ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" квітня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1606/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

розглянувши матеріали позовної заяви Керівника Жмеринської окружної прокуратури від 12.04.2024 за вх. ГСОО № 1644/24 в інтересах держави в особі 1) Державної аудиторської служби України (вул. Петра Сагайдачного, 4, м. Київ, 04070) та 2) Вінницької обласної військової адміністрації (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, 21050) до 1) Державного підприємства Служба місцевих автомобільних доріг у Вінницькій області (вул. Соборна, 15-А, м. Вінниця, 21050) та 2) Товариства з обмеженою відповідальністю Ростдорстрой (вул. Генуезька, 1-А, м. Одеса, 65009) про визнання недійсними договору та додаткових угод,

УСТАНОВИВ:

Керівник Жмеринської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Державної аудиторської служби України та Вінницької обласної військової адміністрації до Державного підприємства Служба місцевих автомобільних доріг у Вінницькій області та Товариства з обмеженою відповідальністю Ростдорстрой, в якій просить суд:

- визнати недійсним договір від 21.06.2023 № 1-Д про закупівлю робіт Капітальний ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги загального користування місцевого значення О-02-01-09 станція Бар-Чернятин- Жмеринка, км 7+100 - км 21+500, протяжністю 14,2 км, в межах Вінницької області (коригування), укладений між Державним підприємством Служба місцевих автомобільних доріг у Вінницькій області () та Товариством з обмеженою відповідальністю Ростдорстрой ();

- визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 23.06.2023 до договору від 21.06.2023 № 1-Д про закупівлю робіт Капітальний ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги загального користування місцевого значення О- 02-01-09 станція Бар-Чернятин-Жмеринка, км 7+100 - км 21+5 00, протяжністю 14,2 км, в межах Вінницької області (коригування), укладену між Державним підприємством Служба місцевих автомобільних доріг у Вінницькій області () та Товариством з обмеженою відповідальністю Ростдорстрой ();

- визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 26.09.2023 до договору від 21.06.2023№ 1-Д про закупівлю робіт Капітальний ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги загального користування місцевого значення О- 02-01-09 станція Бар-Чернятин-Жмеринка, км 7+100 - км 21+5 00, протяжністю 14,2 км, в межах Вінницької області (коригування), укладену між Державним підприємством Служба місцевих автомобільних доріг у Вінницькій області () та Товариством з обмеженою відповідальністю Ростдорстрой ();

- визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 12.10.2023 до договору від 21.06.2023 № 1-Д про закупівлю робіт Капітальний ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги загального користування місцевого значення О- 02-01-09 станція Бар-Чернятин-Жмеринка, км 7+100 - км 21+5 00, протяжністю 14,2 км, в межах Вінницької області (коригування), укладену між Державним підприємством Служба місцевих автомобільних доріг у Вінницькій області () та Товариством з обмеженою відповідальністю РОСТДОРСТРОЙ ();

- визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 02.1 1.2023 до договору від 21.06.2023 № 1-Д про закупівлю робіт Капітальний ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги загального користування місцевого значення О- 02-01-09 станція Бар-Чернятин-Жмеринка, км 7+100 - км 21+5 00, протяжністю 14,2 км, в межах Вінницької області (коригування), укладену між Державним підприємством Служба місцевих автомобільних доріг у Вінницькій області () та Товариством з обмеженою відповідальністю Ростдорстрой ();

- визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 11.12.2023 до договору від 21.06.2023 № 1-Д про закупівлю робіт Капітальний ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги загального користування місцевого значення О- 02-01-09 станція Бар-Чернятин-Жмеринка, км 7+100 - км 21+5 00, протяжністю 14,2 км, в межах Вінницької області (коригування), укладену між Державним підприємством Служба місцевих автомобільних доріг у Вінницькій області () та Товариством з обмеженою відповідальністю Ростдорстрой ();

- визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 27.12.2023 до договору від 21.06.2023 № 1-Д про закупівлю робіт Капітальний ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги загального користування місцевого значення О- 02-01-09 станція Бар-Чернятин-Жмеринка, км 7+100 - км 21+5 00, протяжністю 14,2 км, в межах Вінницької області (коригування), укладену між Державним підприємством Служба місцевих автомобільних доріг у Вінницькій області () та Товариством з обмеженою відповідальністю Ростдорстрой ().

В обґрунтування підстав позову прокурор посилається на те, що відповідач-2 у спірних правовідносинах не відповідав кваліфікаційним критеріям, встановленим тендерною документацією, натомість відповідач-1 безпідставно не відхилив тендерну пропозицію відповідача-2 та уклав з ним спірний договір. Також прокурор посилається на те, що відповідач-1 при проведенні процедури закупівлі порушив принцип прозорості, оголосив конкурс та взяв на себе зобов`язання за спірним договором без підтвердження виділення бюджетних коштів у розмірі повної вартості робіт. Щодо спірних додаткових угод прокурор додатково відзначив, що: у додаткових угодах № 1 та № 2 безпідставно визначено розмір фінансування на 2023 рік за відсутності відповідних бюджетних призначень та асигнувань; при укладенні додаткової угоди № 3 не обґрунтовано підстав для зміни матеріальних ресурсів; додаткова угода № 4 укладена за відсутності обґрунтованих підстав для зміни об`єму та ціни деяких робіт; на сайті Прозорро відсутні підтверджуючі документи, які стали підставою для укладення додаткових угод № 5 та № 6. За вищевикладених обставин прокурор вважає, що внаслідок укладення оспорюваного договору та додаткових угод до нього створені умови для неефективного витрачання бюджетних коштів, проте позивачі, як органи, що мали повноваження на захист інтересів держави у спірних правовідносинах, відповідних заходів не вжили, що стало підставою для звернення прокурора з позовом до суду.

При цьому, при визначені підсудності даного спору Господарському суду Одеської області, прокурор керувався ст. 27, 29 ГПК України, пред`явивши позов за місцезнаходженням одного з відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю Ростдорстрой (вул. Генуезька, 1-А, м. Одеса, 65009).

Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред`являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів.

Дослідивши зміст позовної заяви прокурора і додатків до неї при вирішенні питання щодо прийняття її до розгляду та відкриття провадження у справі, суд встановив, що предметом спірних договору та додаткових угод, укладених між відповідачами, є виконання робіт з капітального ремонту дорожнього покриття автомобільної дороги загального користування місцевого значення О-02-01-09 станція Бар-Чернятин- Жмеринка, км 7+100 - км 21+500, протяжністю 14,2 км, в межах Вінницької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Статтею 9 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що складовими автомобільної дороги загального користування у межах смуги відведення є: земляне полотно; проїзна частина; дорожнє покриття; смуга руху; споруди дорожнього водовідводу та водоочисні споруди; споруди шумозахисні; штучні споруди; засоби технологічного зв`язку; інженерне облаштування: спеціальні споруди та засоби, призначені для забезпечення безпечних та зручних умов руху (освітлення, стаціонарні комплекси вимірювання вагових і габаритних параметрів транспортних засобів, примусового зниження швидкості руху); архітектурне облаштування: архітектурні споруди та декоративні насадження, призначені для забезпечення естетичного вигляду автомобільних доріг; технічні засоби організації дорожнього руху, автопавільйони, лінійні споруди і комплекси, що забезпечують функціонування і збереження доріг; елементи санітарного облаштування; зелені насадження; спеціально облаштовані місця для зупинки маршрутних транспортних засобів.

За змістом статті 31 Закону України «Про транспорт» до земель автомобільного транспорту належать землі, надані в користування під споруди і устаткування енергетичного, гаражного та паливно-роздавального господарства, автовокзали, автостанції, лінійні виробничі споруди, службово-технічні будівлі, станції технічного обслуговування, автозаправні станції, автотранспортні, транспортно-експедиційні підприємства, авторемонтні заводи, бази, вантажні двори, майданчики контейнерні та для перечеплення, службові та культурно-побутові приміщення й інші об`єкти, що забезпечують роботу автомобільного транспорту. До земель дорожнього господарства належать землі, надані в користування під проїзну частину, узбіччя, земляне полотно, декоративне озеленення, резерви, кювети, мости, тунелі, транспортні розв`язки, водопропускні споруди, підпірні стінки, смуги відведення і розташовані в їх межах інші дорожні споруди та обладнання. До складу земель дорожнього господарства входять також землі, що знаходяться за межами смуг відведення, якщо на них розміщені споруди, що забезпечують функціонування автомобільних доріг, а саме: паралельні об`їзні дороги, паромні переправи, снігозахисні споруди і насадження, протилавинні та протисельові споруди, вловлюючі з`їзди; майданчики для стоянки транспорту і відпочинку, підприємства та об`єкти служби дорожнього сервісу; будинки (в тому числі жилі) та споруди дорожньої служби з виробничими базами; придорожні лісосмуги для захисту доріг і вирощування деревини, в тому числі ділової. Землі, що знаходяться під автомобільними дорогами загального користування та їх спорудами, надаються дорожнім організаціям у користування відповідно до чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. Не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, крім меліоративних мереж, складових частин меліоративної мережі.

Статтею 71 Земельного кодексу України визначено, що до земель автомобільного транспорту належать землі під спорудами та устаткуванням енергетичного, гаражного і паливороздавального господарства, автовокзалами, автостанціями, лінійними виробничими спорудами, службово-технічними будівлями, станціями технічного обслуговування, автозаправними станціями, автотранспортними, транспортно-експедиційними підприємствами, авторемонтними заводами, базами, вантажними дворами, майданчиками контейнерними та для перечеплення, службовими та культурно-побутовими будівлями й іншими об`єктами, що забезпечують роботу автомобільного транспорту. До земель дорожнього господарства належать землі під проїзною частиною, узбіччям, земляним полотном, декоративним озелененням, резервами, кюветами, мостами, тунелями, транспортними розв`язками, водопропускними спорудами, підпірними стінками і розташованими в межах смуг відведення іншими дорожніми спорудами та обладнанням, а також землі, що знаходяться за межами смуг відведення, якщо на них розміщені споруди, що забезпечують функціонування автомобільних доріг, а саме: а) паралельні об`їзні дороги, поромні переправи, снігозахисні споруди і насадження, протилавинні та протисельові споруди, вловлюючі з`їзди; б) майданчики для стоянки транспорту і відпочинку, підприємства та об`єкти служби дорожнього сервісу; в) будинки (в тому числі жилі) та споруди дорожньої служби з виробничими базами; г) захисні насадження.

Отже, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» автомобільні дороги не входять до переліку нерухомого майна, щодо якого проводиться державна реєстрація згідно з цим Законом. В цей же час, відповідно до положень ст. 181 ЦК України, ст. 1, 9 Закону України «Про автомобільні дороги», ст. 31 Закону України «Про транспорт» та ст. 71 ЗК України автомобільні дороги є лінійним комплексом інженерних споруд, які розташовані на землях автомобільного транспорту та не можуть бути переміщені без їх знецінення та зміни їх призначення, тобто належать до нерухомого майна.

Частиною 3 статті 30 ГПК України передбачено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення з приводу нерухомого майна у частині 3 статті 30 Господарського процесуального України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тобто словосполучення "з приводу нерухомого майна" треба розуміти як спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

При цьому, аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору. Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном, про що наголосила Велика палата Верховного Суду у вищезгаданій постанові.

Суд зауважує, що ч. 3 ст. 30 ГПК України визначає підсудність спору за місцезнаходження нерухомого майна безвідносно підлягають речові права щодо нього реєстрації згідно з Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чи не підлягають. Таке визначення законодавцем підсудності ґрунтується на тому, щоб забезпечити суду і учасникам справи можливість ефективно здійснювати правомочності, передбачені процесуальним законодавством, зокрема в розрізі огляду об`єкту нерухомого майна за місцезнаходженням, проведення експертиз щодо цього об`єкту тощо.

Таким чином, оскільки предметом спірного договору та додаткових угод, з приводу яких виник спір, є капітальний ремонт дорожнього покриття автомобільної дороги загального користування місцевого значення О-02-01-09 станція Бар-Чернятин- Жмеринка, км 7+100 - км 21+500, протяжністю 14,2 км, в межах Вінницької області, тобто капітальний ремонт об`єкту, специфічними рисами якого є сталий зв`язок із землею, що зумовлює неможливість його переміщення без знецінення та зміни призначення, суд дійшов висновку, що спір у цій справі виник з приводу нерухомого майна.

Отже, враховуючи, що місцезнаходженням нерухомого майна, з приводу якого виник спір, знаходиться у Вінницькій області, суд дійшов висновку, що позовна заява прокурора у цій справі підсудна Господарському суду Вінницької області.

Згідно з п.1 ч. 1 ст.31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що матеріали позовної заяви Керівника Жмеринської окружної прокуратури підлягають передачі за підсудністю до Господарського суду Вінницької області (вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, Вінницька область, 21000).

Керуючись ст. 30, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Передати позовну заяву Керівника Жмеринської окружної прокуратури за вх. ГСОО № 1644/24 від 12.04.2024 за виключною підсудністю до Господарського суду Вінницької області (вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, Вінницька область, 21000).

Ухвала набирає законної сили 17.04.2024 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля