cправа № 922/2824/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С.,
секретар судового засідання - Корнієнко О. В.,
за участю представників:
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чаплинка» - не з`явився,
Фізичної особи - підприємця
Гладушевської Тетяни Володимирівни - Трофименка Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Чаплинка»
про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 922/2824/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чаплинка»
до Фізичної особи - підприємця Гладушевської Тетяни Володимирівни
про стягнення коштів та усунення перешкод у реалізації права власності на нерухоме майно,
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2024 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гладушевської Тетяни Володимирівни (далі - ФОП Гладушевська Т. В.) залишено без задоволення; постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у справі № 922/2824/23 залишено без змін.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Чаплинка» (далі - ТОВ «Чаплинка») у відзиві на касаційну скаргу надало орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 33 000,00 грн.
26.03.2024 до Верховного Суду надійшла заява ТОВ «Чаплинка» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 33 000,00 грн та докази на їх підтвердження.
27.03.2024 до Верховного Суду надійшло клопотання ТОВ «Чаплинка» про приєднання до заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу документа - детального опису робіт, який відповідно до акту від 26.03.2024 № 32.1-13/198, складеного начальником відділу Верховного Суду, був відсутній у додатках при надходженні заяви до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.04.2024 призначено до розгляду заяву ТОВ «Чаплинка» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 922/2824/23 у відкритому судовому засіданні на 10.04.2024.
ФОП Гладушевська Т. В. подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, у якому просила у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на те, що позивачем у позовній заяві та інших заявах по суті спору не було визначено попереднього розрахунку суми судових витрат. Одночасно ФОП Гладушевська Т. В. заявила про неспівмірність витрат, заявлених позивачем, з наданими адвокатом послугами у суді касаційної інстанції.
ТОВ «Чаплинка» у судове засідання свого представника не направило.
Відповідно до частини 1 статті 301 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.
Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.
Ураховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення ТОВ «Чаплинка» ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, подання ТОВ «Чаплинка» клопотання про розгляд заяви без участі її представника, а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за відсутності представника ТОВ «Чаплинка».
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ФОП Гладушевська Т. В., дослідивши наведені у заяві доводи та заперечення проти нього, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 1 статті 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин 5 та 6 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Загальне правило розподілу судових витрат, визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.
Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічні висновки викладено в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні положень Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Аналогічні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Як свідчать матеріали справи, 04.03.2024 між ТОВ «Чаплинка» (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Макаренко О. А. (далі - ФОП Макаренко О. А., виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг № 04/03-24 (далі - договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок надання юридичних послуг замовнику на умовах цієї угоди (пункт 1.1).
Юридичні послуги, які надаються замовнику, складаються з правової допомоги по вивченню матеріалів касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у справі № 922/2824/23, практики Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у орендних правовідносинах та підготовці і поданні до касаційного суду відзиву на касаційну скаргу, а також з представництва інтересів у суді касаційної інстанції з питань оскарження вищезгаданого судового рішення у справі № 922/2824/23 в касаційному порядку (пункт 1.2 договору).
Відповідно до пункту 3.2 договору за надання виконавцем юридичних послуг замовник сплачує виконавцеві грошову винагороду не пізніше 5 календарних днів з моменту виставлення рахунку фактури. Вартість послуг виконавця складає 33 000,00 грн за підготовку та подання відзиву на касаційну скаргу. За участь у судових засіданнях в суді касаційної інстанції грошова винагорода виконавця складає 3 000,00 грн за одне судове засідання. Загальна вартість послуг визначається в акті здачі-прийняття виконаних робіт.
За результатами виконання договору сторони складають акт здачі-прийняття виконаних робіт. У акті здачі-прийняття виконаних робіт виконавець зазначає перелік наданих послуг та виконаних робіт за договором а також вартість виконаних робіт (пункт 3.2 договору).
У пункті 4.2 договору зазначено, що виконавець є адвокатом згідно свідоцтва № 837.
У матеріалах справи також наявний ордер серії АХ № 1172727 від 04.03.2024, який підтверджує повноваження Макаренко О. А. на представництво інтересів ТОВ «Чаплинка» у суді касаційної інстанції.
Одночасно представництво інтересів ТОВ «Чаплинка» у суді касаційної інстанції здійснював адвокат Макаренко О. М. на підставі довіреності, виданої ТОВ «Чаплинка» 06.03.2024, та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність від 18.04.2007 № 547.
Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Макаренко О. М. брав участь у судовому засіданні у суді касаційної інстанції 27.03.2024.
ТОВ «Чаплинка» у відзиві на касаційну скаргу ФОП Гладушевської Т. В., поданому адвокатом Макаренко О. А., навело орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 33 000,00 грн.
Подавши заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 33 000,00 грн, ТОВ «Чаплинка» надало і докази на їх підтвердження, а саме: детальний опис робіт у справі № 922/2824/23 від 26.03.2024, рахунок фактуру від 11.03.2024 № 4/03-24 на суму 33 000,00 грн, детальний опис робіт, здійснених адвокатом у справі № 922/2824/23 від 26.03.2024, акт приймання-передачі наданих юридичних послуг від 26.03.2024, платіжну інструкцію від 11.03.2024 на суму 33 000,00 грн.
Відповідно до акту приймання-передачі наданих юридичних послуг від 26.03.2024, складеного між ТОВ «Чаплинка» та ФОП Макаренко О. А., вартість виконаних юридичних робіт та наданих юридичних послуг складає 33 000,00 грн.
Як вбачається з сукупності наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції, заявлені ТОВ «Чаплинка» витрати у розмірі 33 000, 00 грн - це вартість наданих адвокатом Макаренко О. А. послуг за підготовку та подання відзиву на касаційну скаргу, що також передбачено умовами договору про надання юридичних послуг.
Наведеними вище доказами доведено, що відзив на касаційну скаргу ФОП Гладушевської Т. В. від імені позивача - ТОВ «Чаплинка» було підготовлено та подано адвокатом Макаренко О. А.
Зазначене спростовує доводи відповідача про те, що витрати на оплату послуг ФОП Макаренко О. А., яка є адвокатом, не є витратами на професійну правничу допомогу.
Заперечуючи проти задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, ФОП Гладушевська Т. В. також послалась на те, що позивачем у позовній заяві та інших заявах по суті спору не було визначено попереднього розрахунку суми судових витрат.
Такі запереченні відповідача суд касаційної інстанції не бере до уваги, оскільки відповідно до положень частини 1 статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції касаційний розгляд здійснюється за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.
А з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Чаплинка» про намір стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу було заявлено у відзиві на касаційну скаргу, тобто було дотримано встановлений ГПК України порядок.
Наведене спростовує доводи ФОП Гладушевської Т. В. про те, що позивачем у позовній заяві та інших заявах по суті спору, не було визначено попереднього розрахунку суми судових витрат.
У зв`язку з зазначеним суд касаційної інстанції не приймає до уваги посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 та постанову Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 551/1136/127, оскільки висновки у зазначених справах зроблені Судом з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній конкретній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення.
Також ФОП Гладушевська Т. В. у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу зазначила про неспівмірність витрат, заявлених позивачем, з наданими адвокатом послугами у суді касаційної інстанції, посилаючись на те, що доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу є тотожними з доводами апеляційної скарги позивача.
Дослідивши надані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, врахувавши заперечення відповідача щодо розміру цих витрат, Верховний Суд враховуючи критерії співмірності, реальності, їх розумності та пропорційності до характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 20 000,00 грн, що зумовлює часткове задоволення заяви ТОВ «Чаплинка» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та, відповідно, стягнення з відповідача на користь ТОВ «Чаплинка» вказаних витрат у розмірі 20 000,00 грн.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 301, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Чаплинка» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 922/2824/23 задовольнити частково.
3. Доручити Господарському суду Харківської області на виконання цієї постанови видати відповідний наказ.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя І. С. Берднік
Судді: В. А. Зуєв