ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2024 р. Справа№ 927/1383/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Козир Т.П.

Мальченко А.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

За участю представників сторін

від позивача - Ігнатов Н.О.,

від відповідача - не з`явились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Фізичної особи-підприємця Лайко Алли Володимирівни

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2024 (повний текст рішення складено 22.01.2024)

у справі № 927/1383/23 (суддя Романенко А.В.)

За позовом Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Фізичної особи-підприємця Лайко Алли Володимирівни

про стягнення неустойки (у формі пені) в сумі 204 000, 00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Лайко Алли Володимирівни про стягнення неустойки (у формі пені) в сумі 204 000, 00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем обов`язку, визначеного ч. 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме щодо сплати штрафу у двомісячний строк з дня отримання рішення про накладення штрафу, в зв`язку з чим позивачем нарахована пеня за несвоєчасну оплату штрафу.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2024 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Фізичної особи підприємця Лайко Алли Володимирівни на користь Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України пеню в сумі 204 000, 00 грн., шляхом її зарахування в дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок: ГУК у Черніг.обл/тг м. Чернігів/21081100, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку № UA0025739, код класифікації доходів бюджету: 21081100 Адміністративні штрафи та інші санкції та 3 060, 00 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи доведений факт прострочення сплати відповідачкою накладеного на неї штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, беручи до уваги, що заявлений до стягнення розмір пені не перевищує розмір накладеного на відповідачку штрафу, вимога позивача про стягнення 204 000, 00 грн. пені за указаний період є правомірною і підлягає задоволенню повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Лайко Алли Володимирівни звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2024 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, та таким, що ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, при поставленні якого місцевим господарським судом було неправильно застосовано норми матеріального права та з порушенням норм процесуального права, на підставі невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення питання. Зокрема скаржник не погоджується з визначеними позивачем періодами за які ним нарахована пеня, оскільки відповідач фактично скористався своїм правом на звернення до суду за захистом свого права, що також передбачає і забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Також скаржник посилається на п.п. 69.1. п. 69 підрозділу 10, розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України відповідно до якої платники податків звільняються від передбаченої Податковим кодексом України відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні. Крім того скаржник звертає увагу, що затримка оплати штрафу також пов`язана з питанням правильної оплати штрафу на діючі та актуальні реквізити. Також відповідач зазначає, що введений з 24.02.2022 року на території України воєнний стану негативно вплинув на фінансовий стан відповідача, що є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2024 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Козир Т.П., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2024 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Лайко Алли Володимирівни на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2024 року та витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/1383/23.

26.02.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду Чернігівської області надійшли матеріали справи №927/1383/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.03.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Лайко Алли Володимирівни на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2024 року у справі №927/1383/23 та призначено розгляд справи на 24.04.2024 року.

22.04.2024 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 24.04.2024 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Апеляційна скарга стосується позовних вимог, які задоволені судом першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 16.12.2021 року рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за № 60/95-р/к у справі № 8/60/8-рп/к.21 визнано, що Приватне підприємство "Торг-Авто" та фізична особа - підприємець Лайко Алла Володимирівна вчинили порушення, передбачене п. 1 статті 50 та п.4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі в тендерній процедурі закупівлі "Електричне обладнання для двигунів і транспортних засобів "електрообладнання для автомобілів) ДК 021:2015-31610000-5_7179264", яка проводилась акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Чернігівської дирекції, ідентифікатор закупівлі UA-2019-04-09-002565-а (п. 1 рішення). (а.с. 15-35).

Вказаним рішенням визнано, що зазначені суб`єкти господарювання вчинили порушення, передбачене п. 1 статті 50 та п. 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі в тендерній процедурі закупівлі "Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання (шиномонтажні послуги та послуги з балансування коліс), яка проводилась акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Чернігівської дирекції, ідентифікатор закупівлі UA-2019-06-24-001734-а (п. 4 рішення).

Також даним рішенням визнано, що зазначені суб`єкти господарювання вчинили порушення, передбачене п. 1 статті 50 та п. 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі в тендерній процедурі закупівлі "Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання (шиномонтажні послуги, шиноремонтні послуги та послуги з балансування коліс)_9071835, яка проводилась акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Чернігівської дирекції, ідентифікатор закупівлі UA-2019-09-27-002042-b (п. 7 рішення).

Окрім зазначеного, цим рішенням накладені штрафи на фізичну особу - підприємця Лайко Аллу Володимирівну за кожне з зазначених порушень законодавства про захист економічної конкуренції в загальному розмірі 204 000,00 грн. (по 68 000, 00 грн. за кожне з порушень).

Позивач, супровідним листом від 17.12.2021 року за № 60-02/9243, направив відповідачу копію рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.12.2021 року за № 60/95-р/к у справі № 8/60/8-рп/к.21 та повідомив останнього, що штраф, накладений на суб`єкта господарювання за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, має бути сплачений у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Повідомив банківські реквізити за якими має бути сплачений накладений штраф. Роз`яснив відповідачу, що за кожний день прострочення сплати штрафу з нього буде стягнута пеня в розмірі півтора відсотка від суми штрафу. (а.с. 36).

Даний лист відповідач отримав 18.01.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 835. (а.с. 37).

Як вбачається з Єдиного реєстру судових рішень, фізична особа - підприємець Лайко А.В. скористалась своїм правом на оскарження рішення від 16.12.2021 року за № 60/95-р/к у судовому порядку, звернувшись до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.12.2021 року за № 60/95-р/к у справі № 8/60/8-рп/к.21, яка ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.06.2022 року у справі № 910/2903/22 повернута ФОП Лайко А.В. без розгляду.

Фізичною особою - підприємцем Лайко А.В. повторно поданий позов до Господарського суду міста Києва про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.12.2021 року за № 60/95-р/к у справі № 8/60/8-рп/к.21, який ухвалою від 09.08.2022 року прийнятий до розгляду, відкрите провадження в справі № 910/6787/22 за правилами загального позовного провадження.

10.11.2022 року, рішенням Господарського суду міста Києва в справі № 910/6787/22 відмовлено у задоволенні позову фізичної особи - підприємця Лайко Алли Володимирівни до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.12.2021 року за № 60/95-р/к у справі № 8/60/8-рп/к.21.

В рішенні Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 року у справі № 910/6787/22 встановлено, що Північним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України цілком правильно та достовірно встановлені і з`ясовані обставини справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, надана їм вірна юридична оцінка. Доказів порушення Північним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України норм процесуального права при прийнятті спірного рішення, судом, при розгляді справи № 910/6787/22, встановлено не було.

Розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Лайко Алли Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 року у справі № 910/6787/22, ухвалою від 14.12.2022 року Північний апеляційний господарський суд витребував у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6787/22; відклав вирішення питань пов`язаних з рухом апеляційної скарги до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

23.01.2023 року відкрите апеляційне провадження в справі № 910/6787/22 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Лайко Алли Володимирівни на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 року у справі № 910/6787/22.

За результатами апеляційного перегляду, Північний апеляційний господарський суд, постановою від 21.02.2023 року залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 року у справі № 910/6787/22.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 року у справі № 910/6787/22 набрало законної сили 21.02.2023 року.

Отже, спір у даній справі на думку позивача виник у зв`язку з тим, що відповідачем було порушено строки сплати штрафу за рішенням № 60/95-р/к від 16.12.2021 року, а тому з урахуванням оскарження рішення № 60/95-р/к від 16.12.2021 року в судах, позивач здійснює розрахунок пені:

- з 14.06.2022 року (починаючи з наступного дня після винесення Господарським судом міста Києва ухвали від 13.06.2022 року про повернення позовної заяви у справі № 910/2903/22) по 08.08.2022 року (день, що передує постановленню ухвали Господарського суду м. Києва від 09.08.2022 року про відкриття провадження в справі № 910/6787/22);

- з 11.11.2022 року (наступний день після винесення Господарським судом м. Києва рішення від 10.11.2022 року у справі № 910/6787/22) по 13.12.2022 року (день, що передує постановленню ухвали Північним апеляційним господарським судом від 14.12.2022 року у справі № 910/6787/22 про витребування матеріалів справи в суду першої інстанції);

- з 22.02.2023 року (наступний день після винесення Північним апеляційним господарським судом постанови за наслідками апеляційного перегляду судового рішення) по 19.04.2023 року (день, що передує дню сплати штрафу в повному обсязі).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного.

Стаття 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлює, що АМК України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання (ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Як вже було вище зазначено, рішення Антимонопольного комітету України № 60/95-р/к від 16.12.2021 року було отримано представником відповідача 18.01.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 835. (а.с. 37).

Відтак, суд першої інстанції вірно встановив, що рішення № 60/95-р/к від 16.12.2021 року було вручене відповідачу - 18.01.2022 року.

Отже, з огляду на прийняття позивачем Рішення, у відповідача виник обов`язок сплатити накладений на нього вказаним рішенням штраф в сумі 204 000, 00 грн. у визначений ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строк, тобто двомісячний строк з дня одержання Рішення (18.01.2022 року + два місяці - 18.03.2022 року), проте, вказаний обов`язок відповідачем виконаний не вчасно, що вбачається з наступного.

30.03.2023 року відповідачка, листом (вх. 60-01/1056), повідомила позивача про часткову сплату штрафу в сумі 104 000,00 грн., накладеного рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.12.2021 року за № 60/95-р/к у справі № 8/60/8-рп/к.21, про що додала платіжну інструкцію № 115 від 30.03.2023 року на суму 104 000, 00 грн. з призначенням платежу: "штраф за пор. закон. про захист економ. конкур. зг. ріш. ПМТВ АМКУ від 16.12.2021 року № 60-95-р/к та рішення госп.суду м. Києва від 10.11.2022 року". (а.с. 38-39).

Також у даному листі відповідачка просила позивача подовжити термін сплати залишку несплачених штрафних зобов`язань в сумі 100 000, 00 грн. строком на 5 календарних місяців (до 31.08.2023 року) рівними частинами по 20 000, 00 грн. щомісяця з можливістю дострокового погашення.

Втім, позивач, листом від 07.04.2023 року № 60-02/1671, повідомив відповідачку, що заява про розстрочення накладеного штрафу розглядається органами Антимонопольного комітету України в межах строку для сплати такого штрафу - два місяці з дня отримання. Станом на день подання листа відповідачка вже зобов`язана сплатити штраф та нараховану пеню, а отже розстрочення відповідної суми штрафу, що підлягає сплаті, в тому числі нарахованої пені не вбачається за можливе. В розстрочені сплати штрафу відмовлено. (а.с. 40-43).

В подальшому, 21.04.2023 року відповідачка, листом (вх. 60-01/1385), повідомила позивача про сплату решти суми штрафу в розмірі 100 000, 00 грн., накладеного рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.12.2021 року за № 60/95-р/к у справі № 8/60/8-рп/к.21, про що додала платіжну інструкцію № 145 від 20.04.2023 року на суму 100 000, 00 грн. з призначенням платежу: "штраф за пор. закон. про захист економ. конкур. зг. ріш. ПМТВ АМКУ від 16.12.2021 року №60-95-р/к та рішення госп.суду м. Києва від 10.11.2022 року". (а.с. 44-45).

Правова природа даного штрафу є видом відповідальності вчинення правопорушення конкретного законодавства та нараховується на підставі спеціального законодавства. (Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

За змістом положень ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Водночас, ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлює і те, що нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Як встановлено вище відповідачем рішення Антимонопольного комітету України № 60/95-р/к від 16.12.2021 року було оскаржено до суду, а саме рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 року у справі № 910/6787/22 відмовлено у задоволенні позову фізичної особи - підприємця Лайко Алли Володимирівни до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.12.2021 року за № 60/95-р/к у справі № 8/60/8-рп/к.21.

За результатами апеляційного перегляду, Північний апеляційний господарський суд, постановою від 21.02.2023 року залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2022 року у справі № 910/6787/22.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, установленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлені рішенням від 10.11.2022 року Господарського суду міста Києва у справі № 910/6787/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 року, обставини щодо вчинення Приватним підприємством "Торг-Авто" та фізичною особою - підприємцем Лайко Аллою Володимирівною правопорушень, передбачених п.1 статті 50 та п.4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів під час участі в тендерній процедурі закупівлі, щодо накладення відповідних штрафів, правомірності прийнятого рішення адміністративною колегією Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.12.2021 у справі № 8/60/8-рп/к.21 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" не потребують повторного доказування в даній справі.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі позивач нараховує пеню за період з 14.06.2022 року (починаючи з наступного дня після винесення Господарським судом міста Києва ухвали від 13.06.2022 року про повернення позовної заяви у справі № 910/2903/22) по 08.08.2022 року (день, що передує постановленню ухвали Господарського суду м. Києва від 09.08.2022 року про відкриття провадження в справі № 910/6787/22), за період з 11.11.2022 року (наступний день після винесення Господарським судом м. Києва рішення від 10.11.2022 року у справі № 910/6787/22) по 13.12.2022 року (день, що передує постановленню ухвали Північним апеляційним господарським судом від 14.12.2022 року у справі № 910/6787/22 про витребування матеріалів справи в суду першої інстанції) та за період з 22.02.2023 року (наступний день після винесення Північним апеляційним господарським судом постанови за наслідками апеляційного перегляду судового рішення) по 19.04.2023 року (день, що передує дню сплати штрафу в повному обсязі).

Колегія суддів зазначає, що у застосуванні приписів ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати таке.

Абзацами третім-п`ятим частини п`ятої зазначеної статті Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Аналіз зазначених норм спеціального закону щодо відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, свідчить, що тривалість такого зупинення визначається виключно періодом, протягом якого судом фактично здійснювався розгляд чи перегляд справи.

Наприклад, у суді першої інстанції - з дня порушення провадження у справі до дня прийняття в ній рішення; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - з дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня ухвалення відповідного судового рішення).

В цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювались.

Вказана правова позиція є сталою та викладена, зокрема в постановах Верховного Суду від 16.06.2022 року №917/530/21, від 11.06.2019 року №910/9272/18, від 04.07.2019 року у справі № 910/14288/18, від 22.01.2019 року у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 року у справі № 904/3536/18, від 27.11.2018 року у справі № 910/4081/18.

Таким чином, для нарахування пені а несплату штрафу на підставі рішення Антимонопольного комітету України, нормами чинного законодавства не передбачено залежність від набрання законної сили рішення про стягнення штрафу.

Отже, беручи до уваги те, що згаданими положеннями ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено лише переривання строку для нарахування пені у зв`язку з оскарженням такого рішення до суду; з`ясувавши те, що Рішення у встановленому порядку не скасовано і недійсним не визнано та є обов`язковим до виконання, врахувавши перебіг судового розгляду позовних вимог відповідача, факт виконання відповідачем Рішення щодо сплати штрафу з порушенням строку, здійснивши перевірку правильності нарахування пені (тривалість, розмір), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій справі та стягнення з відповідача пені в сумі 204 000, 00 грн., тобто в розмірі граничного розміру нарахування пені.

Щодо посилання скаржника на наявність підстав для зменшення стягуваної суми пені, викладеного у апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування, що спростовує твердження відповідача про можливість зменшення розміру пені та штрафу згідно з приписами статті 233 Господарського кодексу України, у тому числі, за ініціативою суду.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідачем не було подано в суді першої інстанції клопотання про зменшення розміру пені.

Крім того, у застосуванні приписів ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати, що названий Закон не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування). Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року зі справи № 910/20661/16, від 22.01.2019 року у справі №915/304/18 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.06.2022 року у справі № 917/530/21.

Щодо посилання скаржника на п.п. 69.1. п. 69 підрозділу 10, розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, колегія суддів враховує, що нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані органом Антимонопольного комітету на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції" та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин.

Водночас нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п`ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування.

Щодо доводів скаржник, що суд першої інстанції упереджено ставився до відповідача по справі колегія суддів зазначає, що такі доводи є припущенням, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів вказаного.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що місцевий господарський суд неодноразово відкладав розгляд справи у зв`язку з неприбуттям в судове засідання представника відповідача, що навпаки говорить про те, що суд першої інстанції здійснив всі передбачені чинним процесуальним кодексом дії задля надання часу представнику відповідача з`явитися в судове засідання та надати свої пояснення щодо суті спору.

З огляду на доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, враховуючи послідовну практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, ухвалив судове рішення на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів у їх сукупності.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лайко Алли Володимирівни на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2024 року у справі №927/1383/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.01.2024 року у справі № 927/1383/23 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/1383/23.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.04.2024 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Т.П. Козир

А.О. Мальченко