ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2024 р. Справа№ 911/1514/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тарасенко К.В.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 19.03.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА"

на рішення Господарського суду Київської області

від 24.08.2023 (повний текст складено 15.12.2023)

у справі №911/1514/23 (суддя А.Ю. Кошик)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта"

про стягнення 14 600,00 грн. та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" про стягнення 14 600,00 грн та зобов`язати вчинити дії.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.08.2023 у справі №911/1514/23 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 14 600,00 грн штрафу та 5 368,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Київріанта" на виконання зобов`язань за Договором про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю від 09.09.2014 року № 80.1-14/1-31 надати Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за лютий 2022 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київріанта" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 24.08.2023 у справі №911/1514/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи. При цьому скаржник посилається на настання форс-мажорних обставин, спричинених введенням воєнного стану на території України та необхідність їх застосування до спірних правовідносин. Апелянт, зокрема, зазначив, що у зв`язку з відсутністю доступу до магазину безмитної торгівлі, розміщеному на 3 поверсі термінала "D" МА "Бориспіль", внаслідок закриття з 28.02.2022 пункту пропуску через державний кордон "Бориспіль", Товариство не мало змоги отримати відповідні дані щодо реєстрації кількості проданих товарів у звітному місяці з метою підготовки та надання довідки про чистий дохід.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2024 апеляційну скаргу у справі №911/1514/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Тищенко О.В., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

07.02.2024 матеріали справи №911/1514/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2024, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1514/23.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024, справу №911/1514/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" на рішення Господарського суду Київської області від 24.08.2023 у справі №911/1514/23 та призначено судове засідання на 19.03.2024.

Через підсистему "Електронний суд" 23.02.2024 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

У судове засідання 19.03.2024 з`явились представники сторін та наддали пояснення по справі.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані сторонами пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує та встановлено судом, що 11.06.2014 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київріанта" укладено Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 1578 (далі - Договір оренди), відповідно до умов якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме частину нежитлового приміщення № 3.2.60 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 105,2 кв.м, розміщене за адресою: Київська обл, Бориспільський р-н, Бориспіль-7 на 3-му поверсі термінального комплексу "D", що перебуває на балансі Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

Згідно з пунктом 5.10 Договору оренди визначено, що Орендар зобов`язується своєчасно здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого Майна, шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання Майна за переліком всіх видів послуг та цін згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю. При цьому, витрати на утримання Майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної Орендарем площі Майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих Орендареві.

Орендар зобов`язується на наступний робочий день, що слідує за днем підписання Договору звернутися до Балансоутримувача для отримання проекту договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю (п. 5.18 Договору оренди).

01.07.2014 року актом приймання-передачі орендованого майна Орендодавець передав, а Орендар (відповідач) прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме частину нежитлового приміщення № 3.2.60 на 3-му поверсі пасажирського терміналу "D" загальною площею 105,2 кв.м, розміщене за адресою: Київська обл, Бориспільський р-н, Бориспіль-7 на 3-му поверсі термінального комплексу "D".

На виконання умов Договору оренди між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (позивач, Балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київріанта" (відповідач, Орендар) укладено Договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю від 09.09.2014 року № 80.1-14/1-31 (далі - Договір відшкодування), відповідно до пп. 1.1.1 п. 1.1 встановлено, що Балансоутримувач надає, а Орендар отримує послуги, вказані в Таблиці № 1 (п. 1 - п. 5) цього договору, а саме: постачання теплової енергії; забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці; вода, для прибирання орендованого Майна самостійно; прибирання та вивезення твердих побутових відходів.

Також, п. 5 Таблиці № 1 передбачено, що Балансоутримувач надає, а Орендар отримує послуги з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під`їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, щомісячна плата за які встановлена в розмірі 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності на орендованій площі за мінусом орендної плати (без ПДВ), де: чистим доходом Орендаря с виручка від продажу товарів у магазині безмитної торгівлі в орендованому приміщенні відповідно до умов договору оренди №1578 від 11.06.2014 року. Чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць. Орендною платою (без ПДВ) є плата, що нарахована за відповідний звітний місяць за користування орендованим приміщенням відповідно до Договору оренди № 1578 від 11.06.2014 року.

Згідно з п.п.2.2.2 п.2.2 Договору Орендар зобов`язаний щомісячно, до 7-го числа місяця, наступного за звітним, надавати до бухгалтерії Балансоутримувача довідку про чистий дохід (далі Довідка), отриманий від діяльності в орендованому приміщенні. Орендар несе відповідальність за вчасне надання довідки про чистий дохід та достовірність даних в Довідці.

Відповідно до п.п. 2.2.3 п. 2.2 Договору щомісяця, з 12 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії Балансоутримувача рахунок, Акт та раз на рік рахунок-фактуру на оплату земельного податку згідно з пунктом 1.1.2 Договору. Орендар несе відповідальність за вчасне отримання рахунку та Акту. Датою отримання рахунку та Акту вважається 15 число кожного місяця незалежно від дати його фактичного отримання. Сплата рахунку здійснюється Орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний Акт Орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію Балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів Акт не буде повернутий Балансоутримувачу та не надана в цей строк мотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним Сторонами.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (частина перша статті 175 Господарського кодексу України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір № 80.1-14/1-31 від 09.09.2014 за своєю правовою природою є договором надання послуг, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу статті 629 Цивільного кодексу України, він є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що у пункті 1.1 та підпункті 2.2.2 пункту 2.2 договору № 80.1-14/1-31 від 09.09.2014, сторони домовились, що ТОВ "Київріанта" зобов`язується надавати ДП "МА "Бориспіль" довідку про чистий дохід, отриманий в орендованому приміщенні, до 7-го числа місяця, наступного за звітним, з метою розрахунку оплати відповідних послуг позивача.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак, з матеріалів справи слідує, що відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що останнім, на виконання умов Договору № 80.1-14/1-31 від 09.09.2014, була надана позивачу довідка будь-якої форми, яка б містила розмір чистого доходу, отриманого від діяльності в орендованому приміщенні за лютий 2022 року, як це передбачено умовами вказаного договору.

Відтак, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідач належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами заявлених до нього вимог не спростував, доказів, які підтверджують виконання ним договірних зобов`язань суду не надав.

Пунктом 4.3. Договору визначено, що у разі несвоєчасного надання Довідки про чистий дохід, Орендар зобов`язаний сплачувати Балансоутримувачу штраф у розмірі 100,00 грн без урахування ПДВ за кожний календарний день прострочення. Сплата здійснюється Орендарем протягом 5 банківських днів після отримання рахунків.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо своєчасного надання довідки про чистий дохід, позивачем було складено рахунок-фактуру від 02.08.2022 року № 897/547 на суму 14 600,00 грн (штраф за несвоєчасне надання довідки про чистий дохід за лютий 2022 року).

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розрахунок штрафу перевірено апеляційним судом та визнано обґрунтованим і арифметично правильним.

Зважаючи на встановлені судом обставини, дослідивши наявні у справі докази і оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" 14 600,00 грн штрафу, у зв`язку з неподанням відповідачем довідки про чистий дохід підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Київріанта" виконати встановлені підпунктом 2.2.2 пункту 2.2 Договору № 80.1-14/1-31 від 09.09.2014 зобов`язання, а саме: надати Державному підприємству "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" довідку про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за лютий 2022 року, апеляційний суд зазначає, що враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів надання такої довідки, вказана вимога підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо посилань апелянта на настання форс-мажорних обставин спричинених введенням військового стану на території України як на підставу звільнення від господарського зобов`язання щодо сплати штрафу у зв`язку з неподанням довідки про чистий дохід, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Станом на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 14.02.2024.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також, згідно з положеннями статті 218 Господарського кодексу України у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Іншими словами, невиконання зобов`язання має знаходитись у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дією обставин непоборної дії.

Натомість відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 09.09.2014.

Крім того, у відповідності до пункту 5.2 договору від 09.09.2014 сторона, для якої склалась неможливість виконання обов`язків за договором, зобов`язана у письмовій формі повідомити іншу сторону протягом 14 календарних днів з моменту настання форс-мажору. Відсутність такого повідомлення позбавляє відповідну сторону права посилатись на форс-мажор у майбутньому. Проте, матеріали справи не містять, а апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення позивача про настання обставин непереборної сили не пізніше 14 календарних днів з моменту їх настання.

Щодо тверджень апелянта викладених в апеляційній скарзі про те, що останній був позбавлений можливості потрапити до приміщення магазину для отримання відповідної інформації з реєстраторів розрахункових операцій, у зв`язку із закриттям з 28.02.2022 пункту пропуску через державний кордон "Бориспіль", то колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, відповідачем до матеріалів справи не долучено, до того ж, неможливість доступу до орендованого відповідачем приміщення не звільняє його від виконання покладених на нього договірних зобов`язань.

Усі інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 24.08.2023 у справі №911/1514/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВРІАНТА".

Матеріали справи №911/1514/23 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 18.04.2024 після повернення з відрядження судді Кравчука Г.А. та виходу з відпустки судді Тарасенко К.В.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді К.В. Тарасенко

Г.А. Кравчук