ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2024 р. Cправа № 902/1517/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Макогін О.І.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Львівського комунального автотранспортного підприємства № 1, 79066, Львівська область, місто Львів, вулиця Грунтова, будинок 1б, ідентифікаційний код юридичної особи 23884071

до Фізичної особи-підприємця Гапонової Анастасії Павлівни, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення 621 217,07 гривень

за участю представників:

від позивача - адвокат Петришин В.М., згідно ордеру

від відповідача - адвокат Шапошніков І.Б., згідно довіреності

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 12.12.2023 року надійшла позовна заява № 1110/02 від 08.12.2023 (вх. № 1550/23 від 12.12.2023) Львівського комунального автотранспортного підприємства № 1 до Фізичної особи-підприємця Гапонової Анастасії Павлівни про стягнення 621 217,07 гривень, у тому числі 497 432,07 гривень пені та 123 785,00 гривень штрафу, нарахованих внаслідок невиконання відповідачем умов договору про закупівлю товару № 28-Ф від 28.07.2023 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2023 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою суду від 18.12.2023 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №902/1517/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 16.01.2024 року об 11:00 год.

29.12.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 29.12.2023 (вх. № 01-34/12510/23) у якому відповідач заперечив проти заявлених вимог з підстав зазначених у відзиві, позовні вимоги просив задовольнити частково, зменшити розмір штрафних санкції та стягнути з відповідача на користь позивача 42 228,82 гривень.

02.01.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив № б/н від 02.012024 (вх. № 01-34/43/24 від 02.01.2024).

09.01.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 01-34/234/24 від 09.01.2024).

Судове засідання 16.01.2024 не відбулось у зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Вінницької області.

16.01.2024 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № б/н від 15.01.2024 (вх. № 01-34/480/24 від 16.01.2024) із поясненнями по справі та документами на підтвердження викладених обставин.

Ухвалою від 22.01.2024 судом повідомлено сторони про призначення судового засідання у справі на 08.02.2024 року о 12:00 год.

07.02.2024 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № б/н від 07.02.2024 (вх. № 01-34/1400/24 від 07.02.2024) із поясненнями по справі та документами на підтвердження викладених обставин.

Ухвалою суду від 08.02.2024 судом закрито підготовче провадження у справі № 902/1517/23, призначено справу № 902/1517/23 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 05.03.2024 року о 12:00 год.

У судовому засіданні 05.03.2024 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи № 902/1517/23 по суті до 10:00 28 березня 2024 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

20.03.2024 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі № б/н від 20.03.2024 (вх. № 01-34/3051/24).

За наслідком судового засідання 28.03.2024 судом постановлено ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи № 902/1517/23 по суті до 09:30 09 квітня 2024 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

04.04.2024 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі № б/н від 04.04.2024 (вх. № 01-34/3599/24).

На визначену судом дату у судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, у задоволенні позову просив відмовити.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі та орієнтовний час повернення.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення представники сторін не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Суть спору:

Львівське комунальне автотранспортне підприємство № 1 звернулось до Господарського суду Вінницької області із позовом до Фізичної особи-підприємця Гапонової Анастасії Павлівни про стягнення 497 432,07 гривень пені та 123 785,00 гривень штрафу, які в сумі складають 621 217,07 гривень.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Львівським комунальним автотранспортним підприємством № 1 та Фізичною особою-підприємцем Гапоновою Анастасією Павлівною укладено договір про закупівлю товару № 28-Ф від 28.07.2023.

02.08.2023 та 08.09.2023 позивачем було направлено зі своєї електронної адреси на електронну адресу відповідача письмові заявки на поставку товару, товар мав бути поставлений на протязі 5 календарних днів, однак, як зазначено позивачем, товар було поставлено з порушенням строку, визначеного договором №28-Ф від 28.07.2023 та поставлена лише частина замовленого товару

З урахуванням наведеного, постачальнику нараховано неустойку в розмірі 621 217,07 гривень.

Вищевказані обставини стали підставою звернення позивача із відповідним позовом до суду.

У відзиві на позов відповідач підтвердив укладення між сторонами 28.07.2023 договору про закупівлю товару №28-Ф, разом з тим зазначив про допущення помилок при здійсненні нарахування неустойки, неврахування, що день фактичної поставки товару не включається до періоду здійснення нарахування неустойки; надіслання позивачем заявки на адресу відповідача не зі своєї електронної адреси, яка зазначена у державному реєстрі та на офіційному веб-сайті, різниця між фактичною датою поставки та зазначеною датою отримання товару, що на переконання відповідача свідчить про недобросовісність останнього.

Відповідач зазначив, що причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем є об`єктивними (пов`язані із наслідками війни в України, введенням воєнного стану, мобілізаційними заходами, перепонами на кордоні, які пов`язані із посиленням митного контролю та страйками перевізників, враховуючи, що контрагенти відповідача є єдиними виробниками певних товарів), поведінка останнього спрямована на якнайшвидше усунення наслідків та поставки товару у найкоротші строки (станом на дату подання позовної заяви відповідач здійснив поставку 92% товарів, передбачених договором, станом на дату подання відзиву - 96,64% та розраховує на здійснення поставки 100% товарів до 31.12.2023). Також зазначив щодо відсутності завданих збитків позивачу, неспівмірності (64% від ціни договору) розміру штрафних санкцій, врахування як майнових, так і не майнових інтересів сторін та просив, з урахуванням принципів розумності, пропорційності та справедливості, зменшити суму штрафних санкцій на 90% (виходячи із суми неустойки за перерахунком відповідача - 422 288,18 гривень) та стягнути з відповідача 42 228,82 гривень неустойки.

Позивач у відповіді на відзив проти викладеного у відзиві заперечив, зазначив, що договором про закупівлю товару №28-Ф від 28.07.2023 не передбачено з якої електронної адреси позивач має право надсилати заявки на поставку товару, а також необхідності накладення електронного цифрового підпису на заявки, до звернення з позовом до суду від відповідача не надходили застереження щодо отримання ним заявок з електронної адреси чи необхідності накладення на заявки електронного цифрового підпису або необхідності надання доказів, що працівник позивача - Андрій Гринчишин має право надсилати заявки на поставку товару; на підставі отриманих заявок відповідачем здійснювалась поставка товару; відповідач залишив без уваги претензію позивача № 2 від 21.08.2023 вих №786/02, у відповідь на яку міг вказати свої застереження щодо електронної адреси та інших обставин цієї справи.

Щодо дати виконання відповідачем обов`язку з поставки товару позивач зазначив, що електронна накладна 8268 (на яку посилається відповідач) не підтверджує факту відправлення позивачу товару, що зазначений у видатковій накладній № 213 від 11.08.2023, а також не підтверджує факту відправлення будь-якого товару саме за договором №28-Ф, крім цього між сторонами укладено також інші договори поставки, на виконання яких відповідач здійснює поставку товарів, відповідно, накладна 8268 може підтверджувати відправку інших товарів за такими договорами.

Також позивачем зазначено, що ЛК АТП №1 є найбільшим автобусним перевізником в Львівській МТГ, має мобілізаційне завдання з перевезення населення пасажирським автомобільним транспортом в особливий період та своєчасне отримання необхідних товарів за договором №28-Ф впливає на спроможність позивача здійснювати господарську діяльність та виконувати покладені обов`язки під час особливого періоду; приймаючи рішення про участь у тендерній закупівлі та укладаючи договір №28-Ф відповідач усвідомлював асортимент та кількість товару, який підлягає поставці, строки виконання зобов`язання (п. 5.2 договору №28-Ф), тому повинен був розумно оцінити ці обставини з урахуванням виду своєї діяльності та можливості виконання зобов`язання. На думку позивача відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності скрутного майнового становища, неможливості поставки товару, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості цього випадку та невідповідності розміру неустойки (штрафу, пені) наслідкам порушення зобов`язання.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив зазначив, що включивши у договір умову про те, що заявки на поставку товару можуть надсилатись на електронну пошту та не передбачивши адресу відправника та отримувача, а також надіславши заявки на електронну адресу відповідача не із своєї електронної адреси, яка зазначена у державному реєстрі та на офіційному веб-сайті, позивач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із такими діями, поставки товару відповідачем здійснювалась відповідно до додатку №1 до договору незалежно від того, наявні заявки чи ні, наведені у відповіді на відзив доводи позивача на думку відповідача належно не обгрунтовані.

На обгрунтування своїх правових позицій учасниками справи подавалися додаткові пояснення щодо обставин справи та спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

28 липня 2023 року між Львівським комунальним автотранспортним підприємством № 1 звернулось (далі - замовник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Гапоновою Анастасією Павлівною (далі - постачальник, відповідач) було укладено договір про закупівлю товару № 28-Ф (далі - договір), згідно пункту 1.1. якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити апарати для дистилювання, фільтрування чи ректифікації (фільтри повітряні, фільтри паливні, фільтри мастильні для автобусів), а замовник зобов`язався прийняти і оплатити такий товар (т. 1 а.с. 4-6).

Відповідно до пункту 1.2. договору відомості про товар вказані в специфікації до договору.

Згідно з пунктом 5.1. договору поставка всього товару має відбутися до 31.12.2023.

Відповідно до пункту 7.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законом та цим договором.

Згідно з пунктом 7.4. договору постачальник зобов`язується не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання від замовника претензії, сплатити штраф та поставити замовнику товари належної якості.

Відповідно до пункту 7.5. договору сплата пені та/або штрафу не звільняє сторін від виконання зобов`язань за цим договором.

Договір набирає чинності з дня його укладення та діє до 31.12.2023, але завершується не раніше ніж після повного виконання виконавцем умов договору щодо обсягу (кількості) товару, а в частині фінансових зобов`язань - до повного їх виконання сторонами.

28 липня 2023 сторонами договору було погоджено та підписано додаток № 1 до договору - специфікацію (т. 1 а.с. 6), якою погоджено асортимент, одиницю виміру, кількість, країну походження товару, ціну за одиницю, вартість товару, що поставляється на загальну суму 970 700,00 гривень, зокрема: 1. Фільтр повітряний purro PUR-HA0167 90 шт., 1367,00 грн/шт., 2. Фільтр повітряний (вкладиш) purro PUR-HA0168 10 шт., 1089,00 грн/шт., 3. Фільтр паливний тонкої очистки purro PUR-HF0026 90 шт., 483,00 грн/шт., 4. Фільтр паливний(сепаратор) Fleetguard FS19730 200 шт., 791,00 грн/шт., 5. Фільтр масляний purro PUR-HО0001 90 шт., 368,00 грн/шт., 6. Фільтр ГУР Delsa DE408F 10 шт., 345,00 грн/шт., 7. Фільтр вологовідділювача KNORRII 40100F 20 шт., 574 грн/шт., 8. Фільтр масляний АКПП ZF Ecolife ZF4181.298.002 30 шт., 2617,00 грн/шт., 9. Фільтр AdBlue purro PUR НА0153 10шт., 257,00 грн/шт., 10. Фільтр повітряний MSIMF8103 70 шт., 1725,00 грн/шт., 11. Елемент фільтра грубої очистки палива НENGSTH701WK 90шт., 1115,00 грн/шт., 12. Елемент фільтра тонкої очистки палива HENGSTE52KPD36 80шт., 368,00 грн/шт., 13. Елемент масляного фільтра М-FILTERTE628 80шт., 299 грн/шт., 14. Фільтр ГУР Дорожня карта5336-3410190 15шт., 345,00 грн/шт., 15. Елемент фільтруючий системи гідроприводу вентилятора Дорожня карта 260-1017060 10шт., 288 грн/шт., 16. Фільтр повітряний ALFA FILTERAF0167 40шт., 403,00 грн/шт., 17. Фільтр паливний ALFA FILTERAF0167ре 60шт., 345,00 грн/шт., 18. Фільтр сепаратора Fleetguard FS19733 55 шт., 862,00 грн/шт., 19. Фільтр масляний WIX 57521 WIX 50шт., 920,00 грн/шт., 20. Фільтр паливний Sakura SFC7990330B 60шт., 965,00 грн/шт., 21. Фільтр повітряний (комплект) ASHOK(LEYPARTS)x8806400x8806500 9шт., 2070,00 грн/шт., 22. Фільтр масляний ASHOK(LEYPARTS)О-13280 5шт., 103,00 грн/шт., 23. Фільтр паливний сепаратор ASHOK(LEYPARTS) F8835100 8шт., 1040 грн/шт., 24. Фільтр паливний грубої очистки WIX95106E 5шт., 195,00 грн/шт., 25. Фільтр ГУР ASHOK(LEYPARTS)р4200340 5шт., 1379,00 грн/шт.

Договір № 28-Ф та додаток (специфікація) до нього від 28.07.2023 підписані уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплені печатками сторін.

На виконання умов договору позивачем із електронної адреси надіслано на електронну адресу відповідача () наступні заявки (т. 1 а.с. 7-10):

- 02.08.2023 заявку № 713/02 із проханням здійснити поставку товару згідно пункту 5.2. договору згідно наступного переліку товару: 1. Фільтр повітряний purro PUR-HA0167 20шт., 2. Фільтр паливний тонкої очистки purro PUR-HF0026 20шт., 3. Фільтр паливний(сепаратор) Fleetguard FS19730 30шт., 4. Фільтр масляний purro PUR-HО0001 20 шт., 5. Фільтр повітряний MSIMF8103 20 шт., 6. Елемент фільтра грубої очистки палива НENGSTH701WK 20шт., 7. Елемент фільтра тонкої очистки палива HENGSTE52KPD36 20шт., 8. Елемент масляного фільтра М-FILTERTE628 20шт., 9. Елемент фільтруючий системи гідроприводу вентилятора Дорожня карта 260-1017060 10шт., 10. Фільтр повітряний (комплект) ASHOK(LEYPARTS)x8806400x8806500 3шт.;

- 08.09.2023 заявку № 830/02 із проханням здійснити поставку товару згідно пункту 5.2. договору згідно наступного переліку товару: 1. Фільтр повітряний purro PUR-HA0167 70шт., 2. Фільтр повітряний (вкладиш) purro PUR-HA0168 10 шт., 3. Фільтр паливний тонкої очистки purro PUR-HF0026 70 шт., 4. Фільтр паливний(сепаратор) Fleetguard FS19730 170 шт., 5. Фільтр масляний purro PUR-HО0001 70 шт., 6. Фільтр ГУР Delsa DE408F 10 шт., 7. Фільтр вологовідділювача KNORRII 40100F 20 шт., 8. Фільтр масляний АКПП ZF Ecolife ZF4181.298.002 30 шт., 9. Фільтр AdBlue purro PUR НА0153 10шт., 10. Фільтр повітряний MSIMF8103 42 шт., 11. Елемент фільтра грубої очистки палива НENGSTH701WK 70шт., 12. Елемент фільтра тонкої очистки палива HENGSTE52KPD36 60шт., 13. Елемент масляного фільтра М-FILTERTE628 60шт., 14. Фільтр ГУР Дорожня карта5336-3410190 15шт., 15. Фільтр повітряний ALFA FILTERAF0167 40шт., 16. Фільтр паливний ALFA FILTERAF0167ре 60шт., 17. Фільтр сепаратора Fleetguard FS19733 55 шт., 18. Фільтр масляний WIX 57521 WIX 50шт., 19. Фільтр паливний Sakura SFC7990330B 60шт., 20. Фільтр повітряний (комплект) ASHOK (LEYPARTS)x8806400x8806500 6шт., 21. Фільтр масляний ASHOK (LEYPARTS)О-13280 5шт., 22. Фільтр паливний сепаратор ASHOK(LEYPARTS) F8835100 8шт., 23. Фільтр паливний грубої очистки WIX95106E 5шт., 24. Фільтр ГУРASHOK(LEYPARTS)Р4200340 5шт.

Як вбачається із матеріалів справи на виконання умов договору погоджений за специфікацією та замовлений згідно заявок товар відповідачем у період з 09.08.2023 по 25.09.2023 поставлявся згідно наступних видаткових накладних:

- № 205 від 09.08.2023 (Фільтр повітряний purro PUR-HA0167 8 шт., Фільтр паливний тонкої очистки purro PUR- HF0026 2 шт., Фільтр паливний(сепаратор) Fleetguard FS19730 4 шт., Фільтр повітряний MSIMF8103 1 шт., Елемент фільтра грубої очистки палива НENGSTH701WK 16шт., Елемент фільтра тонкої очистки палива HENGSTE52KPD36 20 шт., Елемент масляного фільтра М-FILTERTE628 17 шт.);

- № 213 від 11.08.2023 (Фільтр масляний purro PUR-HО0001 20 шт., Елемент фільтруючий системи гідроприводу вентилятора Дорожня карта 260-1017060 10 шт);

- № 221 від 14.08.2023 (Фільтр повітряний MSIMF8103 10 шт.);

- № 219 від 15.08.2023 (Фільтр паливний тонкої очистки purro PUR- HF0026 18 шт., Фільтр паливний(сепаратор) Fleetguard FS19730 4 шт., Фільтр повітряний purro PUR-HA0167 6 шт., Елемент фільтра грубої очистки палива НENGSTH701WK 4 шт.);

- № 258 від 28.08.2023 (Фільтр повітряний purro PUR-HA0167 4 шт., Фільтр паливний(сепаратор) Fleetguard FS19730 6 шт., Фільтр повітряний MSIMF8103 16 шт.);

- № 263 від 29.08.2023 (Фільтр повітряний purro PUR-HA0167 1 шт., Фільтр повітряний MSIMF8103 1 шт.);

- № 247 від 31.08.2023 (Фільтр повітряний purro PUR-HA0167 1 шт., Елемент масляного фільтра М-FILTERTE628 3 шт., Фільтр паливний(сепаратор) Fleetguard FS19730 16 шт.);

- № 287 від 08.09.2023 (Фільтр повітряний MSIMF8103 13 шт., Фільтр паливний(сепаратор) Fleetguard FS19730 1 шт.);

- № 290 від 11.09.2023 (Фільтр паливний тонкої очистки purro PUR- HF0026 1 шт., Елемент масляного фільтра М-FILTERTE628 1 шт., Елемент фільтра грубої очистки палива НENGSTH701WK 1 шт., Фільтр паливний(сепаратор) Fleetguard FS19730 7 шт.);

- № 298 від 12.09.2023 (Фільтр паливний тонкої очистки purro PUR- HF0026 1 шт., Елемент масляного фільтра М-FILTERTE628 19 шт., Елемент фільтра грубої очистки палива НENGSTH701WK 3 шт., Фільтр масляний purro PUR-HО0001 5 шт.);

- № 309 від 21.09.2023 (Фільтр повітряний purro PUR-HA0167 15 шт., Фільтр повітряний (вкладиш) purro PUR-HA0168 5 шт., Фільтр паливний(сепаратор) Fleetguard FS19730 22 шт., Фільтр масляний purro PUR-HО0001 4 шт., Фільтр вологовідділювача KNORRII 40100F 20 шт., Фільтр масляний АКПП ZF Ecolife ZF4181.298.002 1 шт., Фільтр повітряний MSIMF8103 29 шт., Елемент фільтра грубої очистки палива НENGSTH701WK 34 шт., Елемент фільтра тонкої очистки палива HENGSTE52KPD36 27 шт., Фільтр повітряний ALFA FILTERAF0167 40шт., Фільтр сепаратора Fleetguard FS19733 5 шт., Фільтр масляний WIX 57521 WIX 14 шт., Фільтр повітряний (комплект) ASHOK(LEYPARTS)x8806400x8806500 9шт., Фільтр масляний ASHOK (LEYPARTS)О-13280 5шт., Фільтр ГУР Дорожня карта 5336-3410190 15шт., Фільтр паливний грубої очистки WIX95106E 5шт.);

- № 312 від 21.09.2023 (Фільтр повітряний purro PUR-HA0167 55 шт., Фільтр повітряний (вкладиш) purro PUR-HA0168 5 шт., Фільтр масляний purro PUR-HО0001 61 шт., Елемент фільтра грубої очистки палива НENGSTH701WK 32 шт., Елемент фільтра тонкої очистки палива HENGSTE52KPD36 33 шт.);

- № 317 від 25.09.2023 (Фільтр ГУРASHOK(LEYPARTS)р4200340 5шт., Фільтр масляний WIX 57521 WIX 1 шт.);

- № 328 від 25.09.2023 (Фільтр паливний ALFA FILTERAF0167ре 16шт.).

Вказані видаткові накладні спільно підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплені печатками сторін.

Відповідачем виставлено позивачу рахунки на оплату поставленого за договором товару (т.1 а.с.25-38).

У зв`язку із недотриманням відповідачем строку поставки товару позивачем пред`явлена вимога про стягнення з відповідача неустойки нарахованої на підставі пункту 7.2. договору у розмірі 621 217,07 гривень (497 432,07 гривень пені та 123 785,00 гривень штрафу).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача внаслідок неналежного (несвоєчасного) виконання зобов`язання з поставки товару за договором про закупівлю товару № 28-Ф від 28.07.2023 пені у розмірі 497 432,07 гривень та 123 785,00 гривень штрафу.

Причиною виникнення спору у цій справі стало питання щодо наявності або відсутності підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення поставки товару.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно частин 1-3 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Положеннями статті 181 ГК України визначено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між cторонами договір є договором поставки, правовідносини за яким врегульовано відповідними положеннями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

За змістом частини 1 статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Як передбачено пунктом 2 частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Матеріалами справи підтверджено укладення між Львівським комунальним автотранспортним підприємством № 1 та Фізичною особою-підприємцем Гапоновою Анастасією Павлівною договору про закупівлю товару № 28-Ф від 28.07.2023. Сторонами укладення вказаного договору та додатку до нього (специфікація) не заперечується.

Договір, додаток (специфікація), яка є його навід`ємною частиною підписані уповноваженими представниками позивача, відповідача та скріплено їх печатками.

Відповідачем не спростовано дійсності цього договору, а також не надано доказів відмови від договору будь - якою із сторін або його розірвання за взаємною згодою сторін договору, тощо.

Пунктом 5.2. договору сторони погодили, що поставка товару здійснюється партіями. Термін поставки кожної партії товару, після отримання постачальником письмової заявки від замовника (в тому числі надісланої факсом, на електронну скриньку постачальника) не може перевищувати 5 (п`яти) календарних днів. Обсяг поставки кожної партії товару визначається в заявці замовника. За письмовим погодженням замовника, окрема партія товару може бути поставлена у інші узгоджені сторонами строки.

Судом встановлено, що заявки № 713/02 від 02.08.2023 та № 830/02 від 08.09.2023 позивачем надіслано 02.08.2023 та 08.09.2023 із електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну адресу .

Представником відповідача у судовому засіданні підтверджено належність вказаної електронної адреси () відповідачу, вказана електронна адреса зазначена також у документах щодо участі відповідача у закупівлі (т. 1 а.с. 162), а також у процесуальних заявах наданих відповідачем до суду.

Також відповідачем у грудні 2023, лютому 2024 надіслано рахунки на оплату поставленого товару за договором із вказаної електронної адреси () та адресу відповідача (т. 1 а.с. 160, 161).

З огляду на викладене доводи відповідача щодо надіслання позивачем заявок не з офіційної електронної адреси судом відхиляються.

У вказаних заявках зазначено всі реквізити позивача (назва, адреса згідно договору, номер договору), вказано замовлення на отримання товару за договором, наявний підпис керівника позивача та реквізити відповідача. Відповідач отримав вказані заявки за своєю електронною адресою, однак доказів надіслання позивачу будь-яких заперечень, зауважень щодо вказаних заявок у дати отримання заявок або ж інший строк, доказів погодження сторонами інших строків поставки суду не надав.

Крім того 28.08.2023 позивачем із електронної адреси було надіслано на електронну адресу відповідача претензію у якій зокрема зазначено про надіслання відповідачу заявки № 713/02 на електронну скриньку відповідача, поставку товару на протязі 5 днів з дати заявки на яку відповідач відповіді чи заперечень не надав (т. 1 а.с. 39, 159).

Таким чином, на переконання суду позивачем дотримано умови договору щодо надіслання на електронну скриньку постачальника письмової заявки від замовника 02.08.2023 та 08.09.2023.

За умовами пункту 5.4. договору право власності на товар та можливі ризики втрати або пошкодження товару переходять від постачальника до замовника після підписання сторонами видаткової накладної або акту приймання-передачі товару.

Згідно з пунктом 5.5. договору факт поставки товару підтверджується підписаною сторонами видатковою (товарно-транспортною) накладною або актом приймання-передачі товару.

Щодо зауважень відповідача щодо дат поставки товару суд враховує таке.

Відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні вимоги до складання первинного документа містяться і у пункті 2.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 №88 (далі Положення). Пунктом 2.4 Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.3 Положення).

Як встановлено судом наявні у справі видаткові накладні № 205 від 09.08.2023, № 213 від 11.08.2023, № 221 від 14.08.2023, № 219 від 15.08.2023, № 258 від 28.08.2023, № 263 від 29.08.2023, № 247 від 31.08.2023, № 287 від 08.09.2023, № 290 від 11.09.2023, № 298 від 12.09.2023, № 309 від 21.09.2023, № 312 від 21.09.2023, № 317 від 25.09.2023, № 328 від 25.09.2023 містять назву документа (форми), дату складання, найменування товару, його ціну, реквізити сторін, а також підпис і печатку сторін про прийняття саме такого товару і в тій кількості, що була визначена відповідачем у видатковій накладній, що в свою чергу підтверджує факт передачі позивачу товару відповідачем у визначені у накладних дати. Вказані видаткові накладні є первинними документами щодо господарської операції з поставки відповідачем товару позивачу за договором № 28-Ф від 28.07.2023.

За умовами пункту 5.2. договору товар повинен бути поставлений замовнику протягом 5 (п`яти) календарних днів після отримання постачальником письмової заявки від замовника надісланої на електронну скриньку постачальника.

З урахуванням надіслання на електронну скриньку постачальника замовником 02.08.2023 заявки № 713/02 від 02.08.2023 та 08.09.2023 заявки № 830/02 від 08.09.2023, поставка товару за договором мала бути здійснена відповідачем з урахуванням положень статей 252, 253, 254 ЦК України до 07.08.2023 та до 13.09.2023 відповідно.

Разом з тим, поставка товару згідно заявки № 713/02 від 02.08.2023 за позиціями 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8 відбулась 09.08.2023, за позицією 4, 9 - 11.08.2023, за позицією 10 - 21.09.2023; згідно заявки № 830/02 від 08.09.2023 за позиціями 3, 6, 9, 13, 19, 22 існувала заборгованість з поставки товару станом на 14.09.2023 у кількості 68, 10, 10, 40, 60, 8 одиниць товару відповідно, згідно позицій 1, 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 14, 15, 17, 18, 20, 21, 23 поставка товару відбулась 21.09.2023, за позиціями 16, 24 - 25.09.2023.

Тобто відповідачем допущено порушення строку виконання зобов`язання з поставки товару встановленого умовами договору, що підтверджується видатковими накладними (т.1 а.с. 11-24).

Згідно з частиною першою статті 202 ГК України та статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, замовником свої зобов`язання за договором виконано належним чином, в той же час відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної поставки товару належним чином не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні зобов`язання з поставки товару.

Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором щодо своєчасної поставки товару, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено умови договору поставки в частині своєчасної поставки товару.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень статей 546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

У свою чергу, статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. договору сторонами визначено, що за порушення строків поставки товару або недопоставку товару постачальник сплачує замовнику пеню в розмірі 3 відсотків вартості товару, поставку якого прострочено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки товару понад п`ять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості товару, поставку якого прострочено.

Як вбачається із матеріалів справи поставка товару за договором мала бути здійснена відповідачем з урахуванням надіслання заявки замовником постачальника, положень 5.2. договору та положень статей 252, 253, 254 ЦК України згідно заявки № 713/02 від 02.08.2023 - до 07.08.2023 та згідно заявки № 830/02 від 08.09.2023 - до 13.09.2023.

Таким чином, прострочення з виконання зобов`язання з поставки товару виникло згідно заявки № 713/02 від 02.08.2023 - з 08.08.2023 та згідно заявки № 830/02 від 08.09.2023 - з 14.09.2023.

Разом з тим, станом на 08.08.2023 та станом на 14.09.2023 зобов`язання з поставки товару за вказаними заявками у повному обсязі відповідачем не були виконані.

Зокрема за заявкою № 713/02 від 02.08.2023 станом на 08.08.2023 існувала заборгованість з поставки товару за позицією 1 у кількості 20 одиниць товару, зобов`язання з поставки товару з урахування поставок 09.08.2023, 15.08.2023, 28.08.2023, 29.08.2023 та 31.08.2023 повністю виконано 31.08.2023; за позицією 2 станом на 08.08.2023 існувала заборгованість з поставки 20 одиниць товару (далі - шт.), яке було виконано з урахуванням поставок 09.08.2023, 15.08.2023; за позицією 3 станом на 08.08.2023 - 30 шт., виконано за поставками 09.08.2023, 15.08.2023, 28.08.2023, 31.08.2023; за позицією 4 - станом на 08.08.2023 - 20 шт., виконано за поставою 11.08.2023; за позицією 5 станом на 08.08.2023 - 20 шт., виконано за поставками 09.08.2023, 14.08.2023, 28.08.2023; за позицією 6 станом на 08.08.2023 - 20 шт., виконано за поставками 09.08.2023, 15.08.2023; за позицією 7 станом на 08.08.2023 - 20 шт., виконано за поставкою 09.08.2023; за позицією 8 станом на 08.08.2023 - 20 шт., виконано за поставками 09.08.2023, 31.08.2023; за позицією 9 станом на 08.08.2023 - 10 шт., виконано за поставкою 11.08.2023; за позицією 10 станом на 08.08.2023 - 3 шт., виконано за поставкою 21.09.2023.

У свою чергу, за заявкою № 830/02 від 08.09.2023 станом на 14.09.2023 існувала заборгованість з поставки товару за позицією 1 у кількості 70 одиниць товару, зобов`язання з поставки товару з урахування поставки 21.09.2023 повністю виконано 21.09.2023; за позицією 2 станом на 14.09.2023 - 10 шт., виконано за поставкою 21.09.2023; за позицією 3 станом на 14.09.2023 - 68 шт., станом на 04.10.2023 зобов`язання з поставки не було виконано; за позицією 4 станом на 14.09.2023 - 162 шт., виконано частково за поставкою 21.09.2023, станом на 04.10.2023 зобов`язання з поставки 140 шт. не було виконано; за позицією 5 станом на 14.09.2023 - 65 шт., виконано за поставкою 21.09.2023; за позицією 6 станом на 14.09.2023 - 10 шт., станом на 04.10.2023 зобов`язання з поставки не було виконано; за позицією 7 станом на 14.09.2023 - 20 шт., виконано за поставкою 21.09.2023; за позицією 8 станом на 14.09.2023 - 30 шт., виконано частково за поставкою 21.09.2023, станом на 04.10.2023 зобов`язання з поставки 29 шт. не було виконано; за позицією 9 станом на 14.09.2023 - 10 шт., станом на 04.10.2023 зобов`язання з поставки не було виконано; за позицією 10 станом на 14.09.2023 - 29 шт., виконано за поставкою 21.09.2023; за позицією 11 станом на 14.09.2023 - 66 шт., виконано за поставкою 21.09.2023; за позицією 12 станом на 14.09.2023 - 60 шт., виконано за поставкою 21.09.2023; за позицією 13 станом на 14.09.2023 - 40 шт., станом на 04.10.2023 зобов`язання з поставки 40 шт. не було виконано; за позицією 14 станом на 14.09.2023 - 15 шт., виконано за поставкою 21.09.2023; за позицією 15 станом на 14.09.2023 - 40 шт., виконано за поставкою 21.09.2023; за позицією 16 станом на 14.09.2023 - 60 шт., виконано частково за поставкою 25.09.2023, станом на 04.10.2023 зобов`язання з поставки 44 шт. не було виконано; за позицією 17 станом на 14.09.2023 - 55 шт., виконано частково за поставкою 21.09.2023, станом на 04.10.2023 зобов`язання з поставки 50 шт. не було виконано; за позицією 18 станом на 14.09.2023 - 50 шт., виконано частково за поставкою 21.09.2023, станом на 04.10.2023 зобов`язання з поставки 35 шт. не було виконано; за позицією 19 станом на 14.09.2023 - 60 шт., станом на 04.10.2023 зобов`язання з поставки не було виконано; за позицією 20 станом на 14.09.2023 - 6 шт., виконано за поставкою 21.09.2023; за позицією 21 станом на 14.09.2023 - 5 шт., виконано за поставкою 21.09.2023; за позицією 22 станом на 14.09.2023 - 8 шт., станом на 04.10.2023 зобов`язання з поставки не було виконано; за позицією 23 станом на 14.09.2023 - 5 шт., виконано за поставкою 21.09.2023; за позицією 24 станом на 14.09.2023 - 5 шт., виконано за поставкою 25.09.2023.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, вимога про стягнення пені відповідає чинному законодавству, положенням договору та заявлена правомірно.

Як вбачається із розрахунку неустойки здійсненого позивачем, розрахунок здійснено від вартості несвоєчасно поставленого товару у розмірі 3% вартості товару за кожний день прострочення за кожною заявкою та за кожною позицією товару окремо.

Загальна сума нарахованої позивачем пені складає 497 432,07 гривень.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені, з урахуванням положень статей 252, 253, 254 ЦК України, зменшення заборгованості з поставки товару та з урахуванням, що день фактичної поставки товару не входить до періоду розрахунку у період часу, за який здійснено нарахування пені, суд дійшов висновку, що сума пені складає 373 722,78 гривень.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є обгрунтованими в сумі 373 722,78 гривень.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 123 709,29 гривень слід відмовити у зв`язку із безпідставністю заявлених вимог у цій частині.

Сторони також погодили у пункті 5.2. договору, що у разі прострочення поставки товару понад п`ять днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків вартості товару, поставку якого прострочено.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару більше ніж на 5 днів, вимога про стягнення штрафу у розмірі 10% від суми несвоєчасно поставленого товару відповідає чинному законодавству, положенням договору та заявлена правомірно.

Судом також взято до уваги, що положеннями частини другої статті 231 ГК України передбачена можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення зобов`язання.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу, суд дійшов висновку, що сума штрафу розрахована невірно, без урахування, що штраф може бути нарахований лише один раз на вартість простроченого понад 5 днів зобов`язання з поставки товару.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми штрафу, суд дійшов висновку, що сума штрафу складає 85 758,70 гривень.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу є обгрунтованими в сумі 85 758,70 гривень.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 38 026,30 гривень слід відмовити у зв`язку із безпідставністю заявлених вимог у цій частині.

У відзиві на позов відповідач з посиланням на приписи статей 551 ЦК України, 233 ГК України клопотав про зменшення штрафних санкцій на 90%, виходячи із розрахованої відповідачем суми штрафних санкцій. Позивач заперечив проти вказаного клопотання з підстав зазначених у відповіді на відзив.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зменшення суми пені та штрафу, що підлягають стягненню з урахуванням заявленого відповідачем клопотання та обставин справи, суд враховує таке.

Відповідно до частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно вимог статті 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

При цьому, слід враховувати, що правила статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Чинним законодавством не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій. При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 ЦК України та 233 ГК України, неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі № 910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19.

Згідно частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру пені та штрафу, що підлягають стягненню з боржника за прострочення виконання зобов`язання, суд звертається до правових висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року під час розгляду справи № 902/417/18.

У пунктах 8.20.-8.22 цієї постанови Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

У пунктах 8.33, 8.35.-8.36 цієї постанови зазначено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

У пункті 8.38. цієї постанови зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Суду у справі "Олюджіч проти Хорватії" від 05.02.2009, заява № 22330/05).

Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення Суду у справах "Мала проти України" від 03.07.2014, заява № 4436/07, "Богатова проти України" від 07.10.2010, заява № 5231/04).

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки, судом враховано ступінь виконання зобов`язань за укладеним договором та те, що відповідачем здійснено поставку товару за договором у повному обсязі, позивачем не надано доказів наявності негативних наслідків порушення зобов`язання, у тому числі збитків у зв`язку з простроченням поставки товару та їх розміру.

Щодо клопотання відповідача про зменшення нарахованих штрафних санкцій до 90% суд звертає увагу, що зменшення розміру штрафних санкцій на 90% нівелюватиме саме значення неустойки як компенсації за порушення строку виконання зобов`язання та порушуватиме справедливий баланс інтересів сторін у спірних правовідносинах. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 04.02.2020 у справі №918/116/19,від 15.06.2022 у справі №922/2141/21.

Також суд зауважує, що здійснивши перерахунок штрафних санкцій суд дійшов висновку про правомірність заявленої неустойки у розмірі 459 481,48 гривень (373 722,78 гривень пені та 85 758,70 гривень штрафу), а не у розмірі зазначеній відповідачем.

Враховуючи у сукупності встановлені судом обставини та докази, які містяться у матеріалах справи, з урахуванням засад справедливості, добросовісності, розумності та пропорційності, суд вважає за можливе клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій задовольнити частково та зменшити розмір пені та штрафу, що підлягають стягненню з відповідача на 50%, що є співмірним у контексті балансу інтересів сторін та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін спору.

Приймаючи до уваги, що судом визнано обгрунтованим нарахування неустойки в сумі 459 481,48 гривень (373 722,78 гривень пені та 85 758,70 гривень штрафу), з урахуванням зменшення розміру неустойки на 50%, стягненню з відповідача підлягає неустойка в сумі 229 740,74 гривень (186 861,39 гривень пені та 42 879,35 гривень штрафу), у стягненні решти неустойки слід відмовити з підстав її зменшення судом.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 186 861,39 гривень пені та 42 879,35 гривень штрафу, в іншій частині позову слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат судом враховано таке.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжного документа № 3414 від 07.12.2023 сплачено судовий збір у розмірі 9 318,27 гривень.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В частині зменшення судом суми неустойки витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача у повному обсязі відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України, так як спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Згідно пункту 4.3. постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 (яка хоча і стосується попередньої редакції ГПК України та наразі є чинною) у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені частково, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6 891,79 гривень покладаються на відповідача, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 426,47 гривень слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гапонової Анастасії Павлівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Львівського комунального автотранспортного підприємства № 1 (79066, Львівська область, місто Львів, вулиця Грунтова, будинок 1б, ідентифікаційний код юридичної особи 23884071) 229 740,74 гривень (двісті двадцять дев`ять тисяч сімсот сорок гривень, 74 копійки) заборгованості, у тому числі 186 861,39 гривень пені, 42 879,35 гривень штрафу та 6 891,79 гривень (шість тисяч вісімсот дев`яносто одну гривню, 79 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 310 570,68 гривень пені та 80 905,65 гривень штрафу відмовити.

5. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 426,47 гривень покласти на позивача.

6. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Примірник рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Повний текст рішення складено 19 квітня 2024 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3 - сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.