ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 922/3929/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючої - Вронської Г.О., суддів - Губенко Н.М., Кондратової І.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром"

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду

в складі колегії суддів: Попкова Д.О., Стойки О.В., Медуниці О.Є.

від 22.02.2024

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажізоляція"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром"

про стягнення коштів,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Хід розгляду справи та зміст заяви про забезпечення позову

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Будмонтажізоляція" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" (далі - Відповідач, Скаржник) про стягнення 5 171 225,45 грн боргу (з ПДВ), 194 239,71 грн трьох процентів річних від простроченої суми та 1 003 399,05 грн інфляційних втрат. Позивач також просив стягнути з Відповідача на свою користь 50 000,00 грн витрат на правничу допомогу і 95 532,97 грн судового збору.

2. Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.01.2024 у справі № 922/3929/23 позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 5 171 225,45 грн боргу (з ПДВ), 194239,71 грн трьох процентів річних, 1 003 399,05 грн інфляційних втрат, 50 000,00 грн витрат на правничу допомогу та 95 532,96 грн витрати зі сплати судового збору.

3. Відповідач подав до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, у якій просив скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

4. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.02.2024 відкрито апеляційне провадження у справі № 922/3929/23 за апеляційною скаргою Відповідача на рішення Господарського суду Харківської області від 22.01.2024.

5. 16 лютого 2024 року до Східного апеляційного господарського суду надійшла заява Позивача про забезпечення позову, у якій він просив:

- накласти арешт на кошти Відповідача у межах суми задоволених позовних вимог (6 346 571,17 грн), які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках Відповідача, інформація про які буде виявлена у процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову;

- встановити заборону Відповідачу розпоряджатися будь-яким способом належним йому на праві власності нерухомим та рухомим майном і основними засобами.

6. Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що:

- під час розгляду справи Відповідач зловживав процесуальними правами та затягував розгляд справи, у зв`язку з чим її розгляд відкладався. Зустрічний позов Відповідач не пред`являв. Відповідач скористався правом на подання апеляційної скарги для затягування та відстрочення процесу оплати боргу. Рішення суду першої інстанції підтверджує, що справа розглянута повно, всебічно та об`єктивно, без порушення норм матеріального та процесуального права;

- на даний час Відповідач вільно розпоряджається своїм майном та грошовими коштами, укладає договори застави майна, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому;

- відповідно до загальнодоступних джерел у період існування боргу Відповідач уклав 10 договорів обтяження рухомого майна. Натомість Позивач у зв`язку із заборгованістю Відповідача навіть не має можливості виплачувати заробітну плату своїм працівникам та був змушений скоротити їх;

- за відсутності відповідних обмежень Відповідач може у будь-який момент розпорядитися коштами та відчужити майно, що у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь Позивача.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

7. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2024 у справі № 922/3929/23 заяву Позивача про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на грошові кошти у сумі 6 346 571,17 грн, які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках Відповідача, інформація про які була виявлена в процесі виконання ухвали. У решті вимог заяви відмовлено.

8. Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована таким:

- згідно з доказами, які додані Позивачем до заяви про забезпечення позову, станом на 16 лютого 2024 року статутний капітал Відповідача становить 1 538 660 грн. Відповідно до витягів з реєстру у Відповідача наявні сім зареєстрованих записів щодо об`єктів нерухомості та десять об`єктів обтяження рухомого майна;

- Позивач правильно зазначив, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість Відповідача у будь-який момент як розпорядитися коштами, що знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що може утруднити виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь Позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права Відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.03.2023 у cправі № 905/448/22 та постанові Верховного Суду від 20.04.2023 у справі № 914/3316/22;

- виконання у майбутньому судового рішення в справі про стягнення грошових коштів, якщо таке рішення за результатами апеляційного перегляду, ініційованого Відповідачем, не буде скасоване, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості.

Водночас суд апеляційної інстанції:

- не взяв до уваги аргументи Позивача щодо зловживання Відповідачем процесуальними правами шляхом подання апеляційної скарги, оскільки це є невід`ємною конституційною гарантією, використання якої задля перегляду рішення по суті спору не може ототожнюватися із порушенням;

- не погодився застосувати до Відповідача заборону розпоряджатися будь-яким способом належними йому на праві власності нерухомим та рухомим майном і основними засобами. Суд зауважив, що за наявності у Відповідача грошових коштів у сумі більшій, ніж сума майнових вимог у цій справі, фактична заборона розпоряджатися такими коштами за наявності арешту на грошові кошти в сумі 6 346 571,17 грн свідчитиме, що заходи забезпечення позову перевищують розмір грошових вимог Позивача у цій справі. Наведене не відповідає вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, доведеності обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів Позивача у разі невжиття судом заявлених заходів забезпечення позову, а навпаки опосередковувало б непропорційне втручання у господарську діяльність Відповідача. Більш того, Позивач не обмежив цей вид забезпечення розміром задоволених позовних вимог.

Щодо подальшого скасування судом апеляційної інстанції заходів забезпечення позову у відповідній частині

9. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 у справі № 922/3929/23 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 22.02.2024, у частині накладення арешту на грошові кошти Відповідача у межах суми 79 905,25 грн, які знаходяться в банківських установах на усіх рахунках Відповідача, інформація про які виявлена в процесі виконання ухвали.

10. Суд апеляційної інстанції зазначив, що висновок стосовно суми позовних вимог, належної до стягнення, за змістом статті 145 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зумовлює необхідність скасування запроваджених апеляційним судом забезпечувальних заходів у частині арешту сум, які перевищують визначені за підсумками апеляційного перегляду обґрунтовані позовні вимоги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи

11. 27 лютого 2024 року Відповідач із використанням засобів поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2024 у справі № 922/3929/23, у якій просить скасувати її повністю та ухвалити у цій частині нове рішення, яким заяву Позивача залишити без задоволення.

12. Касаційна скарга, зокрема, обґрунтована таким:

- Позивач не довів належними та допустимими доказами, що Скаржник вчиняв дії, які свідчать про ухилення від виконання зобов`язання, а також ймовірності того, що майно Скаржника може зникнути шляхом відчуження чи Скаржник вживає заходи з витрачання своїх коштів, унаслідок чого неможливо буде виконати судове рішення. Жоден правочин, спрямований на ухилення від виконання зобов`язання, після пред`явлення вимог Позивача не був вчинений. Позивач не підтвердив протилежне та навпаки ввів суд в оману щодо цих обставин;

- Скаржник не має жодних відкритих виконавчих проваджень чи судових рішень, які набрали законної сили, щодо стягнення з нього коштів;

- надані Позивачем відомості з месенджеру "Телеграм" та вебсервісу "Опендатабот", не є офіційними відомостями державних реєстрів, за якими суд міг дійти обґрунтованого висновку про статутний капітал Скаржника чи про укладені договори обтяження нерухомого майна. Такі докази Позивача суд апеляційної інстанції мав визнати недопустимими і неналежними;

- з 1998 року Скаржник має постійну юридичну адресу, виробничі потужності, репутацію та досвід, за рахунок чого належним чином виконує договірні зобов`язання. Скаржник має більше десяти укладених контрактів на відновлення/ремонт та проєктування критичної інфраструктури та об`єктів промисловості державного, комунального та приватного сектору економіки і ніколи не ухилявся від виконання своїх зобов`язань;

- вжиття заходів забезпечення у цій справі ставить під ризик виконання поточних зобов`язань Скаржника перед контрагентами та працівниками, що призведе до ще більших судових спорів, а також ставить під ризик взагалі господарську діяльність Скаржника;

- усупереч статті 79 ГПК України суд апеляційної інстанції визнав докази Позивача більш вірогідними та не дослідив усі обставини, що мають вирішальне значення.

13. 15 квітня 2024 року, у межах встановленого Судом строку (з урахуванням дати вручення ухвали про відкриття провадження у справі), Позивач подав через підсистему "Електронний суд" відзив на касаційну скаргу, у якому просить відмовити у її задоволенні та залишити ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2024 у справі № 922/3929/23 без змін.

14. У відзиві Позивач, посилаючись на висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 11.12.2023 у справі № 904/1934/23, зазначає, що оскаржувана ухвала є законною, а забезпечення позову відбулося лише в межах суми стягнення. Крім того, на цей час ухвала вже виконана, відкрито виконавче провадження щодо виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі № 904/1934/23, але заборгованість не погашена, рішення судів не виконано у зв`язку з відсутністю на рахунках Скаржника грошових коштів.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

15. Верховний Суд, здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, перевірив у межах доводів та вимог Скаржника, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, дійшов наступних висновків.

16. Забезпеченням позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

17. Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

18. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

19. Під час розгляду заяви про накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, а тому може застосовуватися в справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (пункт 13 постанови Верховного Суду від 15.09.2019 у справі № 915/870/18.

20. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника).

Аналогічні висновки наводяться у постановах Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 910/10598/21, від 28.08.2023 у справі № 906/304/23 та інших.

21. Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, яка заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і ускладненням чи унеможливленням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.12.2021 у справі № 927/481/21.

22. Підставою позову в цій справі визначено невиконання Скаржником зобов`язань за договором від 27.11.2020 № 27/11 у частині повної оплати за виконані роботи.

Предметом позову, з яким Позивач звернувся до суду, є стягнення грошових коштів, а саме: 5 171 225,45 грн боргу (з ПДВ), 194 239,71 грн трьох процентів річних від простроченої суми, 1 003 399,05 грн інфляційних втрат, 50 000,00 грн витрат на правничу допомогу та 95 532,97 грн судового збору.

23. Таким чином, виконання судового рішення в цій справі (за умови задоволення позовних вимог) безпосередньо залежить від того, чи матиме Скаржник необхідну суму грошових коштів.

24. Варто зауважити, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість Відповідача у будь-який момент як розпорядитися коштами, що знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь Позивача. За наведених умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права Відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Такого висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду в постанові від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, і на нього послався суд апеляційної інстанції у цій справі.

Аналогічний за змістом висновок наводиться Верховним Судом (постанови від 06.12.2023 у справі № 917/805/23, від 11.10.2023 у справі № 916/409/21, від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23, від 08.08.2023 у справі № 922/1344/23, від 27.04.2023 у справі № 916/3686/22 та інші), що свідчить про усталеність судової практики з цього питання.

25. Крім того, у пункті 24 постанови від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду слушно звернула увагу, що в разі задоволення позову про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватися з позивачем за умови наявності в нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

26. У разі звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач, зокрема й ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності (постанова Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 905/446/22).

27. Отже, Суд погоджується, що вибуття з власності Скаржника грошових коштів у розмірі 6 346 571,17 грн здатне істотно ускладнити виконання рішення суду, поставити під сумнів ефективний захист прав та інтересів Позивача. Водночас судовий захист має бути повним, об`єктивним, вичерпним та забезпечити відсутність потреби повторного звернення до суду.

28. Обраний Позивачем та застосований Східним апеляційним господарським судом захід забезпечення позову є належним, відповідає предмету спору та узгоджується зі способом захисту порушеного права. Накладення арешту покликане зберегти спірну суму грошових коштів у власності Скаржника та, як наслідок, забезпечити виконання судового рішення шляхом їх стягнення.

29. Аргументи Скаржника, які він наводить у касаційній скарзі, переважно зводяться до незгоди з оцінкою доказів, що була здійснена судом апеляційної інстанції в ході вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову. Скаржник стверджує про неналежність та недопустимість окремих доказів, недослідження усіх обставин, що мають істотне значення, тощо.

30. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до частини першої статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

31. З огляду на предмет спору в цій справі та обґрунтування, наведене Позивачем, накладення арешту на грошові кошти у розмірі 6 346 571,17 грн, які належать Скаржнику, є адекватним і співмірним заходом забезпечення позову. Накладення арешту не порушило права осіб, які не є учасниками судового процесу, не потягнуло застосування надмірних обмежень, а також обмежень, що не пов`язані з предметом спору чи виходять за його межі.

32. Крім того, слід зважати, що:

- суд апеляційної інстанції застосував лише один захід забезпечення позову -накладення арешту на грошові кошти Скаржника, натомість відмовивши у застосуванні іншого заходу забезпечення позову - встановлення заборони Скаржнику розпоряджатися будь-яким способом належним йому на праві власності нерухомим та рухомим майном і основними засобами;

- арешт має тимчасовий характер та скасовується (може бути скасований) в порядку, визначеному статтею 145 ГПК України.

33. За результатами касаційного перегляду, здійсненого у межах, визначених статтею 300 ГПК України, з урахуванням встановлених у цій справі фактичних обставин Суд не встановив порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Ухвала Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2024 у справі № 922/3929/23 є законною та обґрунтованою.

34. Водночас, оскільки постановою від 18.03.2024 Східний апеляційний господарський суд самостійно скасував попередньо вжиті заходи забезпечення позову в частині задоволення заяви Позивача про накладення арешту на грошові кошти Скаржника у межах суми 79 905,25 грн, оскаржувана ухвала від 22.02.2024 підлягає залишенню без змін саме у нескасованій частині.

35. Текст цієї постанови складено в межах розумного строку з урахуванням дати надходження матеріалів справи до Верховного Суду та поданого відзиву на касаційну скаргу.

36. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

37. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на такі критерії: правову та фактичну складність справи; поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінку органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (рішення в справах "Федіна проти України" від 02.09.2010, заява № 17185/02, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, заява № 36655/02, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, заява № 19567/02, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004, заява № 62771/00).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

38. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

39. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

40. Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена із додержанням норм процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування немає.

Судові витрати

41. Понесені Скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на Скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2024 у справі № 922/3929/23 в частині заходів забезпечення позову, що не скасовані постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2024 у справі № 922/3929/23, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

І. Кондратова