прострочення лізингоодержувачем сплати лізингових платежів, лізингодавець має право на підставі статті 625 ЦК України нараховувати, а лізингоодержувач відповідно сплачувати 24% річних від простроченої суми протягом всього періоду заборгованості.

Згідно пункту 5.2.1 Договору лізингоодержувач зобов`язаний щомісяця (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення попереднього місяця) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування Предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленою додатком «Довідка» до договору та фото спидометра та всіх чотирьох сторін (а у разі повідомлення/направлення інформації про пошкодження додатково надавати фото пошкоджень з декількох ракурсів та фото після усунення таких пошкоджень). В разі настання з об`єктом лізингу пошкоджень та/або викрадення, лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій додатком «Довідка» до Договору. У разі недотримання умов цього пункту лізингоодержувач сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі 10 (десяти) відсотків остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, за кожен випадок. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості об`єкта лізингу) протягом строку дії договору, та для зручності сторін визначається як 10 (десять) відсотків від розміру остаточної загальної вартості об`єкта лізингу.

Відповідно до пункту 5.3 Договору лізингоодержувач протягом п`яти днів з дати отримання об`єкта лізингу, встановлює та надає лізингодавцю доступ до пристрою спостереження за рухомими об`єктами системи стільникового зв`язку GSM-900/1800 (в т.ч. з радіомодулем, з GPS-приймачем тощо) в т.ч. за типом навігаційної системи GPS+LBS - надалі обладнання, та не має право його скасовувати до моменту отримання права власності на об`єкт лізингу. У разі припинення доступу лізингодавця до обладнання до моменту переходу права власності на об`єкт лізингу, Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1% від остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, за кожен випадок такого порушення). Сторони дійшли згоди, що скріншот екрану комп`ютера, з відмовою в доступі лізингодавцю є достатнім підтвердженням порушення даного пункту та надає лізингодавцю вважати, що лізингоодержувач порушив умови п. 5.3 загальних умов та скасував доступ до обладнання лізингодавця.

Згідно п.7.1.1. Договору за порушення обов`язку з своєчасної сплати платежів, передбачених даним Договором та/або чинним законодавством України - сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі яка діяла в період прострочення, за порушення обов`язку зі своєчасної сплати платежів протягом всього періоду прострочення від простроченої заборгованості за платежами за кожний день прострочення та відшкодовує всі збитки завдані цим Лізингодавцеві, понад вказану пеню.

Відповідно до пункту 7.1.2 Договору лізингоодержувач та/або інші особи, який об`єкт лізингу може бути надано лізингоодержувачем у тимчасове користування не повернули Об`єкт лізингу або повернули його невчасно, лізингоодержувач сплачує на вибір лізингодавця: неустойку у розмірі подвійної суми лізингового платежу, який необхідно було сплатити лізингоодержувачу в останньому періоді лізингу, який передує періоду невиконання лізингоодержувачем обов`язку по поверненню об`єкта лізингу в розрахунку за кожен день такого невиконання за весь час невиконання або договірну санкцію у розмірі 1% остаточної загальної вартості об`єкта лізингу за кожен день прострочення повернення об`єкта лізингу.

Пунктом 7.1.3 Договору закріплено, що лізингоодержувач сплачує лізингодавцю договірну санкцію штраф у розмірі 1% остаточної загальної вартості об`єкта лізингу, за кожен та будь-який випадок порушення умов пунктів 6.2 Договору, 4 та 5 особливих умов договору, а також пунктів 2.15, 2.16, 3.6, 4.1.2, 4.1.7, 4.8, 5.2, 5.3., 10.2 загальних умов. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмету лізингу) протягом строку дії договору.

На виконання умов Договору, позивач належним чином виконав свої зобов`язання та передав в користування лізингоодержувачу предмет лізингу на підставі підписаного 14.01.2022 сторонами Акту прийому-передачі об`єкта лізингу в користування.

Як вбачається з пояснень позивача, матеріалів справи, а також не заперечується відповідачами, відповідачем 1 не виконано зобов`язання щодо сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 52749,16 грн, а саме: з 04.03.2022 (2 період лізингу) в розмірі - 17501,79 грн; з 02.04.2022 (3 період лізингу) в розмірі - 17735,27 грн; з 04.05.2022 (4 період лізингу) в розмірі - 17512,10 грн.

При цьому, нарахування лізингових платежів здійснюється з наступним коригуванням на зміну курсу гривні до долару США відповідно до вимог пункту 2.2.1 Договору.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем 1 існуючої у нього заборгованості в розмірі 52749,16 грн, а також відповідач 1, порушуючи умови пункту 5.2.1 Договору, не здійснив інформування позивача про стан та адресу базування об`єкту лізингу.

Позивач листом №1327 від 02.05.2022 повідомив відповідача 1 відповідно до пункту 6.1 Договору про розірвання договору лізингу, у зв`язку з чим відповідач 1 належним чином повідомлений про відмову від вказаного договору та його розірвання, а також зазначив про необхідність повернути до 11.05.2022 об`єкт лізингу.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2022 між ТОВ «Бест Лізинг» та свідком - ОСОБА_1 було складено та підписано Акт прийому-передачі Предмета лізингу за Договором, відповідно до якого Лізингодавець прийняв предмет лізингу.

Крім того, з метою забезпечення зобов`язань відповідача 1 за Договором, 13.01.2022 позивачем укладено Договори поруки №220113-5/П з відповідачем 2; №220113-6/П з відповідачем 3; №220113-7/П з відповідачем 4.

Згідно умов вказаних Договорів поруки відповідачі 2, 3 та 4 зобов`язались відповідати перед позивачем за виконання відповідачем 1 усіх грошових зобов`язань за Договором в повному обсязі, а саме: сплату позивачу лізингових платежів у встановлені строки; сплату позивачу санкцій (неустойки, штрафів, пені, інших санкцій), процентів річних, збитків та усіх інших витрат та виплат, сплата яких покладається на відповідача 1 відповідно до умов Договору та/або чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 Господарського кодексу України кореспондуються зі статтею 628 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з нормами статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема порукою.

Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

У статті 553 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та сукупність наданих доказів, суд дійшов висновку, що відповідачем 1 порушено умови Договору, а тому позивачем правомірно заявлено вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 52749,16 грн, у зв`язку з чим позов в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо заявлених позивачем до стягнення 24% річних у розмірі 21469,58 грн, пені у розмірі 23729,96 грн, неустойки за несвоєчасне повернення об`єкта лізингу у розмірі 169076,05 грн та штрафу за неповідомлення про стан і адресу базування об`єкта лізингу у розмірі 11219,91 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем 1 договірних зобов`язань за Договором, враховуючи відсутність доказів сплати відповідачем 1 або ж поручителями простроченої заборгованості за лізинговими платежами, а також доказів повернення об`єкта лізингу у визначений строк та неповідомлення позивача про стан та адресу базування об`єкту лізингу, перевіривши надані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно здійснено нарахування 24% річних, пені, штрафу за неповідомлення про стан та адресу базування об`єкта лізингу та неустойки за невчасне повернення об`єкту лізингу, а тому вимога про солідарне стягнення з відповідачів зазначених сум визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачами не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Парк» (03039, м. Київ, вул. Ізюмська, буд. 5-Б; ідентифікаційний код 44369067), Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксі Рент» (03110, м. Київ, вул. Пироговського, буд. 19, корп. 4; ідентифікаційний код 43400158), Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксі Таксі» (03110, м. Київ, вул. Пироговського, буд. 19, корп. 4; ідентифікаційний код 40300986), Фізичної особи - підприємця Вовка Олександра Михайловича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Лізинг» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, літера Б; ідентифікаційний код 33880354) заборгованість у розмірі 52749 (п`ятдесят дві тисячі сімсот сорок дев`ять) грн 16 коп., 24% річних у розмірі 21469 (двадцять одна тисяча чотириста шістдесят дев`ять) грн 58 коп., пеню у розмірі 23729 (двадцять три тисячі сімсот двадцять дев`ять) грн 96 коп., неустойку у розмірі 169076 (сто шістдесят дев`ять тисяч сімдесят шість) грн 05 коп., штраф у розмірі 11219 (одинадцять тисяч двісті дев`ятнадцять) грн 91 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3338 (три тисячі триста тридцять вісім) грн 94 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 19.04.2024

Суддя Я.В. Маринченко