ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Справа № 925/44/24

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Ібрагімова Є.Р.,

за участі представників сторін:

від позивача - Уланівський С.Є. - адвокат,

від відповідача - представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІБІС",

м. Дніпро

до товариства з обмеженою відповідальністю "ДЗЕНЗЕЛІВСЬКЕ",

с. Іваньки, Уманського району, Черкаської області

про стягнення 907 329 грн. 24 коп.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "ПРІБІС" до товариства з обмеженою відповідальністю "ДЗЕНЗЕЛІВСЬКЕ" про стягнення з відповідача боргу, а саме: 774 900 грн. 92 коп. - основного боргу, 95 680 грн. 09 коп. - штрафу, 33 720 грн. 12 коп. - пені та 3 028 грн. 11 коп. - 3% річних, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки товару №41212-150923-2 від 15 вересня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 15 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 год. 30 хв. 15 лютого 2024 року.

Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року відкладено підготовче засідання на 10 год. 30 хв. 14 березня 2024 року.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 14 березня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 12 год. 00 хв. 11 квітня 2024 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 11 квітня 2024 року, суд оголосив перерву до 11 год. 00 хв. 22 квітня 2024 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відзиву на позовну заяву відповідач не надав, своїм правом на захист товариство не скористалося.

В судовому засіданні, яке відбулося 22 квітня 2024 року згідно з ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/44/24.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що на підставі договору поставки товару №41212-150923-2 від 15 вересня 2023 року поставив відповідачу товар на умовах визначених цим договором, проте зобов`язання щодо оплати придбаного товару відповідач виконав частково, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 774 900 грн. 92 коп. боргу, 3 028 грн. 11 коп. - 3% річних, а також неустойку (33 720 грн. 12 коп. - пені та 95 680 грн. 09 коп. - штрафу).

Судом встановлено, що 15 вересня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ПРІБІС" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ДЗЕНЗЕЛІВСЬКЕ" (покупець) було укладено договір поставки №41212-150923-2.

Відповідно до п. 1.1. вищевказаного договору постачальник зобов`язався передати у власність добриво азотно-фосфорно-калійне Suprofos 12 NPK (S) 4-12-12 (25), партіями згідно специфікацій, які є невід`ємною частиною договору,

а покупець - прийняти і оплатити товар.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 2.1. договору поставки найменування товару, код УКТ ЗЕД, одиниці виміру, кількість товару та ціна, вид упаковки, умови (базис) поставки зазначається у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору.

15 вересня 2023 року сторонами підписано Специфікацію №1 до договору поставки №41212-150923-2 від 15 вересня 2023 року на поставку товару, а саме: добриво азотно-фосфорно-калійне Suprofos 12 NPK (S) 4-12-12 (25) у кількості 46 т, загальною вартістю з ПДВ 956 800, 92 грн.

Строк поставки товару 15 вересня включно (п. 4 Специфікації №1).

Відповідно до п. 3.1. договору поставки постачальник здійснює поставку покупцю товару (частини), зазначеного у Специфікації, вільного від будь-яких прав та вимог третіх осіб протягом строку дії договору на умовах поставки, зазначених в Специфікації, згідно ІНКОТЕРМС Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакція 2020 року).

Відповідно до п. 3.2. договору поставка товару, зазначеного у кожній окремій Специфікації, відбувається на підставі заявок покупця, які надаються постачальнику в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до п. 3.5 договору заявка покупця є невід`ємною частиною договору і документом, що підтверджує наміри покупця у отриманні партії товару, зазначеного у кожній окремій Специфікації.

Відповідно до п. 5.3 договору поставки покупець здійснює оплату за товар частинами на підставі виставленого постачальником рахунку (ів) у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника до 15 листопада 2023 року включно за наступний графіком:

136 686,00 грн. - 02 жовтня 2023 року;

136 686,00 грн. - 09 жовтня 2023 року;

136 686,00 грн. - 16 жовтня 2023 року;

136 686,00 грн. - 23 жовтня 2023 року;

136 686,00 грн. - 30 жовтня 2023 року;

136 686,00 грн. - 06 листопада 2023 року;

136 684,92 грн. - 15 листопада 2023 року.

Позивачем було виставлено рахунок №200 від 15 вересня 2023 року на суму 956 800,92 грн., в тому числі ПДВ 20%, який отримано відповідачем 15 вересня 2023 року.

На виконання умов вищезазначеного договору позивач поставив відповідачу добриво азотно-фосфорно-калійне Suprofos 12 NPK (S) 4-12-12 (25) на загальну суму 956 800,92 грн., в тому числі ПДВ 20%, що підтверджується копіями:

- видаткової накладної № 261 від 15 вересня 2023 року;

- товарно-транспортної накладної №261-1 від 15 вересня 2023 року;

- товарно-транспортної накладної №261-2 від 15 вересня 2023 року.

Водночас, відповідачем було сплачено позивачу 16 листопада 2023 року 81 900 грн. 00 коп. та 100 000 грн. 00 коп. - 22 листопада 2023 року, що підтверджується копіями банківських виписок з рахунку.

В зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення 774 900 грн. 92 коп. боргу.

Матеріалами справи підтверджується, що з метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією вих. 2911-1 від 29 листопада 2023 року в якій запропонував у п`ятиденний строк від дня отримання даної претензії сплатити позивачу суму простроченої заборгованості за договором поставки товару №41212-150923-2 від 15 вересня 2023 року в розмірі 774 900,92 грн. та штраф у розмірі 95 680,09 грн. на банківські реквізити позивача, вказані у договорі.

Претензію отримано відповідачем 18 грудня 2023 року, що підтверджено роздруківкою інформації із сервісу Вчасно.

Також вказана претензія була направлена 29 листопада 2023 року з електронної скриньки позивача на електронну скриньку відповідача , які вказані в договорі, як адреси електронної пошти сторін, що підтверджується роздруківкою з електронної скриньки .

Однак, відповідач борг не сплатив, відповіді на претензію не надав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, умовами договору передбачена розстрочка оплати вартості поставленого товару. Останній строк оплати - 15 листопада 2023 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного та повного виконання на підставі умов договору розрахунку з позивачем за поставлений товар.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином борг в розмірі 774 900 грн. 92 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 028 грн. 11 коп. - 3% річних, нарахованих за період з 03 жовтня 2023 року по 07 грудня 2023 року на суму боргу з урахуванням часткової оплати товару.

Перевіривши нарахування 3% річних, судом встановлено, що розмір 3% річних за вищевказаний період складає 2 854 грн. 02 коп.

В зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню 2 854 грн. 02 коп. 3% річних, а в решті вимог про стягнення річних слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п. 6.7. договору поставки в разі порушення строків оплати по договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 33 720 грн. 12 коп. - пені, нарахованої за період з 03 жовтня 2023 року по 07 грудня 2023 року.

Враховуючи період прострочення та суму боргу судом встановлено, що пеню нараховано в меншому розмірі, проте, позивач самостійно визначив зміст своїх позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню 33 720 грн. 12 коп. - пені.

Умовами договору (п. 5.3) передбачено, що у разі порушення строків оплати по договору більше ніж на 14 календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 95 680 грн. 09 коп. штрафу.

Як вже зазначалося вище відповідач 16 листопада 2023 року сплатив позивачу 81 900 грн. 00 коп. та 22 листопада 2023 року 100 000 грн. 00 коп.

Отже, з урахуванням умов договору сума простроченого платежу більше ніж на 14 календарних днів становить 774 900 грн. 92 коп., а тому розмір штрафу становить 77 490, 10 грн.

В решті позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

18 квітня 2024 року до суду від позивача надійшла заява про стягнення з відповідача 20 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат враховується наступне:

розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

07 грудня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ПРІБІС" та адвокатським об`єднанням "Клименко і партнери" було укладено договір про надання правничої допомоги.

Додатковою угодою №3 від 16 квітня 2024 року сторони узгодили, що за надані послуги (правничу допомогу) у судовій справі №925/44/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІБІС" до товариства з обмеженою відповідальністю "ДЗЕНЗЕЛІВСЬКЕ" про стягнення заборгованості за договором поставки №41212- 150923-2 від 15 вересня 2023 року, яка розглядається Господарським судом Черкаської області, що включає в себе підготовку позовної заяви, підписання та подання позовної заяви з додатками до господарського суду, представництво адвокатами об`єднання інтересів клієнта у судових засіданнях в господарському суді першої інстанції, підготовку та подання до суду всіх необхідних процесуальних документів та вчинення інших необхідних процесуальних дій, які виникнуть в процесі розгляду господарським судом першої інстанції вказаної справи, клієнт виплачує об`єднанню фіксований гонорар у розмірі 20 000 грн. 00 коп. шляхом оплати на поточний рахунок об`єднання, вказаний у цьому договорі, у строк не пізніше ніж 20 робочих днів з моменту набуття законної сили рішенням Господарського суду Черкаської області у справі №925/44/24.

Згідно акту здачі - приймання наданих послуг №ОА-00002 від 17 квітня 2024 року позивачу було надано наступні послуги:

підготовка, підписання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості за договором поставки №41212-150923-2 від 15 вересня 2023 року та додатків до неї;

представництво адвокатом об`єднання інтересів замовника у справі №925/44/24 у підготовчому судовому засіданні 14 березня 2024 року;

представництво адвокатом об`єднання інтересів замовника у справі №925/44/24 у судовому засіданні 11 квітня 2024 року;

представництво адвокатом об`єднання інтересів замовника у справі №925/44/24 у судовому засіданні, що відбудеться 22 квітня 2024 року або в іншу дату, у разі його відкладення.

Всього загальна вартість наданих послуг складає 20 000 грн. 00 коп.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).

При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина 4 ст. 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis рішення ЄСПЛ у справі "East/West" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West., заява № 19336/04, § 268)).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від відповідача не надходило до суду жодних заяв (заперечень) щодо неспівмірності витрат позивача на послуги адвоката, а також не надходило клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача, а тому вказані витрати підлягають розподілу між сторонами в порядку ч.4 ст.129 ГПК України.

Крім того матеріали справи не містять доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності із значенням справи для позивача, а загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором, не виходить за розумні межі розміру гонорару адвоката.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню 19 596 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ДЗЕНЗЕЛІВСЬКЕ", вул. Соборна,3, с. Іваньки, Уманського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 32837429 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІБІС", вул. Новобудівельна, 5-А, м. Дніпро, ідентифікаційний код 40728265 - 774 900 грн. 92 коп. - боргу, 77 490 грн. 10 коп. - штрафу, 33 720 грн. 12 коп. - пені, 2 854 грн. 02 коп. - 3% річних, 13 335 грн. 02 коп. судового збору та 19 596 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті вимог - в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 23 квітня 2024 року.

Суддя А.В.Васянович