ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. ОдесаСправа № 915/1639/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка,29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.01.2024

по справі №915/1639/23

за позовом Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Миколаївелектротранс"

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення 84 481,62 грн.,

(суддя першої інстанції: Смородінова О.Г., дата та місце ухвалення рішення: 16.01.2024 року, Господарський суд Миколаївської області, м. Миколаїв, вул.. Фалєєвська,14),

Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 61/юр від 20.10.2023, в якій просило суд стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» 84 481,62 грн. витрат, пов`язаних з виплатою середнього заробітку військовозобов`язаним працівникам підприємства за період перебування на військових зборах у 2021.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: розпоряджень військових комісарів щодо явки військовозобов`язаних осіб для участі в навчальних зборах; наказів Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» щодо направлення на навчальні збори; відомостей на компенсацію середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на навчальні збори; рахунків для оплати компенсації заробітної плати за період перебування на навчальних зборах; листа Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» № 105/45/01/03-1 від 07.02.2023, з відповіддю на нього № 9/2/638 від 06.04.2023; застосування норм статей 11, 14, 509 Цивільного кодексу України, статей 174, 175, 218 Господарського кодексу України, статей 1, 29 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», статті 119 Кодексу законів про працю України.

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовляється добровільно сплатити заборгованість у розмірі 84 481,62 грн. середнього заробітку за проходження навчальних зборів працівниками Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», тому позивач звернувся до суду за захистом свого права.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.01.2024 по справі №916/1639/23 позовні вимоги задоволено в повному обсязі; стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку військовозобов`язаним працівникам підприємства за період перебування на військових зборах у 2021 році у розмірі 84 481,62 грн., а також 2684,00 грн. судового збору.

В оскаржуваному рішенні місцевий господарський суд зазначив, що саме ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаним працівникам, які проходили військові збори середньої заробітної плати. Судом перевірено розрахунок заборгованості з відшкодування середнього заробітку працівникам Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» за час проходження військових зборів у 2021 році та встановлено, що позивачем суму заборгованості у розмірі 84 481,62 грн. зазначено правильно.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги частині стягнення з відповідача 84 481,62 грн. відшкодування середнього заробітку працівникам Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» за час проходження військових зборів у 2021 році є обґрунтованими, у зв`язку з чим задовольнив їх у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.01.2024 по даній справі скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_3 вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що станом на момент звернення позивача з позовом виділені кошти та кошторисні призначення на 2021 рік по виплаті витрат на виплату середнього заробітку військовозобов`язаним за період перебування на навчальних зборах ІНФОРМАЦІЯ_3 були витрачені в повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва, наявний фінансовий ресурс направляється на здійснення заходів щодо укріплення обороноздатності держави, протидії російській загрозі та проявам тероризму, а також створення належної матеріально-технічної бази для лікування, реабілітації та оздоровлення військовослужбовців та інших осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Відтак, заявки для вищевказаних виплат у 2021 році не фінансувалися, кошторисні призначення не надавалися.

Також апелянт, з посиланням на п. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу, згідно якого розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України, зазначає, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 немає зареєстрованих у Держказначействі зобов`язань.

Крім того, відповідач повідомив, що відшкодування витрат за 2021 рік, виплаченої середньої заробітної плати, є виплатою минулих років.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 задоволено клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення сплати судового збору, відстрочено ІНФОРМАЦІЯ_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття постанови судом апеляційної інстанції по справі №915/1639/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.01.2024 по справі №915/1639/23;, вирішено розглянути апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.01.2024 по справі №915/1639/23 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Позивач не скористався своїм правом та не надіслав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 розпорядженням №6/3302 від 19.08.2021 повідомив позивача про призов на учбові збори терміном на 30 діб військовозобов`язаного ОСОБА_1 на 07:30 01 вересня 2021 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 розпорядженням № 3430 від 06.09.2021 повідомив позивача про призов на учбові збори військовозобов`язаних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 06:30 08 вересня 2021 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 розпорядженням № 3665 від 27.09.2021 повідомив позивача про призов на учбові збори військовозобов`язаного ОСОБА_4 на 08:00 28 вересня 2021 року.

Як зазначав позивач, військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_6 також своїми розпорядженнями повідомляв позивача про призов на військові збори військовозобов`язаних працівників підприємства, однак, відповідні розпорядження були втрачені при вивозі документів з території підприємства, з метою недопущення потрапляння інформації про військовозобов`язаних працівників до співробітників фсб рф, коли м. Миколаїв у 2022 році було під загрозою окупації.

Наказами Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» № 218/А від 29.07.2021, № 159/А від 31.08.2021, № 261/А/тр від 06.09.2021, № 274/А-тр від 20.09.2021, № 286/А-тр від 28.09.2021 працівників підприємства ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 було звільнено від роботи на відповідний період на час залучення їх на навчальні збори, із збереженням за ними середнього заробітку, місця роботи та посади.

У подальшому, позивачем оформлено Відомості на компенсацію середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на начальні збори, зокрема:

- щодо ОСОБА_8 за період перебування на зборах з 31.07.2021 по 31.08.2021 на суму 20 925,05 грн;

- щодо ОСОБА_7 за період перебування на зборах з 28.09.2021 по 12.10.2021 на суму 7 627,62 грн;

- щодо ОСОБА_4 за період перебування на зборах з 28.09.2021 по 12.10.2021 на суму 7 538,32 грн;

- щодо ОСОБА_3 за період перебування на зборах з 08.09.2021 по 06.10.2021 та ОСОБА_2 за період перебування на зборах з 08.09.2021 по 06.10.2021 на загальну суму 31 734,80 грн;

- щодо ОСОБА_1 за період перебування на зборах з 01.09.2021 по 30.09.2021 на суму 16 655,83 грн.

Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» виставлялися ІНФОРМАЦІЯ_1 рахунки для оплати компенсації заробітної плати за період перебування працівників на навчальних зборах:

- рахунок № 188 від 08.08.2021 на суму 20 925,05 грн (щодо ОСОБА_8 );

- рахунок № 222 від 18.10.2021 на суму 7 538,32 грн (щодо ОСОБА_4 );

- рахунок № 223 від 18.10.2021 на суму 7 627,62 грн (щодо ОСОБА_7 );

- рахунок № 241 від 26.10.2021 на суму 31 734,80 грн (щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_2 );

- рахунок № 242 від 26.10.2021 на суму 16 655,83 грн (щодо ОСОБА_1 ).

07.02.2023 позивач оформив на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 лист за № 105/45/61/03-1, в якому просив повідомити про стан сплати рахунків щодо компенсації заробітної плати за період перебування на навчальних зборах працівників підприємства на суму 84481,62 грн.

Листом № 9/2/638 від 06.04.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідь на вказане звернення повідомив Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» про те, що надані позивачем рахунки та відомості надійшли до відповідача після 18.10.2021. Станом на 28.10.2021 виділені кошти на кошторисні призначення на 2021 рік по виплаті витрат на виплату середнього заробітку військовозобов`язаним за період перебування на навчальних зборах ІНФОРМАЦІЯ_2 були витрачені в повному обсязі, до командування були надані додаткові заявки на фінансування для виплати середнього заробітку військовозобов`язаним за період перебування на навчальних зборах. Додаткові заявки для вищевказаних виплат у 2021 році не фінансувалися, кошторисні витрати не надавалися.

Невиконання відповідачем зобов`язань щодо компенсації заробітної плати за період перебування військовозобов`язаних працівників підприємства на навчальних зборах стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 119 Кодексу законів про працю України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України Про військовий обов`язок і військову службу і Про альтернативну (невійськову) службу, Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною 9 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу унормовано щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема, військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно з абз. 1-2 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані та резервісти, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці. Керівники підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування та форми власності на вимогу відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України забезпечують своєчасне прибуття військовозобов`язаних та резервістів до визначених пунктів збору.

Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини. Чисельність військовозобов`язаних, які підлягають призову на навчальні збори, щорічно визначається Міністерством оборони України в межах бюджетних асигнувань на оборону.

Відповідно до ч. 11 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності.

Виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 13 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам» від 23.11.2006 №1644 передбачено, що виплата середнього заробітку військовозобов`язаним та резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Наказом Міністра оборони України від 12.03.2007 №80 затверджена Інструкція про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам (далі Інструкція № 80)

Відповідно до абз. 1 п. 7 Інструкції № 80 за військовозобов`язаними, призваними на збори, зберігається на весь період зборів, уключаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, місце роботи, займана посада та середній заробіток як на основній, так і на сумісних роботах.

Згідно з п. 8 Інструкції № 80 особам, призваним на збори, виплачується заробітна плата за відпрацьований час до дня припинення роботи у зв`язку з від`їздом на збори, а також середня заробітна плата за перші півмісяця зборів. За решту часу перебування на зборах виплата заробітної плати провадиться у звичайні строки, установлені на підприємстві, в установі чи організації, де працює військовозобов`язаний.

За приписами п. 11 Інструкції № 80 виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами.

Відповідно до п. 12 Інструкції № 80 підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). До рахунків додаються відомості на виплату середньої заробітної плати, нарахованої військовозобов`язаним, призваним на збори, згідно з цією Інструкцією за відповідною формою.

Як вбачається з п. 13 Інструкції № 80 середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів.

За змістом пунктів 4.6, 4.7. Інструкції з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.11.2009 №560 у редакції наказу Міністерства оборони України 05.04.2013 №245 (в редакції чинній станом на 2021 рік) командири військових частин (установ) зобов`язані під час проведення навчальних зборів організувати зокрема: видання наказу про зарахування військовозобов`язаних до списків особового складу військової частини (установи), організувати їх облік; внесення відповідних записів про проходження навчальних зборів у військово-облікові документи військовозобов`язаних із зазначенням тривалості і виду навчальних зборів, завіривши їх підписом, скріпленим гербовою печаткою військової частини (установи). Обласні військові комісаріати (військовий комісаріат Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_7 ) зобов`язані зокрема після закінчення навчальних зборів відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, з виплатою середнього заробітку за весь період проведення навчальних зборів та урахуванням часу перебування у дорозі до місця проведення навчальних зборів і у зворотному напрямку.

Згідно з пунктами 10, 11 Інструкції з організації і проведення зборів із резервістами та військовозобов`язаними в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, установах та організаціях Міністерства оборони України, Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України 05 січня 2022 року № 2 командири військових частин (установ) зобов`язані під час проведення зборів організувати, зокрема: видання наказу про зарахування резервістів та військовозобов`язаних до списків особового складу військової частини (установи), організувати їх облік; внесення відповідних записів про проходження зборів у військово-облікові документи резервістів та військовозобов`язаних із зазначенням тривалості і виду зборів, завіривши їх підписом, скріпленим гербовою печаткою військової частини (установи).

Керівники обласних ТЦКСП (ТЦКСП Автономної Республіки Крим, Київського МТЦКСП) зобов`язані після закінчення навчальних зборів, зокрема: відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють резервісти та військовозобов`язані, призвані на збори, з виплатою середнього заробітку.

За змістом п. 10 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Отже, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаним працівникам, які проходили військові збори середньої заробітної плати.

Позивачем було виконано вимоги законодавства та дотримано порядок подання до районних військових комісаріатів рахунків та відомостей до них на відшкодування середньої заробітної плати, нарахованої позивачем військовозобов`язаним працівникам, що в свою чергу, зумовлює виникнення обов`язку у відповідача для відшкодування позивачу вищевказаних витрат.

Судова колегія зазначає, що розрахунок заборгованості з відшкодування середнього заробітку працівникам Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» за час проходження військових зборів у 2021 році та здійснено вірно та встановлено заборгованість у розмірі 84 481,62 грн.

Доказів відшкодування відповідних коштів матеріали справи не містять, відповідач несплату відповідних коштів на користь позивача не заперечує.

Щодо доводів апелянта про відсутність бюджетних асигнувань, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 9 липня 2007 року №6-рп/2007).

У постанові Об`єднаної Палати від 03.12.2021 у справі № 915/634/20 Верховний Суд вказав, що відсутність у позивача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання, оскільки за змістом ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Аналогічної правової позиції дотримався Верховний Суд у постанові від 22.05.2018 у справі №908/3349/16.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи апелянта, як безпідставні і погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони вірних висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

За таких обставин, апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.01.2024 по справі №915/1639/23 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.01.2024 по справі №915/1639/23 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2024 задоволено клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про відстрочення сплати судового збору, відстрочено ІНФОРМАЦІЯ_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття постанови судом апеляційної інстанції по справі №915/1639/23.

Оскільки станом на момент вирішення по суті апеляційної скарги апелянтом судовий збір не сплачено, то у зв`язку із закінченням апеляційного провадження, враховуючи надані суду апеляційної інстанції повноваження, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача (апелянта у справі) на користь Державного бюджету України судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Керуючись ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.01.2024 по справі №915/1639/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.01.2024 по справі №915/1639/23 залишити без змін.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК в Од.обл./Приморський р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача: UA2015758; код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 4026,00 грн.

Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош