ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про результати розгляду заяви кредитора

про грошові вимоги до боржника

09 квітня 2024 року Справа № 915/1701/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Давченко Т.М.

за участю секретаря судового засідання Дюльгер І.М.

представники сторін у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк» (; вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150)

про грошові вимоги у сумі 29263,79 грн

до боржника - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )

керуючий реструктуризацією: арбітражний керуючий Белінська Наталія Олександрівна (адреса для листування: вул. Миколи Оводова, 38, кім. 305, м. Вінниця, 21050)

встановив:

Господарським судом Миколаївської області розглядається справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Провадження у справі про неплатоспроможність боржника відкрито ухвалою суду від 05.12.2023, цією ж ухвалою введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Белінську Н.О., указано порядок та строк заявлення кредиторами грошових вимог до боржника та ін. Попереднє засідання у справі призначено на 21.02.2024 .

08.12.2023 на сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення № 72041 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 для заявлення кредиторами грошових вимог до боржника.

28.12.2023 до Господарського суду Миколаївської області надійшла заява (вх.. № 16997/23) Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк») про визнання кредиторських вимог, у якій заявник просить визнати грошові вимоги до боржника у загальному розмірі 29263,79 грн. (22729,74грн. заборгованість за тілом кредиту; 4994,05грн. заборгованість за відсотками; 1540,00грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту), також заявник просить визнати витрати по сплаті судового збору у розмірі 5368,00 грн. за подання даної заяви про визнання грошових вимог.

Ухвалою від 02.01.2024 вказану заяву прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 21.02.2024.

У вказану дату судове засідання не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Давченко Т.М., тому ухвалою від 26.02.2024 суд повідомив учасників справи про призначення попереднього судового засідання на 09.04.2024.

Керуючий реструктуризацією указану заяву розглянув та надав суду відповідне повідомлення вих.. № 02-246/116 від 11.01.2024, у якому указує про часткове визнання грошових вимог АТ «Сенс Банк», оскільки банком здійснено нарахування боргу всупереч приписам Кодексу України з процедур банкрутства - станом на 05.12.2024, тобто на дату відкриття провадження у даній справі, а згідно приписів цього Кодексу такі нарахування припиняються з дати відкриття провадження.

Учасники справи, належно повідомлені про дату та час розгляду заяви про грошові вимоги (Ухвала від 26.02.2024 доставлена усім до Електронних кабінетів ЄСІТС), у судове засідання не з`явилися.

Разом з тим, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності боржника, заявника (кредитора) та арбітражного керуючого за наявними документами, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду заяви кредитора, а тому неявка представників не перешкоджає розгляду даної заяви.

Відповідно до п.1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника. В розрізі даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріям, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 45, ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу докази відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України повинні бути належними на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Слід зауважити, що заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, виходячи з вимог Кодексу обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 05.03.2019 у справі № 910/3353/16).

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Жодних заперечень щодо вказаних вимог до суду не надходило.

В судовому засіданні 09.04.2022 судом було підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд встановив, що заборгованість гр. ОСОБА_1 виникла в результаті порушення нею договірних зобов`язань перед АТ «Альфа-Банк» та є заборгованістю за договором про надання кредиту № 592236411.

Так, 29.09.2018 року між ОСОБА_2 та АТ «Альфа-Банк» було укладено угоду про надання кредиту № 592236411, відкриття відновлювальної кредитної лінії. Зазначена угода є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб АТ «Альфа-Банк», повний текст якого розміщено на офіційному сайті Кредитора за посиланням: https://sensebank.com.ua/tarifi-ta-umovi.

Кредит надавався ОСОБА_1 на наступних умовах:

Умови надання споживчого кредиту:

- тип кредиту "Споживчий кредит";

- сума кредиту 8 138,50 гривень;

- відсоткова ставка 0,01%, тип ставки - фіксований;

- строк кредиту 28 міс.

Умови надання відновлювальної кредитної лінії:

- сума до 200 000,00 гривень;

- відсоткова ставка 40,00%, тип ставки - фіксований;

- термін дії 3 роки.

Відповідно до умов Договору про банківське обслуговування фізичних осіб АТ «Альфа Банк» ОСОБА_2 зобов`язалась повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених цим договором.

В результаті порушення ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, в останньої перед кредитором виникла заборгованість, що станом на день відкриття провадження у справі за розрахунком банку становить 29 263,79 грн, з яких:

- 1 540,00 гривень заборгованість за простроченим тілом кредит;

- 4 994,05 гривень заборгованість за відсотками;

- 22 729,74 заборгованість за тілом кредиту.

За твердженнями Банку, не спростованими боржником, ОСОБА_1 використано кошти кредитного ліміту, проте не повернуто кредитні кошти у встановлені Договором строки.

Разом з тим, 12.08.2022 на позачергових Загальних зборах Акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування юридичної особи. Протоколом позачергових Загальних зборів Акціонерів АТ «Альфа-Банк» за № 2/2022, складеним 18.08.2022, змінено найменування банку з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» на найменування: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК». Відповідні зміни були внесені до Статуту АТ «Альфа-Банк» та викладені у Новій редакції Статуту. Проведена відповідна державна реєстрація. Таким чином, АТ «Сенс Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань АТ «Альфа-Банк».

Виходячи з вимог положень КУзПБ у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору. При цьому суд досліджує надані кредитором письмові докази, встановлює підстави виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характер та зміст та розмір.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України (надалі ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов?язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов?язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення ч. 1 ст. 180 ГК України кореспондуються зі ст. 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов?язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших, стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частинами 1 та 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб?єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов?язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов?язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов?язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов?язку не встановлений або визначений моментом пред?явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов?язок у семиденний строк від дня пред?явлення вимоги, якщо обов?язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зважаючи на указані приписи законодавства суд визнає, що станом на 04.12.2023 за Зеленською обліковується заборгованість перед Банком.

При цьому суд зауважує, що нарахування банком здійснені станом на 05.12.2023. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 121 КУзПБ будь-які нарахування (неустойка, штраф, пеня та інші фінансові санкції) припиняються з дати відкриття провадження, у даному випадку саме з 05.12.2023. В зв`язку з зазначеним керуючий реструктуризацією боргів частково визнала вимоги банку, надавши відповідний розрахунок 20.02.2024. Так, за розрахунком керуючого реструктуризацією розмір відсотків зменшено на 75,38 грн. - за один день.

Також керуючий реструктуризацією зазначила, що нарахована суму заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 1 540,00 грн не має ніякої юридичної сили, оскільки відповідно до Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 61 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022: «61. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.»

Зазначені обставини щодо звільнення від відповідальності за прострочення, на переконання суду, є підставою для відхилення вимог банку щодо простроченої заборгованості за тілом кредиту.

Щодо перерахунку суми процентів суд визнає розрахунок арбітражного керуючого арифметично правильним (банком нарахування заборгованості за відсотками здійснено за період з 29.11.2023 по 05.12.2023 у сумі 527,66 грн. Зважаючи, що нараховувати ці відсотки банк мав до 04.12.2023 включно, а тому нарахування на дату відкриття провадження - 05.12.2023 в сумі 75,38 грн. є незаконними (527,66 грн. (нарахування у вказаний період)/7(кількість днів між датою початку нарахування та датою кінця нарахування) = 75,38 грн. (нарахування відсотків за один день).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 перед банком складає 27648,41 грн (22729,74 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4918,67 грн - заборгованість за відсотками).

Боржниця визнала заборгованість перед банком у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Керуючий реструктуризацією частково визнала вимоги Банку, про що сповістила банківську установу. Банком не заперечено висновки керуючого реструктуризації..

Кредиторські вимоги АТ «Сенс Банк» виникли до порушення провадження у справі про неплатоспроможність боржника, є конкурсними та не забезпеченими заставою майна боржника, заявлені у визначений с. 45 КУзПБ строк.

Відповідно до приписів Кодексу України з процедур банкрутства, за результатами розгляду заяв про грошові вимоги господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Ураховуючи встановлене та відповідно до ст. 122, 45 Кодексу України з процедур банкрутства, суд вважає грошові вимоги банку належним чином обґрунтованими, відповідно ці вимоги підлягають визнанню у повному обсязі.

Разом з тим, згідно з частиною 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність, зокрема, витрати на оплату судового збору, відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Сплачений кредитором судовий збір в сумі 5368,00 грн. підлягає відшкодуванню боржником до задоволення вимог кредиторів.

Стосовно черговості задоволення вимог кредиторів суд зазначає, що порядок задоволення вимог кредиторів у справі про неплатоспроможність визначено статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства. Згідно з ч. 4 цієї статті, вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

З урахуванням положень ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства суд вважає, що визнані судом вимоги АТ «Сенс Банк» мають задовольнятися у такій черговості:

- позачергові вимоги: судовий збір в сумі 5368,00 грн.

- вимоги другої черги: в сумі 27648,41 грн (22729,74 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4918,67 грн - заборгованість за відсотками).

Керуючись ст. 45-47, 122, 133, Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 233-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково заяву АТ «Сенс Банк» про грошові вимоги до боржника.

2. Визнати грошові вимоги АТ «Сенс Банк» () до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 27648,41 грн.

3. Іншу частину вимог (1615,38 грн) відхилити.

4. Зобов`язати керуючого реструктуризацією боргів боржника включити визнані судом вимоги АТ «Сенс Банк» та понесені витрати по сплаті судового збору за подання заяви про грошові вимоги у розмірі 5368,00 грн. до реєстру вимог кредиторів боржника фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у відповідності до вимог ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складений та підписаний 15.04.2024.

Суддя Т.М. Давченко