ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"15" квітня 2024 р. Справа№ 910/11334/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Сітайло Л.Г.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 15.04.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «АЗС Онлайн»

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 (повний текст рішення складено 18.12.2023)

у справі №910/11334/23 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Приватного підприємства «АЗС Онлайн»

до 1) Київської митниці

2) Державної казначейської служби України

про стягнення 7 944 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «АЗС Онлайн» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Київської митниці (далі по тексту - відповідач 1, митниця), Державної казначейської служби України (далі по тексту - відповідач 2) про відшкодування шкоди у порядку статті 1173 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для відшкодування шкоди у розмірі 7 944 000,00 грн (збитки за наднормативний простій 6 620 днів та сплата штрафних санкцій на користь перевізника), протиправна поведінка відповідача 1, встановлена судовими рішеннями, невиконання відповідачем 1 судових рішень, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та неправомірними діями відповідача 1, який полягає у протиправному зупиненні відповідачем 1 митного оформлення товару, що призвело до понаднормових простоїв транспортних засобів перевізника та сплати у зв`язку із цим штрафних санкцій.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що за судовими рішеннями, ухваленими Солом`янським районним судом міста Києва у справах №760/11249/21, №760/112569/21, №760/11262/21, №760/11264/21, №760/11267/21, №760/11324/21, №760/11328/21, №760/11331/21, №760/11333/21, №760/11335/21, №760/11336/21, № 760/11395/21, № 760/11394/21, № 760/11390/21, №760/11392/21, які набрали законної сили після їх апеляційного перегляду, не було встановлено неправомірність дій відповідача 1 у зв`язку із тимчасовим вилученням товару у позивача, тоді як позивач не звертався до відповідача 1 із вимогою про повернення товару у період відсутності арешту, накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.01.2021 у справі №757/628/21-к та скасованого ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к, та повторно накладеного ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к та скасованого ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22.06.2022 у справі №757/14700/22-к. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість, наданого позивачем розрахунку збитків в частині встановлення дати початку нарахування збитків, яка збігається із датою складання відповідачем 1 протоколів про адміністративні правопорушення щодо директора позивача, та відповідно не доведення позивачем наявності причинно-наслідкового зв`язку між складанням протоколів відносно керівника позивача та розміром заподіяної позивачу шкоди.

Враховуючи недоведеність позивачем позовних вимог, суд першої інстанції відмовив відповідачу 1 у застосуванні наслідків пропуску позовної давності та відмовив позивачу у стягненні судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги та доводи апеляційної скарги позивач посилається на прийняття судом першої інстанції рішення всупереч обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, оскільки судом не було встановлено наступні обставини: відсутність вини директора та складу адміністративного правопорушення в його діях через відсутність порушення митних правил, тоді як дії митниці з складання протоколу та тимчасового вилучення товару, транспортних засобів і документів є неправомірними. У рішеннях, ухвалених Солом`янським районним судом міста Києва у справах №760/11249/21, №760/112569/21, №760/11262/21, №760/11264/21, №760/11267/21, №760/11324/21, №760/11328/21, №760/11331/21, №760/11333/21, №760/11335/21, №760/11336/21, № 760/11395/21, № 760/11394/21, №760/11390/21, №760/11392/21, які набрали законної сили після їх апеляційного перегляду, не надавалась оцінка діям митниці, оскільки такі спори розглядаються за правилами Кодексу України про адміністративні правопорушення, з урахуванням приписів Митного кодексу України, тоді як спори про встановлення неправомірними/протиправними дій митниці по відношенню до позивача, наявність деліктних правовідносин та настання цивільно-правової відповідальності митниці за заподіяну шкоду відноситься до юрисдикції господарських судів.

Позивач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що ним доведено протиправність дій митниці, оскільки прийняті митницею рішення про визначення коду товару на підставі висновків СЛЕД Держмитслужби про дослідження проб товару визнані протиправними за рішеннями Житомирського окружного адміністративного суду у справах №240/2545/21 від 29.06.2021 №240/2676/21 від 28.12.2021.

Як зазначає позивач, накладення арешту на майно чи його скасування в межах кримінального провадження є відповідними процесуальними діями і не має відношення/не вплинуло на розгляд Солом`янським районним судом міста Києва справ про притягнення директора позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо висновків суду першої інстанції про звернення/не звернення позивача до митниці з приводу повернення майна, то для повернення майна митниця мала б скасувати свої рішення та поновити митні дії щодо спірного товару, проте митниця таких дій не здійснила.

Стосовно дати початку простою, то відповідно датою початку нарахування збитків є дата складання митницею протоколів про порушення митних прав директором позивача відповідно до приписів частини 1 статті 487 Митного кодексу України, якою визначено, що з моменту складення протоколу про порушення митних правил, провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим.

На підставі умов, укладеного із перевізником договору, була складена претензія у встановленому договором порядку, зокрема наявність підстав, документів, в яких фіксується початок та закінчення простою, встановлення факту перевищення нормативного простою транспортних засобів, встановлення обставин простою, та, як наслідок виставлення претензії. Документами, в яких зафіксовано простої транспортних засобів є акти простою №№1-5 від 24.02.2022, датою початку простою є 24.11.2020, 20.11.2020 та 01.12.2020, закінчення простою є 24.02.2022 дата настання форс-мажорних обставин, підстава обумовлена умовами договору. Крім того, у претензії на підставі вказаних актів, наведений розрахунок штрафу.

При цьому причинно-наслідковий наслідок полягає у порушенні митницею митного законодавства з питань митної справи, у результаті чого позивач поніс збитки.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2024 апеляційну скаргу Приватного підприємства «АЗС Онлайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Сітайло Л.Г., Шаптала Є.Ю.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 09.01.2024 витребував з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11334/23; відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «АЗС Онлайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23.

Матеріали справи №910/11334/23 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 25.01.2024.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 29.01.2024 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «АЗС Онлайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23; розгляд апеляційної скарги призначив на 11.03.2024 об 11 год. 00 хв.

20.02.2024 відповідачем 1 через підсистему «Електронний суд» сформовано та подано до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, за яким просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, посилаючись на те, що ним були вчинено правомірні дії з перевірки правильності заповнення МД позивача та виявлено порушення митних правил у відповідності до положень Митного кодексу України (далі по тексту - МК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відомості про товар суперечили відомостям, зазначеним у митних деклараціях, що підтвердилось висновками управління експертизи та досліджень хімічної та промислової Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби, експертним висновком «Масма-Сепро», протоколами випробувань лабораторії ПНХП ДП «ОС «Масма-Сепро», висновком Житомирської ТПП. При цьому митний орган наділений повноваженнями змінювати не тільки код товару згідно з УКТЗЕД, а й опис товару, який має відповідати визначеному коду товару. За твердженням відповідача 1, враховуючи наявність порушень митних правил, що передбачене статтею 483 МК України були складені протоколи про порушення митних правил.

З огляду на приписи частини 6 статті 255 МК України позивачем не правильно визначено дату розрахунку збитків, оскільки митне оформлення не могло бути завершено без проведення відповідних заходів, визначених статтею 255 МК України.

В силу специфіки вилученого товару, останній був переданий на зберігання ТОВ «Автомобільні Інтелектуальні Технології» за договором відповідального зберігання від 07.09.2020 №348, та перебував там у період з 04.12.2020 по 30.03.2022, тоді як позивач в порушення пункту 9.2 розділу ІХ «Видача товарів, транспортних засобів комерційного призначення зі складу митниці» Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 №627, не звернувся із відповідною заявою про повернення товару.

Крім того, на період арешту товару за ухвалами Печерського районного суду міста Києва від 13.01.2021 та від 10.12.2021 товар не перебував у відданні митниці, а в подальшому протягом березня 2022 року військовослужбовцями військової частини № НОМЕР_1 на підставі Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17.05.2012 №4765 проведено заходи по примусовому відчуженню транспортних засобів та півпричепів-цистерн у кількості 15 одиниць, які були заповнені сумішевим продуктом.

Окрім того, як зазначає митниця, позивач в порушення умов договору (пункт 6.6) пропустив 45-ти денний строк на пред`явлення претензії №7, в якій зазначено дати початку простою 24.11.2020, 20.11.2020, 01.12.2022, а акти про простій складені лише 24.02.2022.

Строк відліку простою транспортного засобу при проходженні митних процедур з експорту та імпорту, визначений сторонами у договорі №АЗС-2020/1 на перевезення вантажів від 13.01.2020 без врахування положень законодавства з митної справи, оскільки факт прийняття товарів та транспортних засобів до митного контролю не може бути початком відліку часу понаднормованого простою, так як митний контролю лише розпочато і товар в силу приписів закону має перебувати від митним контролем у рамках, визначених статтею 321 МК України періоду.

08.01.2024 позивачем сформовано та подано через підсистему «Електронний суд» доповнення до апеляційної скарги, в яких позивач зазначає, зокрема, що обов`язок відшкодування вантажовідправнику (власнику вантажу) витрат понесених останнім внаслідок проведення митних процедур, що мало наслідком затримання вантажу, у разі відсутності встановлення у результаті проведення таких митних процедур порушення вимог законодавства України положеннями МК України покладений саме на орган, за ініціативою якого проведено вказані операції (постанови Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №906/374/17, від 03.09.2019 у справі №910/11153/17, від 07.09.2023 у справі №910/17965/21).

Крім того, у доповненнях на апеляційну скаргу позивач повідомив суд апеляційної інстанції про те, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу складатиме 13 000,00 грн.

За приписами частин 1, 2 статті 266 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. В іншому разі суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Враховуючи дотримання позивачем вищенаведених приписів статті 266 ГПК України, суд апеляційної інстанції приймає їх до розгляду разом із апеляційною скаргою позивача.

20.02.2024 відповідачем 1 через підсистему «Електронний суд» подано до Північного апеляційного господарського суду додаткові пояснення, в яких посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 11.03.2024 відклав розгляд справи №910/11334/23 на 25.03.2024 на 10 год. 00 хв.

15.03.2024 відповідачем 2 через підсистему «Електронний суд» сформовано та подано до Північного апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без участі представника, при цьому відповідач 2 вважає рішення суду першої інстанції у даній справі законним та обґрунтованим, оскільки позивачем не доведено понесення збитків, спричинених протиправними діями митниці.

25.03.2024 позивачем сформовано та подано до Північного апеляційного господарського суду через підсистему «Електронний суд» клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн, а саме: рахунок на оплату №68 від 0801.2024, платіжну інструкцію №300913 від 09.01.2024, акт приймання-передачі наданих послуг №68 від 09.01.2024, рахунок на оплату №81 від 11.03.2024, платіжну інструкцію №300920 від 11.03.2024, акт приймання-передачі наданих послуг №81 від 12.03.2024, рахунок на оплату №85 від 21.03.2024, рахунок на оплату №86 від 21.03.2024, платіжну інструкцію №300922 від 21.03.2024,

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 25.03.2024 оголосив перерву у розгляді справи №910/11334/23 на 15.04.2024 на 10 год. 30 хв.

Водночас суд апеляційної інстанції протокольною ухвалою від 25.03.2024 відмовив у прийняті до розгляду, наданої відповідачем 1 до відзиву на апеляційну скаргу копії договору №342 відповідального зберігання товару від 07.09.2020, оскільки такий договір був наявний під час розгляду даної справи судом першої інстанції, що в силу частини 3 статті 269 ГПК України виключає можливість прийняття його до розгляду у суді апеляційної інстанції.

02.04.2024 відповідачем 2 сформовано та подано до Північного апеляційного господарського суду через підсистему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи без участі його представника.

04.04.2024 відповідачем 1 сформовано та подано через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, посилаючись на те, що заявлені до стягнення витрати на оплату адвоката не є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а окремі витрати не є витратами на допомогу клієнту.

04.04.2024 позивачем через підсистему «Електронний суд» подано та сформовано до Північного апеляційного господарського суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2024 апеляційну скаргу Приватного підприємства «АЗС Онлайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Сітайло Л.Г., Шаптала Є.Ю.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 09.01.2024 витребував з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11334/23; відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «АЗС Онлайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23.

Матеріали справи №910/11334/23 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 25.01.2024. Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 29.01.2024 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «АЗС Онлайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23; розгляд апеляційної скарги призначив на 11.03.2024 о 11 год. 00 хв. Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 11.03.2024 відклав розгляді справи №910/11334/23 на 25.03.2024 на 10 год. 30 хв.

У судовому засіданні 25.03.2024 виникла необхідність оголосити перерву у розгляді справи №910/11334/23 до 15.04.2024 до 10 год. 00 хв.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 25.03.2024 продовжив строк розгляду справи №910/11334/23.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник позивача у судовому засіданні 15.04.2024 підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2023 у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні 15.04.2024 заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2023 у справі №910/11334/23 залишити без змін.

Розглянувши вимоги та доводи апеляційної скарги, доповнення до неї, відзиву на неї, відповіді на відзив, пояснень, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 13.01.2020 року між Приватним підприємством «ТРАНС ПЕТРОЛЬ» (перевізник) та позивачем (експедитор) укладено договір на перевезення вантажів № АЗС-2020/1 (далі по тексту - Договір), за умовами якого експедитор доручає, а перевізник, діючи на підставі замовлень та вказівок першого, зобов`язується здійснити перевезення автотранспортними засобами (тягач з автоцистерною) вантажів (нафтопродуктів), надалі - послуги з перевезення вантажу (товару), а експедитор зі своєї сторони зобов`язуються розрахуватися з перевізником за надані послуги (т.1 а.с. 11-12)

Перевізник приступає до перевезення вантажу за отриманням письмового замовлення експедитора, оформленого у вигляді заявки (пункт 1.2 Договору).

Усі організаційні питання щодо: навантаження, розвантаження вантажу з/на автотранспортний засіб, перевірка кількості, якості вантажу, перевірка супровідних документів на вантаж, складених виробником/вантажовідправником, митні процедури, за перетином кордонів у тому числі розмитнення вантажу та передачу його вантажоодержувачу, здійснюється експедитором (пункт 1.4 Договору).

Згідно з пунктом 2.8 Договору нормативний час простою транспортного засобу (тягач з автоцистерною) при проходженні митних процедур з експорту, імпорту (випуску товару/вантажу у вільний обіг) та подальшого проїзду транспортних засобів за маршрутом, не повинен перевищувати однієї доби. Відлік простою транспортних засобів при здійсненні митних процедур щодо товару у режимі експорту починається з часу навантаження товару на транспортні засоби, а у режимі імпорту - з часу взяття товару під митний контроль за проходженням транспортних засобів через прикордонну митницю/пост у країні імпорту.

У пункті 2.9 Договору сторони домовились, що документами, у яких фіксується час прибуття/вибуття транспортного засобу є: товаросупровідні документи на вантаж: ТТН, СМR з відмітками вантажовідправника, вантажоотримувача, акти простою, складені вантажовідправником, вантажоотримувачем, сторонами договору, митні декларації (МД) зі штампом митниці або завірені митним брокером, якщо МД подавались у електронному вигляді, документ з доставкою (ДКД), який складається митним постом за перевезенням партії товарів між митницями, інші документи, складені повноважними органами, установами.

Відповідно до пункту 6.4 Договору експедитор за понаднормові простої транспортного засобу під завантаженням, розвантаженням, перетину державних кордонів країни (імпорту, експорту, транзиту переміщення товарів/вантажу), якщо вони сталися не з вини перевізника, сплачує перевізнику штрафні санкції/штраф із розрахунку: 150,00 грн за одну годину, але не більше, ніж 1 200,00 грн за добу понаднормативного простою транспортних засобів під завантаженням, розвантаженням, перетину кордону, визначений пунктами 2.6, 2.7 Договору.

Згідно із пунктом 6.5 Договору експедитор за понаднормові простої транспортного засобу при здійсненні митних процедур у режимі експорту, імпорту (випуску з-під митного контролю), якщо ці простої сталися не з вини перевізника, сплачує перевізнику штрафні санкції/штраф із розрахунку: 1 200,00 грн за одну добу понаднормативного простою одного транспортного засобу. Строк нормативного простою транспортних засобів при проходженні митних процедур щодо товару визначений у пункті 2.8 Договору.

Пунктом 8.1 Договору сторони погодили, що у випадку виникнення обставин непереборної сили (до яких відносяться: стихійне лихо, бурі, циклони, повені, землетруси, війни, військові дії, страйки, блокади, масові безпорядки тощо) сторони звільняються від виконання своїх зобов`язань на час цих обставин.

За пунктом 9.5 Договору останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами та, з урахуванням додаткової угоди від 31.12.2022 № 4 (т. 1 а.с. 16), діє до 31.12.2023.

У додатковій угоді від 12.11.2020 №Ц-19 до Договору експедитор та перевізник погодили умови та вартість послуг з перевезення вантажів, зокрема визначили, що кількість задіяних транспортних засобів для перевезення вантажу становить 15 одиниць; загальний обсяг вантажу - 376 тон; найменування вантажу - «олива антикорозійна ЕСО-4» (т.1 а.с. 13).

Позивач звернувся до Приватного підприємства «ТРАНС ПЕТРОЛЬ» із заявками від 12.11.2020 № 20-11/12 (т.1 а.с. 17), від 15.11.2020 № 20-11/15 (т.1 а.с. 18), від 16.11.2020 № 20-11/16 (т.1 а.с. 19), від 19.11.2020 № 20-11/19 (т.1 а.с. 20), від 20.11.2020 № 20-11/20 (т.1 а.с. 21), від 22.11.2020 № 20-11/22 (т.1 а.с. 22) (далі - Заявки) на перевезення вантажу - ЕСО-4 (далі - Товар) за маршрутом: місто Рига, Латвійська Республіка - місто Коростень, Україна. Загальна кількість задіяних транспортних засобів (сідловий тягач з напівпричепом цистерною) для перевезення вантажу - 15 одиниць. Подача транспортних засобів: 16, 19, 20, 23, 24 та 26 листопада 2020 року. Адреса місця навантаження: st. Maskavas 461, Riga, Latvija.

За викладеними у позові доводами Підприємства, на виконання Заявок перевізником до місця навантаження в обумовлені строки та порядку були надані відповідні транспортні засоби у кількості 15 одиниць (далі - Транспортні засоби).

Компанією SIA «D&P» (далі - вантажовідправник) на перевезення товару транспортними засобами були оформлені товарно-транспортні документи (CMR), а саме: від 16.11.2020 № AN 87820 (т.1 а.с. 37), від 19.11.2020 № AN 88820 (т.1 а.с. 25), від 19.11.2020 № AN 88920 (т.1 а.с. 26), від 19.11.2020 № AN 89020 (т.1 а.с. 28), від 19.11.2020 № AN 89120 (т.1 а.с. 27), від 20.11.2020 № AN 89620 (т.1 а.с. 30); від 20.11.2020 № AN 89720 (т.1 а.с. 29), від 20.11.2020 № AN 90020 (т.1 а.с. 23), від 20.11.2020 № AN 90120 (т.1 а.с. 24), від 23.11.2020 № AN 90620 (т.1 а.с. 32), від 23.11.2020 № AN 90720 (т.1 а.с. 34), від 23.11.2020 № AN 90820 (т.1 а.с. 31), від 24.11.2020 № AN 91520 (т.1 а.с. 33), від 26.11.2020 № AN 92520 (т.1 а.с. 36), від 26.11.2020 № AN 92920 (т.1 а.с. 35).

Після в`їзду транспортних засобів в Україну через пункт пропуску «Виступовичі - Нова Рудня» митниця взяла товар під митний контроль.

У період з 23.11.2020 по 30.11.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтез Груп Україна», яке діяло на підставі укладеного з позивачем договору про надання послуг митного брокера від 16.09.2020 №16/09 були подані основні митні декларації на товар, а саме: №№ UA100060/2020/398246 від 24.11.2020 (т.1 а.с. 58-59), UA100060/2020/398245 від 23.11.2020 (т.1 а.с. 60-61), UA100060/2020/398248 від 23.11.2020 (т.1 а.с. 56-57), UA100060/2020/398247 від 23.11.2020 (т.1 а.с. 54-55), UA100060/2020/398244 від 26.11.2020 (т.1 а.с. 62-63), UA100060/2020/398220 від 26.11.2020 (т.1 а.с. 64-65), UA100060/2020/397517 від 16.11.2020 (т.1 а.с. 66-67), UA100060/2020/397831 від 19.11.2020 (т.1 а.с. 42-43), UA100060/2020/397832 від 19.11.2020 (т.1 а.с. 44-45), UA100060/2020/397834 від 19.11.2020 (т.1 а.с. 48-49), UA100060/2020/397833 від 19.11.2020 (т.1 а.с. 46-47), UA100060/2020/397840 від 20.11.2020 (т.1 а.с. 52-53), UA100060/2020/397839 від 20.11.2020 (т.1 а.с. 50-51), UA100060/2020/397809 від 20.11.2020 (т.1 а.с. 38-39), UA100060/2020/397813 від 20.11.2020 (т.1 а.с. 40-43) для митного контролю та митного оформлення у режимі імпорту з визначенням коду УКТЗЕД товару: .

Водночас митне оформлення товару на етапі його класифікації (визначення коду УКТЗЕД) було зупинене, транспортні засоби з придбаним позивачем товаром розміщені в зоні митного поста «Столичний» митниці за адресою: м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 58.

З метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД, взято проби (зразки) для проведення досліджень (аналізу, експертизи), які в подальшому разом із супровідними листами були направлені до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.

За висновками Дніпровського управління експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби від 19.10.2020 №-0250 (т.2 а.с. 71-75), від 30.11.2020 № -0682 (т.2 а.с. 48-51), від 01.12.2020 №-0685 (т.2 а.с. 52-55), від 01.12.2020 №-0688 (т.2 а.с. 31-34), від 01.12.2020 № -0686 (т.2 а.с. 44-47), від 02.12.2020 № -0690 (т.2 а.с. 40-43), від 02.12.2020 №-0691 (т.2 а.с. 27-30), від 02.12.2020 №-0694 (т.2 а.с. 22-25), від 02.12.2020 №-0695 (т.2 а.с. 35-38) Товар являє собою сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції «газойль», з додаванням масляної фракції переробки нафти та триацетину. Товар не відноситься до оливи антикорозійної, оскільки відсутні антиокислювальні та антиоксидантні присадки, та Товар виготовлений на основі продуктів первинної переробки нафти «газойль». За визначеним показником «відсотковий вміст нафтопродуктів» Товар не відповідає ТУ 19.2-001:2020. Зазначене суперечить відомостям про Товар, що містяться у товаросупровідних документах та в технічній специфікації на Товар.

Згідно висновків управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 04.12.2020 №-0281 (т.2 а.с. 18-21), від 18.12.2020 № -0291 (т. 2 а.с. 59-61), від 18.12.2020 № -0289 (т.2 а.с. 56-58), від 18.12.2020 № -0287, від 18.12.2020 № -0286 (т.2 а.с. 65-67), від 18.12.2020 № -0290 (т.2 а.с. 62-64), від 18.12.2020 № -0288 (т. 2 а.с. 68-70), за результатами досліджень надана проба являє собою сумішевий продукт, який складається із важких фракцій нафти (дизельного палива, CAS № 64742-54-7) та не містить біс (2-етилгексил) адипату. Антикорозійних присадок не виявлено. Зазначене суперечить відомостям про Товар, що містяться у товаросупровідних документах та в технічній специфікації на Товар і паспорті безпеки.

Відділом кодування та класифікації товарів митниці були винесені рішення про визначення коду товару, а саме: від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020,від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020,від 04.12.2020 №КТ-UA-2020, від 04.12.2020 № КТ-UA-2020; від 08.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, за якими заявлений у митних деклараціях код « » було змінено на « », а назву Товару з «олива антикорозійна, низької в`язкості ЕСО-4, ТУ 19.2-001:2020» було змінено на «сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції «газойль» з додаванням масляної фракції переробки нафти та триацетину».

Крім того, з урахуванням відмінності заявленого в митних деклараціях та визначених відділом кодування відповідача 1 коду УКТЗЕД, митницею було складено та направлено для суду адміністративні протоколи про порушення директором Підприємства правил, передбачених частиною 1 статті 483 МК України.

Позивач, не погодившись із вищенаведеними рішеннями митниці щодо зміни коду УКТЗЕД, звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з відповідними позовами.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 29.06.2021 у справі №240/2545/21, залишеним без змін Сьомим апеляційним адміністративним судом постановою від 10.11.2021, та рішенням від 28.12.2021 у справі № 240/2676/21, залишеним без змін Сьомим апеляційним адміністративним судом постановою від 13.04.2022 у відповідній частині, визнано протиправними та скасовано рішення Митниці про визначення коду Товару, а саме: від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020,від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020,від 04.12.2020 №КТ-UA-2020, від 04.12.2020 № КТ-UA-2020; від 08.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; зобов`язано Київську митницю Держмитслужби утриматися від визначення для товару олива антикорозійна (низької в`язкості) ЕКО-4, ТУ 19.2-001:2020 коду згідно УКТ ЗЕТ, відмінного від задекларованого Позивачем - 2710 19 91 00.

Крім того, Солом`янський районний суд міста Києва постановами від 03.08.2021 у справах №760/11249/21, №760/11256/21, №760/11262/21, №760/11264/21, № 760/11267/21, №760/11324/21, №760/11328/21, №760/11331/21, №760/11333/21, №760/11335/21, №760/11336/21, а також від 24.09.2021 у справах №760/11395/21, №760/11394/21, №760/11390/21, №760/11392/21, які залишені без змін відповідними постановами Київського апеляційного суду, провадження відносно керівника позивача за частиною 1 статті 483 МК України закриті у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Також із матеріалів даної справи вбачається, що Печерський районний суд міста Києва ухвалою від 13.01.2021 у справі №757/628/21-к наклав арешт на Транспортні засоби та Товар в рамках кримінального провадження №0002465.

Печерський районний суд міста Києва ухвалою від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к скасував арешт, раніше накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.01.2021 у справі № 757/628/21-к.

Печерський районний суд міста Києва ухвалою слідчого судді від 10.12.2021 у справі № 757/65661/21-к повторно наклав арешт із забороною розпоряджатися, користуватися або іншим чином змінювати майно - Транспорті засоби та Товар.

Печерський районний суд міста Києва ухвалою від 22.06.2022 у справі №757/14700/22-к скасував арешт, накладений на Транспортні засоби і Товар ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 10.12.2021 у справі № 757/65661/21-к.

Внаслідок прийнятих митницею рішень про визначення коду товару були зупинені митні процедури щодо товару, внаслідок чого відбулись понаднормові простої транспортних засобів, за фактом простою транспортних засобів, 24.02.2022 між позивачем та Приватним підприємством «Транс Петроль» складені відповідні акти № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11, № 12, №13, № 14, №15 щодо простою за загальний період з 20.11.2020 по 24.02.2022 (т.1 а.с. 237-251).

30.03.2022 Приватне підприємство «Транс Петроль» звернулося до позивача із претензією №7 щодо сплати штрафних санкцій на суму 8 196 000,00 грн, нарахованих внаслідок наднормативного простою транспортних засобів (т. 1 а.с. 252-255).

30.03.2022 між позивачем (сторона 1) та Приватним підприємством «Транс Петроль» (сторона 2) укладено угоду про зупинення перебігу строків; визнання претензій, нарахування/сплати штрафних санкцій, встановлених Договором, та позовної давності (в порядку статті 259 ЦК України) (далі - Угода), за умовами якої сторона 2 погоджується на зупинення перебігу строків визнання стороною 1 претензій, сплати штрафних санкцій, встановлених Договором, з огляду, що наднормативні простої Транспортних засобів за зупиненням митного оформлення Товару відбулися через протиправну поведінку Київської митниці, вина сторони 1 відсутня, що підтверджується зазначеними судовими рішеннями. Сторони домовилися збільшити строк спеціальної позовної давності на стягнення штрафних санкцій за пред`явленою претензією/вимогою, встановлений пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України (т. 1 а.с. 256-257).

Згідно з пунктом 2 «Прикінцевих положень» Угоди остання набирає чинності з моменту її підписання та скріплення печатками сторін.

Сторони встановити термін дії Угоди 1 (один) календарний рік з дня її укладення.

Листом-повідомленням від 02.05.2023 №2/05-1 (т.1 а.с. 258-259) позивач надіслав Приватному підприємству «Транс Петроль» повідомлення про згоду із претензією у повному обсязі, а в подальшому, відповідно до платіжної інструкції від 17.05.2023 №1711 оплатив на користь перевізника нараховані штрафні санкції у розмірі 8 196 000,00 грн (т.1 а.с. 260).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан.

На підставі наказу Командувача сил логістики збройних сил України (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.03.2022 №71 «Про примусове відчуження майна» для забезпечення потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану було примусово відчужено транспортні засоби - вантажні автомобілі (тягачі з напівпричепами-цистернами) у кількості 15 одиниць та вантажем, який знаходиться у них (сумішевий продукт із важкої нафтової фракції - «газоль», з додаванням триацетину, вміст нафтопродуктів більше 70%, належні позивачу, які зберігалися та обліковувалися Київською митницею (ВП 43997555, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 8-А) згідно актів про примусове відчуження або вилучення майна від 30.03.2023 (т.2 а.с. 155-156), накладної (вимоги) №КИЇІМ21 від 30.03.2022 (т.2 а.с. 157-158), акта приймання-передачі №13 від 13.03.2022 (т. 2 а.с. 167), акта приймання-передачі транспортних засобів від 08.03.2022 (т.2 а.с. 168), від 10.03.2022 (т.2 а.с. 169), від 11.03.2022 (т.2 а.с. 170), від 12.03.2022 (т.2 а.с. 171), від 13.03.2022 (т.2 а.с. 172), від 06.03.2022 (т.2 а.с. 173), від 07.03.2022 (т.2 а.с. 174), від 07.03.2022 (т.2 а.с. 175-176).

Спір виник через те, що на думку позивача, він поніс збитки на спірну суму через неправомірні дії відповідача 1, а тому позивач заявив до стягнення 7 944 000,00 грн шкоди в порядку статті 1173 ЦК України.

Згідно із частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, згідно із частиною 2 цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України) встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із частиною 1 статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 56 Конституції України надає право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17 та від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18.

Дії (бездіяльність) органів державної влади, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, передбаченого статтею 11 ЦК України внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки. Такий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 19.08.2022 у справі №910/9095/18.

При цьому за вимогами статті 1173 ЦК України не підлягає доведенню наявність вини органу державної влади, яким прийнято незаконне рішення, вчинено дію чи бездіяльність органу внаслідок чого особі завдано шкоди.

Необхідною підставою для відшкодування державою шкоди, завданої юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади (у даному випадку митницею) при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою за наявності шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою.

За змістом частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 29.06.2021, залишеним без змін Сьомим апеляційним адміністративним судом постановою від 10.11.2021, у справі №240/2545/21 за позовом Приватного підприємства «АЗС Онлайн» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії позов задовольнив повністю та визнав протиправними та скасував рішення Київської митниці Держмитслужби про визначення коду товару від 08.12.2020 № КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 № КТ-UА-2020, від 22.12.2020 № КТ-UА-2020, від 22.12.2020 № КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; зобов`язав Київську митницю Держмитслужби утриматися від визначення для товару «олива антикорозійна (низької в`язкості) «ЕСО-4», ТУ 19.2-001:2020» коду згідно з УКТ ЗЕД, відмінного від задекларованого позивачем - 2710 19 91 00.

Під час розгляду даної справи адміністративним судом, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановлено наступне «у графі 31 митних декларацій наведений опис імпортованого товару: «Олива антикорозійна, низької в`язкості ЕСО-4, ТУ 19.2-001:2020. Призначена в якості антикорозійного тимчасового захисту від іржавіння і корозії металів. Використовується для захисту форм від прилипання, для змащування форм при виробництві керамічних та напівфарфорових виробів, в якості мастильно-охолоджуючої рідини, для технічного обслуговування металевих елементів та для виробництва скляних виробів».

У графі 33 митних декларацій, декларантом вказані коди товару за УКТ ЗЕД 27 10 19 91 00.

В той же час, відповідачем з кожної партії товару був проведений відбір проб для проведення досліджень, результати якого відображені у висновках Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (СЛЕД Держмитслужби): № -0281 від 04.12.2020, № -0289 від 18.12.2020, № -0287 від 18.12.2020, № -0286 від 18.12.2020, № -0291 від 18.12.2020, № -0288 від 18.12.2020, № -0290 від 18.12.2020.

На переконання митного органу, беручи до уваги вказані дослідження, код заявленого за МД позивача товару змінений з «засоби для обробки металів на верстатах, для виймання з форм, антикорозійні масла» на 2710 19 99 00 «інші мастильні матеріали та інші дистиляти»; назва товару змінена з «олива антикорозійна, низької в`язкості ЕСО-4, ТУ 19.2-001:2020» на «суміш неароматних вуглеводнів С7-С27 (в основі), складноефірної сполуку(и) (триацетин, тощо), інших добавок/домішок (у тому числі ароматичні вуглеводні С7-С12)»;

Також відповідачем із опису товару повністю вилучена інформація про його основні властивості - визначену підприємством-виробником сферу застосування (призначення) без наведення будь-яких альтернативних даних.

Суд зазначає, що основними критеріями, згідно з Основними правилами Інтерпретації УКТ ЗЕД, затвердженими Законом України «Про Митний тариф України» від 4 червня 2020 року № 674-ІХ є: назви товарних позицій, примітки до розділів чи груп та зміст самих правил інтерпретації.

Олива антикорозійна, низької в`язкості ЕСО-4 відповідно до ТУ 19.2-001:2020 підприємства-виробника, призначена для задоволення цілком конкретних потреб користувача: в якості антикорозійного тимчасового захисту від іржавіння і корозії металів; для захисту форм від прилипання; для змащування форм при виробництві керамічних та напівфарфорових виробів; в якості мастильно-охолоджуючої рідини; для технічного обслуговування металевих елементів та для виробництва скляних виробів.

Саме ці ознаки були взяті до уваги декларантом ПП «АЗС Онлайн» при визначенні коду товару згідно з УКТ ЗЕД».

Також Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 28.12.2021, залишеним без змін Сьомим апеляційним адміністративним судом постановою від 13.04.2022 в частині визнання протиправними та скасування рішень, у справі №240/2676/21 за позовом Приватного підприємства «АЗС Онлайн» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та скасування рішень, позов задовольнив повністю та визнав протиправними та скасував рішення Київської митниці Держмитслужби про визначення коду товару від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020,від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020,від 04.12.2020 №КТ-UA-2020, від 04.12.2020 №КТ-UA-2020.

В частині зобов`язання Київську митницю Держмитслужби утриматися від визначення для товару олива антикорозійна (низької в`язкості) ЕКО-4, ТУ 19.2-001:2020 коду згідно УКТ ЗЕТ, відмінного від задекларованого Позивачем - 2710 19 91 00, суд апеляційної інстанції у справі №240/2676/21 ухвалив рішення про відмову у позові.

Під час розгляду вказаної справи адміністративним судом, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановив наступні обставини «позивач згідно зовнішньоекономічного контракту № 15819 від 2.10.2019 та додаткової угоди до цього контракту № 23 від 03.11.2020 імпортував в Україну нафтопродукти на регулярній основі. Контракт укладено з компанією виробником імпортованого товару SIA D&P (Латвія, м. Рига).

Згідно технічної документації товар має назву Олива антикорозійна (низької в`язкості) ЕКО-4, що є сумішшю малов`язких масляних дистилянтів та важких дистилянтів, компандованих присадками:антиокислювальними та антиадгезійними. Призначена в якості антикорозійного тимчасового захисту від іржавіння і корозії металів. Використовується для захисту форм від прилипання, для змащування форм при виробництві керамічних та напівфарфорових виробів,в якості мастильно-охолоджуючої рідини, для технічного обслуговування металевих елементів та для виробництва скляних виробів.

Технічні характеристики товару, згідно паспорту продукту виробника/відправника: густина при температурі 15 С - 832, 80 - 834.80kg/m3-об`єм в литрах; температура спалаху - 74,5 С min; кінематична в`язкість при 40С - 3,837 Mm2/s; дистиляція (випаровування) при 250 С - 31,0 % (V/V); дистиляція (випаровування) при 350 С - 81,0 % (V/V); вміст сірки - 10,9 mg.kg; число омилення - 5,6 mgKOH/g.

Олива антикорозійна ЕСО-4 з сумарним вмістом нафтопродуктів (вуглеводнів) одержаних з бітумінозних мінералів в кількості 76,2% в якості основного компоненту, не містить дисульфіду молібдену, не містить біодизелю. Виробник: SIA «D&P». Країна виробництва: EU».

Даний товар, згідно технічної документації класифікується за кодом 2710 19 91 00, що відповідає Українській класифікації товарів зовнішньоекономічній діяльності згідно Закону України «Про Митний тариф України».

19.11.2020 позивач подав до Київської митниці Держмитслужби додаткову декларацію до попередньої митної декларації (тип декларації ІМ 40 ДЕ згідно класифікатору)№ UA100060/2020/397517 із зазначенням в графі 31 - назва та опис товару - Олива антикорозійна (низької в`язкості) ЕКО-4. Призначена в якості антикорозійного тимчасового захисту від іржавіння і корозії металів. Використовується для захисту форм від прилипання, для змащування форм при виробництві керамічних та напівфарфорових виробів, в якості мастильно-охолоджуючої рідини, для технічного обслуговування металевих елементів та для виробництва скляних виробів, в графі 33 - код товару - 2710 19 91 00, що відповідає Українській класифікації товарів зовнішньоекономічній діяльності згідно Закону України «Про Митний тариф України» (далі - УКТ ЗЕД).

Після чого митне оформлення декларації № UA100060/2020/397517 було зупинено, а наступні митні декларації Позивач був змушений подавати як тимчасові із кодом товару 3403 19 80 90.

23.11.2020 позивач подав Київській митниці Держмитслужби тимчасові митні декларації на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо (тип декларації ІМ 40 ТН згідно класифікатору) (далі - тимчасові митні декларації)№ UA100060/2020/397809, №UA100060/2020/397813, №UA100060/2020/397831, №UA100060/2020/397832, №UA100060/2020/397833, №UA100060/2020/397834 із зазначенням в графі 31 - назва та опис товару - Олива антикорозійна (низької в"язкості) ЕКО-4. Призначена в якості антикорозійного тимчасового захисту від іржавіння і корозії металів. Використовується для захисту форм від прилипання, для змащування форм при виробництві керамічних та напівфарфорових виробів, в якості мастильно-охолоджуючої рідини, для технічного обслуговування металевих елементів та для виробництва скляних виробів, в графі 33 - код товару - 3403 19 80 90.

24.11.2020 позивач подав Київській митниці Держмитслужби тимчасові митні декларації№ UA100060/2020/397839 та № UA100060/2020/397840 із зазначенням в графі 31 - назва та опис товару - Олива антикорозійна (низької в`язкості) ЕКО-4. Призначена в якості антикорозійного тимчасового захисту від іржавіння і корозії металів. Використовується для захисту форм від прилипання, для змащування форм при виробництві керамічних та напівфарфорових виробів, в якості мастильно-охолоджуючої рідини, для технічного обслуговування металевих елементів та для виробництва скляних виробів, в графі 33 - код товару - 3403 19 80 90.

Разом із вказаними митним деклараціями та товаросупровідними документами до митниці були надані контракт від 22.10.2019 № 15819, додаткова угода до нього від 03.11.2020 № 23, укладений між компанією SIA «D&P» (Латвія) та ПП «АЗС ОНЛАЙН» (Україна), ТУ 19.2-001:2020, технічна специфікація на товар від 20.11.2020 AN 90020, від 20.11.2020 AN 90120, 19.11.2020 AN 88820, 20.11.2020 AN 88920, 19.11.2020 AN 89120, 19.11.2020 AN 89020, 20.11.2020 AN 89720, 20.11.2020 AN 89620, паспорт безпеки від 29.05.2020, а також інші, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення, документи, які зазначені в гр. 44 МД.

Згідно виставлених компанією «D&P» (Латвія) для ПП «АЗС ОНЛАЙН» (Україна), інвойсів фактурна вартість переміщеного через митний кордон України товару «олива антикорозійна ЕСО-4» становить: 10 584 євро (інвойс від 20.11.2020 AN 90020); 10 550,40 євро (інвойс від 20.11.2020 AN 90120); 10 525,20 євро (інвойс від 19.11.2020 AN 88820); 10 264,80 євро (інвойс від 19.11.2020 AN 88920); 10 533,60 євро (інвойс від 19.11.2020 AN 89120); 10 533,60 євро (інвойс від 20.11.2020 AN 89020); 10 550,40 євро (інвойс від 20.11.2020 AN 89720); 10 550,40 євро (інвойс від 20.11.2020 AN 89620);

На подані 23.11.2020 та 24.11.2020 тимчасові митні декларації автоматизованою системою аналізу управління ризиків (АСАУР) були визначені митні формальності згідно класифікатору, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.09.2012 № 1011 (далі - Класифікатор № 1011) відносно задекларованого та зазначеного вище товару.

Перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України встановлюється статтею 337 МК України.

24.11.2020 за результатами АСАУР були проведені огляди товару та взяті проби для проведення досліджень (аналізу, експертизи), про що складені акти про взяття проб (зразків) товарів.

24.11.2020 відібрані проби були направлені до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України (далі - СЛЕД Держмитслужби).

26.11.2020 та 01.12.2020 повторно були відібрані зразки товару для направлення на дослідження, про що складені акти про взяття проб (зразків) товарів.

Відібрані зразки разом із супровідними документами були направлені до СЛЕД Держмитслужби, ДП Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості МАСМА-СЕПРО, Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та випробувальної лабораторії ПММ ДП МА Бориспіль .

За результатами проведених досліджень СЛЕД Держмитслужби були зроблені наступні висновки: № -0694 від 02.12.2020 щодо проби (зразку) товару за митною декларацією № UA100060/2020/397809; № -0691 від 02.12.2020 щодо проби (зразку) товару за митною декларацією № UA100060/2020/397813; № -0688 від 01.12.2020 щодо проби (зразку) товару за митною декларацією № UA100060/2020/397831; № -0695 від 02.12.2020 щодо проби (зразку) товару за митною декларацією № UA100060/2020/397832; № -0690 від 02.12.2020 щодо проби (зразку) товару за митною декларацією № UA100060/2020/397833; № -0686 від 01.12.2020 щодо проби (зразку) товару за митною декларацією № UA100060/2020/397834; № -0682 від 30.11.2020 щодо проби (зразку) товару за митною декларацією № UA100060/2020/397839; № -0685 від 01.12.2020 щодо проби (зразку) товару за митною декларацією № UA100060/2020/397840.

Зазначені дослідження мають однакові висновки, а саме:

За результатами досліджень надана проба являє собою сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції - газойль, з додаванням масляної фракції переробки нафти та треацетину. Враховуючи температуру початку кіпіння (179,1 С), відсоток перегонки при 250 С (29 об. %) та відсоток перегонки при 350 С (82 об. %), можна зробити висновок, що проба виготовлена на основі газойлів.

Вміст нафтопродуктів більше 70% (94,8 ±0,2 мас.%), в якості основного складового.

Проба не відноситься до оливи антикорозійної, оскільки відсутні антиокислювальні і антикорозійні присадки, та проба виготовлена на основі продуктів первинної переробки нафти (газойль).

За визначеним показником відсотковий вміст нафтопродуктів, проба не відповідає технічній специфікації на товар; у складі проби відсутній біс (2-етилгексил) адипат) зазначений у паспорті безпеки на товар; за хімічним складом проба не відповідає ТУ 19.2-001:2020.

В складі проби дисульфіду молібдену не виявлено.

Згідно 14,15, триацетин може використовуватися як компонент (присадка) до дизельного палива, що покращує стійкість до низьких температур, в`язкісні характеристики та температуру спалаху.

Згідно товаросупровідної документації фізико-хімічні показників проби: в`язкість кінематична за температурою 50 С - 2.0-4,0 ммІ/с; число омилення - 5,6 мг КОН/г; зольність - небільша 0,005%; колорометрична характеристика - не більше 2,0 одиниць ЦНТ.

Згідно із пунктом 10 статті 357 МК України, на думку експерта, враховуючи результати досліджень, інформацію надану виробником та пояснення надані листом Держмитслужби від 03.06.2020 № 16-4/16-02-02/7/1302 «Про оподаткування акцизним податком імпорту нафтопродуктів» надана на дослідження проба товару відповідає опису, зазначеному у вищевказаному листі стосовно коду згідно УКТ ЗЕТ - 2010 19 99 00.

Відділом кодування та класифікації товарів (у м. Києві та Київській області) Київської митниці Держмитслужби Державної митної служби України на підставі зазначених вище досліджень СЛЕД Держмитслужби були прийняті рішення від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020, № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 04.12.2020 № КТ-UA-2020, від 04.12.2020 №КТ-UA-2020 про визначення коду 2710 19 99 00 товару зазначеного в графі 31 митних декларацій №UA100060/2020/397809 від 23.11.2020, №UA100060/2020/397813 від 23.11.2020, № UA100060/2020/397831 від 23.11.2020, №UA100060/2020/397832; №UA100060/2020/397833 від 23.11.2020, №UA100060/2020/397834 від 23.11.2020, № UA100060/2020/397839 від 24.11.2020 , №UA100060/2020/397840 від 24.11.2020.

Разом зі зміною коду було змінено опис та назва товару сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції - газойль, з додаванням масляної фракції переробки нафти та треацетину. Температура початку кіпіння (179,1 С), відсоток перегонки при 250 С (29 об. %) та відсоток перегонки при 350 С (82 об. %), можна зробити висновок, що проба виготовлена на основі газойлів. відсоток перегонки при 250 С (29 об. %) та відсоток перегонки при 350 С (82 об. %), можна зробити висновок, що проба виготовлена на основі газойлів. Вміст нафтопродуктів більше 70% (94,8 ±0,2 мас.%), в якості основного складового. Не відноситься до оливи антикорозійної оскільки відсутні антиокислювальні і антикорозійні присадки, та виготовлений на основі продуктів первинної переробки нафти (газойль). За визначеним показником відсотковий вміст нафтопродуктів, проба не відповідає технічній специфікації на товар; у складі проби відсутній біс (2-етилгексил) адипат) зазначений у паспорті безпеки на товар; за хімічним складом проба не відповідає ТУ 19.2-001:2020. Дисульфіду молібдену у складі не виявлено. Фізико-хімічні показники: в`язкість кінематична за температури 50 С - 2,0-4,0 мм2/с; число омилення - 5,6 мг КОН/г; зольність - не більше 0,005%; колориметрична характеристика - не більше 2,0 одиниць ЦНТ.

Також відповідачем із опису товару повністю вилучена інформація про його основні властивості - визначену підприємством-виробником сферу застосування (призначення) без наведення будь-яких альтернативних даних».

Вказані судові рішення підтверджують неправомірність дій митниці щодо складання рішень про визначення коду товару від 08.12.2020 № КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 04.12.2020 №КТ-UA-2020, від 04.12.2020 №КТ-UA-2020.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення товарів розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості про ці товари, а саме: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Главою 11 МК України врегульовано питання ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), її структури та класифікації товарів.

Згідно з частиною першою статті 67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Відповідно до статті 68 МК України ведення УКТЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ведення УКТЗЕД передбачає: 1) відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою митною організацією; 2) підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД; 3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру; 4) забезпечення однакового застосування всіма органами доходів і зборів правил класифікації товарів; 5) прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках; 6) розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування; 7) своєчасне ознайомлення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про застосування УКТ ЗЕД; 8) здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД.

На виконання цієї норми Постановою КМУ №428 від 21.05.2012 затверджено Порядок ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі по тексту - Порядок №428), відповідно до якого УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі, здійснення митного оформлення товарів.

Товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД (частина 1 статті 69 МК України).

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (частина 2 статті 69 МК України).

Відповідно до частини 7 статті 69 МК України рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер (частина 8 статті 69 МК України).

Отже, класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює декларант; орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією; орган доходів і зборів може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта.

Законом України №674-ІХ від 04.06.2020, діючим на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 01.01.2023, встановлений Митний тариф України, який визначає, зокрема, Основні правила інтерпретації УКТ ЗЕД, згідно з якими, класифікація товарів здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

За змістом вказаних норм, для митного оформлення імпортованого товару особа подає митному органу декларацію, у якій наводить детальний опис цього товару та зазначає його код згідно з УКТ ЗЕД. Здійснюючи митний контроль, митний орган, у разі виявлення порушень правил класифікації товарів, має право самостійно класифікувати такий товар.

Згідно з пунктом 3 Розділу І Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого 30.05.2012 наказом Міністерства фінансів України №650, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1085/21397 (надалі - Порядок №650), контроль правильності класифікації товарів - це перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Як передбачено пунктом 4 Розділу ІІІ Порядку №650 контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу; заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних «Класифікаційні рішення» програми «Інспектор 2006» ЄАІС.

Відповідно до пункту Розділу ІІІ Порядку №650 у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТЗЕД. При електронному декларуванні посадова особа ВМП або ПМО чи митного поста за допомогою АСМО створює та передає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів, які підтверджують класифікацію товару.

Приймаючи вказані рішення адміністративні суди дійшли висновку про те, що у висновках Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (СЛЕД Держмитслужби) відсутнє посилання на застосовану методику визначення присадок, зокрема антикорозійних; встановленню підлягали речовини, які «головним чином» використовують в якості таких присадок, тобто, поза увагою могли залишитись і інші; джерелом інформації про такі речовини слугував «Химический энциклопедический словарь» 1983 року, як зазначено в пунктах 13 висновків СЛЕД Держмитслужби. Визначальні для класифікації товару згідно з УКТ ЗЕД характеристики експертами СЛЕД Держмитслужби не встановлені, хоча саме така мета взяття проб (зразків) товарів передбачена законом у даному випадку (стаття 356 МК України).

Отже, Київська митниця Держмитслужби, крім встановлення факту порушень правил класифікації товарів з боку позивача, не конкретизувала класифікаційних ознак товару, які впливають на правильність його класифікації. Вказане унеможливлює класифікацію товару відповідно до Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД (ОПІ), затверджених Законом України «Про Митний тариф України» чинного на дату ухвалення рішень адміністративними судами, оскільки ця процедура передбачає правову кваліфікацію саме таких ключових характеристик товару в процесі визначення його класифікаційного коду.

Таким чином, завдання митної експертизи зі з`ясування обставин, що мають значення для контролю за кодом товару, виконані не були. Тобто рішення відповідача про зміну коду товару за УКТ ЗЕД прийняті на підставі припущень, безпідставно та упереджено.

При цьому колегія суддів адміністративних судів зазначила, що жодна норма законодавства України з питань митної справи не дає права митним органам змінювати чи коригувати назву (найменування) товару, тому у митного органу немає законних підстав стверджувати про неправдивість найменування товару зазначеного його виробником і експортером.

При цьому позивач визначив код імпортованого товару у повній відповідності до вимог УКТ ЗЕД та на підставі класифікаційних ознак, що є документально підтвердженими наданими документами (ТУ, сертифікати якості, паспорт безпеки та інше).

В той же час, крім лабораторних випробувань, позивачем було ініційовано проведення й товарознавчої експертизи щодо характеристик і призначення товару, а також визначення його класифікаційного коду згідно з УКТ ЗЕД, які наведені у висновку Житомирської торгово-промислової палати №В-2336 від 11.12.2020 та підтверджують правильність декларування оливи антикорозійної «ЕСО-4» (в частині опису і коду товару) за МД позивача.

Враховуючи зазначене, колегія суддів адміністративних судів підтримала висновок суду першої інстанції про те, що у спірному випадку мало місце поверхневе вивчення митним органом усіх документів, наданих позивачем до митного оформлення (зокрема, сертифікати якості на товар, визначення технічних характеристик товару згідно товарно-супровідних документів) та прийняття оскаржуваного рішення із застосування результатів АСАУР та висновків експертиз.

Окрім того, Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 10.11.2021 у справі №240/4525/21 дійшов висновку про те, що жодна норма законодавства України з питань митної справи не дає права митним органам змінювати чи коригувати назву (найменування) товару, тому у митного органу не має законних підстав стверджувати про неправдивість найменування товару зазначеного виробником і експортером.

Таким чином, встановлені адміністративними судами обставини підтверджують протиправну поведінку митниці, яка призвела до понесених позивачем збитків, внаслідок понад нормованого простою транспортних засобів з товаром через прийняття митницею рішень про визначення коду товару, скасованих адміністративним судом, відносно якого не було завершено митне оформлення.

Щодо постанов Солом`янського районного суду міст Києва, то твердження відповідача 1, з якими погодився суд першої інстанції у даній справі, щодо відсутності протиправної поведінки митниці, то такі висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки у справах №760/11249/21, №760/11256/21, №760/11262/21, №760/11264/21, № 760/11267/21, №760/11324/21, №760/11328/21, №760/11331/21, №760/11333/21, №760/11335/21, №760/11336/21, №760/11395/21, №760/11394/21, №760/11390/21, №760/11392/21 предметами позовів було притягнення керівника позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 483 МК України, яка передбачає, що переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.

За результатами розгляду вказаних справ суди дійшли висновків про відсутність причин та умов вчинення порушення керівником позивача адміністративного правопорушення, з урахуванням обставин, встановлених адміністративними судами. При цьому обставини наявності протиправної поведінки відповідача 1 не входило до предмету доказування у таких справах, оскільки протиправність дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень розглядається у справах за правилами адміністративного судочинства в силу приписів КАСУ, який визначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

В той же час, за умовами Договору експедитор за понаднормові простої транспортного засобу при здійсненні митних процедур у режимі експорту, імпорту (випуску з-під митного контролю), якщо ці простої сталися не з вини перевізника, сплачує перевізнику штрафні санкції/штраф із розрахунку: 1 200,00 грн за одну добу понаднормативного простою одного транспортного засобу. Строк нормативного простою транспортних засобів при проходженні митних процедур щодо товару визначений у пункті 2.8 Договору (пункт 6.5 Договору).

Пунктом 8.1 Договору сторони погодили, що у випадку виникнення обставин непереборної сили (до яких відносяться: стихійне лихо, бурі, циклони, повені, землетруси, війни, військові дії, страйки, блокади, масові безпорядки тощо) сторони звільняються від виконання своїх зобов`язань на час цих обставин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 356 МК України взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами органу доходів і зборів в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно із частинами 1, 3 статті 264 МК України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Дата та час подання митної декларації фіксується органом доходів і зборів шляхом її реєстрації, у тому числі з використанням інформаційних технологій. Орган доходів і зборів не має права відмовити в реєстрації митної декларації.

Митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України (частина 1 статті 318 МК України).

Товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом (частина 1 статті 321 МК України).

Статтею 255 МК України визначено, що митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред`явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: 1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; 3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; 4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті; 5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»; 6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; 7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

У разі якщо товар декларується з використанням попередньої або періодичної митних декларацій, митне оформлення за цими деклараціями завершується у строк, що не перевищує чотирьох робочих годин з моменту їх подання.

Не допускається перевищення строку, зазначеного у частині першій цієї статті, у зв`язку з проведенням правоохоронними органами та підрозділами внутрішньої безпеки органів доходів і зборів спеціальних операцій, перевірок та інших заходів, які не є операціями, що здійснюються в рамках виконання процедур митного контролю.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

При виявленні порушення митних правил орган доходів і зборів здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що: 1) такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження у справі як докази; 2) декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до статті 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил (стаття 488 ЦК України).

За частиною 5 статті 507 МК України у разі виявлення порушення митних правил, за яке цим Кодексом передбачено застосування адміністративного стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, строк адміністративного затримання особи, яка знаходиться у службовому приміщенні органу доходів і зборів або в іншому приміщенні у зв`язку з проведенням митного контролю або митного оформлення таких товарів, транспортних засобів, обчислюється з моменту винесення вмотивованого письмового рішення про її адміністративне затримання. Митний контроль та митне оформлення товарів, транспортних засобів при цьому зупиняються. У разі виявлення інших порушень митних правил строк адміністративного затримання обчислюється з моменту завершення митного контролю та митного оформлення.

Статтею 508 МК України визначено, що у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Під час проведення процесуальних дій, зазначених у пунктах 2, 4-6, 8 частини другої цієї статті, складаються протоколи, форми яких встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до частини 1 статті 511 МК України товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями.

Постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (частина 1 статті 529 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 530 МК України законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення митниці, якими змінено код товару позивача від 08.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 04.12.2020 №КТ-UA-2020, від 04.12.2020 №КТ-UA-2020 визнано протиправними та скасовані у судовому порядку, отже саме з дати прийняття митницею протиправних рішень, які свідчать про протиправність дій митниці з визначення коду товару та назви, митне оформлення яких не було завершено, почався відлік наднормованого простою транспортних засобів та товару у зоні дії митного поста «Столичний», що сталися за перевезенням товару за маршрутом: місто Рига, Латвійська Республіка - місто Коростень, Житомирська область, Україна.

За змістом статті 86, частини 5 статті 236, статті 237 ГПК України при розгляді спору про стягнення шкоди господарський суд має з`ясовувати, зокрема, обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд у будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Висновок щодо обов`язку суду з перевірки розрахунку, викладений у постановах Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №910/14341/18, від 11.02.2021 у справі №910/18996/16, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20.

Визначаючи розмір матеріальних збитків, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок збитків), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Подібний за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 926/1904/19, від 30.09.2021 у справі №922/3928/20).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за умовами Договору, пунктом 6.5, сторони узгодили, що експедитор за понаднормові простої транспортного засобу при здійсненні митних процедур у режимі експорту, імпорту (випуску з-під митного контролю), якщо ці простої сталися не з вини перевізника, сплачує перевізнику штрафні санкції/штраф із розрахунку: 1 200,00 грн за одну добу понаднормативного простою одного транспортного засобу. Строк нормативного простою транспортних засобів при проходженні митних процедур щодо товару визначений у пункті 2.8 Договору.

У пункті 2.8 Договору визначено, що нормативний час простою транспортного засобу (тягач з автоцистерною) при проходженні митних процедур з експорту, імпорту (випуску товару/вантажу у вільний обіг) та подальшого проїзду транспортних засобів за маршрутом, не повинен перевищувати однієї доби. Відлік простою транспортних засобів при здійсненні митних процедур щодо товару у режимі експорту починається з часу навантаження товару на транспортні засоби, а у режимі імпорту - з часу взяття товару під митний контроль за проходженням транспортних засобів через прикордонну митницю/пост у країні імпорту.

За розрахунком суду апеляційної інстанції наднормовий простій визначається наступним чином:

08.12.2020 - дата складення рішення митниці №КТ-UА-2020 по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (36 днів); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 42 дні.

22.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UА-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (22 дні); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 28 днів.

22.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UА-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (22 дні); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 28 днів.

22.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UА-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (22 дні); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 28 днів.

22.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UА-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (22 дні); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 28 днів.

22.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UА-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (22 дні); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 28 днів.

22.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UА-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (22 дні); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 28 днів.

02.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UA-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (42 дні); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 48 днів.

02.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UA-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (42 дні); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 48 днів.

02.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UA-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (42 дні); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 48 днів.

02.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UA-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (42 дні); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 48 днів.

02.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UA-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (42 дні); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 48 днів.

02.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UA-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (42 дні); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 48 днів.

04.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UA-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (40 днів); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 46 днів.

04.12.2020 - дата складання рішення митниці №КТ-UA-2020, по 12.01.2021 - 13.01.2021 ухвала Печерського районного суду міста Києва у справі №757/628/21-к, якою накладено арешт, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к арешт скасовано (40 днів); ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к (з 04.12.2021 по 09.12.2021) (6 днів) накладено арешт, який скасовано ухвалою Печерського районного суду від 22.06.2022; разом 46 днів.

Загальна кількість днів понаднормового простою транспортних засобів через неправомірні дії відповідача 1 внаслідок прийняття ним неправомірних рішень, складала 590 днів * 1 200,00 грн = 708 000,00 грн (розмір збитків, завданих позивачу внаслідок понаднормового простою транспортних засобів через неправомірні дії відповідача 1).

Щодо доводів відповідача 1 про те, що позивач не звертався до нього із заявами про повернення транспортних засобів та товару, то на директора позивача митницею були складені протоколи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Солом`янський районний суд міста Києва постановами від 03.08.2021 у справах №760/11249/21, №760/11256/21, №760/11262/21, №760/11264/21, № 760/11267/21, №760/11324/21, №760/11328/21, №760/11331/21, №760/11333/21, №760/11335/21, №760/11336/21, а також від 24.09.2021 у справах №760/11395/21, №760/11394/21, №760/11390/21, №760/11392/21, які залишені без змін відповідними постановами Київського апеляційного суду, провадження відносно керівника позивача за частиною 1 статті 483 МК України закрив у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Крім того, вказаними постановами Солом`янського районного суду міста Києва зобов`язано повернути, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1839/10000/20 від 01.12.2020 року керівнику ПП «АЗС ОНЛАЙН» () ОСОБА_1 , або його законному представнику «сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції - «газойль», з додаванням масляної фракції переробки нафти та триацетину. Вміст нафтопродуктів більше 70% (94,0±0,2 мас.%), в якості основного складового» вагою 25114 кг; «сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції - «газойль», з додаванням масляної фракції переробки нафти та триацетину. Вміст нафтопродуктів більше 70% (94,0±0,2 мас.%), в якості основного складового» вагою 24074 кг; «сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції - «газойль», з додаванням масляної фракції переробки нафти та триацетину. Вміст нафтопродуктів більше 70% (94,0±0,2 мас.%), в якості основного складового» вагою 25114 кг; «сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції - «газойль», з додаванням масляної фракції переробки нафти та триацетину. Вміст нафтопродуктів більше 70% (94,0±0,2 мас.%), в якості основного складового» вагою 25054 кг; «сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції - «газойль», з додаванням масляної фракції переробки нафти та триацетину. Вміст нафтопродуктів більше 70% (94,0±0,2 мас.%), в якості основного складового» вагою 25074 кг; «сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції - «газойль», з додаванням масляної фракції переробки нафти та триацетину. Вміст нафтопродуктів більше 70% (94,0±0,2 мас.%), в якості основного складового» вагою 25114 кг; «суміш неароматичних вуглеводнів С7-С28 (в основі) складно ефірної сполуки (триацетин, тощо), інших добавок/домішок (у тому числі ароматичні вуглеводні С7-С12). Сумарний вміст неароматичних та ароматичних вуглеводнів 79,7 мвс.% (неароматична складова переважає ароматичну), вагою 25152 кг; «сумішевий продукт: суміш неароматичних вуглеводнів С7-С27 (в основі), складно ефірної сполуки (триацетин, тощо), інших добавок/домішок (у тому числі ароматичні вуглеводні С7-С12). Сумарний вміст неароматичних та ароматичних вуглеводнів становить 83,65 мас.% (неароматична складова переважає ароматичну). Містить суміш дистилятів важких фракцій нафти (дизельного палива, САS №68334-30-05) та базові оливи, важкі фракції (САS №64742-54-7) та не містить біс (2-етилгексил) адипату; «сумішевий продукт, який складаються із важкої нафтової фракції - «газойль», з додаванням масляної фракції переробки нафти та триацетину. Вміст нафтопродуктів більше 70% (94,0±0,2мас.%) в якості основного складового в кількості 25194 кг; «сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції - «газойль», з додаванням маслянної фракції переробки нафти та триацетину. Вміст нафтопродуктів більше 70% (94,0±0,2 мас%), в якості основного складового, вагою 24434 кг; «сумішевий продукт, який складається з суміші неароматичних вуглеводів С7-С28 (в основі), складно ефірних сполук (и) (триацетин, тощо), інших добавок/домішок (у тому числі ароматичні вуглеводні С7-С12). Сумарний вміст неароматичних та ароматичних вуглеводнів становить 76,2 мас.% (неароматична складова переважає ароматичну). Містить суміш дистилятів важких фракцій нафти (дизельного палива, CAS №68334-30-5) та базові оливи, важкі фракції (CAS №64742-54-7. Не містить біс (2-етилгексил) адипату, антиокислювальних присадок, феноли, антикорозійних присадок, вагою 25232 кг; сумішевий продукт, який складається з суміші неароматичних вуглеводнів С7-С28 (в основі), складноефірних сполук (и) (триацетин, тощо), інших добавок/домішок (у тому числі ароматичні вуглеводні С7-С12). Сумарний вміст неароматичних та ароматичних вуглеводнів становить: 77,7 мас.% (неароматична складова переважає ароматичну). Містить суміш дистилятів важких фракцій нафти (дизельного палива, CAS № 68334-30-5) та базові оливи, важкі фракції (CAS № 64742-54-7) та не містить біс(2-етилгексил) адипату, антиокислювальних присадок, феноли, антикорозійних присадок, вагою 25 072 кг; сумішевий продукт, який складається з суміші неароматичних вуглеводнів С7-С28 (в основі), складноефірних сполук (и) (триацетин, тощо), інших добавок/домішок (у тому числі ароматичні вуглеводні С7-С12). Сумарний вміст неароматичних та ароматичних вуглеводнів становить: 78,5 мас.% (неароматична складова переважає ароматичну). Містить суміш дистилятів важких фракцій нафти (дизельного палива, CAS № 68334-30-5) та базові оливи, важкі фракції (CAS № 64742-54-7). Не містить біс(2-етилгексил) адипату, антиокислювальних присадок, феноли, антикорозійних присадок, вагою 25 442 кг; сумішевий продукт, який складається з суміші неароматичних вуглеводнів С7-С28 (в основі), складноефірних сполук (и) (триацетин, тощо), інших добавок/домішок (у тому числі ароматичні вуглеводні С7-С12). Сумарний вміст неароматичних та ароматичних вуглеводнів становить: 80,5 мас.% (неароматична складова переважає ароматичну). Містить суміш дистилятів важких фракцій нафти (дизельного палива, CAS № 68334-30-5) та базові оливи, важкі фракції (CAS № 64742-54-7) та не містить біс (2-етилгексил) адипату, антиокислювальних присадок, феноли, антикорозійних присадок, вагою 25 112 кг; сумішевий продукт, який складається з суміші неароматичних вуглеводнів С7-С28 (в основі), складноефірних сполук (и) (триацетин, тощо), інших добавок/домішок (у тому числі ароматичні вуглеводні С7-С12). Сумарний вміст неароматичних та ароматичних вуглеводнів становить: 77,0 мас.% (неароматична складова переважає ароматичну). Містить суміш дистилятів важких фракцій нафти (дизельного палива, CAS № 68334-30-5) та базові оливи, важкі фракції (CAS № 64742-54-7) та не містить біс(2-етилгексил) адипату, антиокислювальних присадок, феноли, антикорозійних присадок, вагою 25 072 кг.

Постанови Солом`янського районного суду міста Києва залишені без змін постановами Київського апеляційного суду від 29.11.2021, від 25.11.2021, від 11.10.2021, від 20.10.2021, від 09.11.2021, від 25.11.2021, від 08.10.2021, від 29.11.2021, від 25.11.2021, від 12.10.2021, від 11.10.2021, від 22.02.2022, від 13.06.2022, від 31.05.2022, від 18.02.2022.

Відповідно до частин 1, 2 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Доказів виконання вказаних судових рішень Солом`янського районного суду міста Києва митницею матеріали справи №910/11334/23 не містять.

Таким чином, матеріалами даної справи підтверджено протиправну поведінку відповідача 1, яка полягала у прийняті протиправних рішень щодо зміни коду товару та назви, що призвело до наднормового простою транспортних засобів з товаром у 590 днів, та як причинно-наслідковий наслідок понесення позивачем реальних збитків у розмірі 708 000,00 грн, сплачених позивачем перевізнику.

Щодо пропуску строку позовної давності, про який відповідач 1 заявив у своїх письмових поясненнях, то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Водночас пунктом 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19.12.2020 до 30.06.2023 на території України карантин.

Таким чином, строк позовної давності, визначений статтею 258 продовжено на строк дії коронавірусної хвороби (COVID-19) та вважається таким, що не пропущений.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц виснувала, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Тобто відповідачем у наведених справах є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Таким органом у справі, яка переглядається, є Київська митниця.

Водночас Державна казначейська служба України також є відповідачем 2 у даній справі.

У постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі з урахуванням чого боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Згідно із частинами 4, 5 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково із стягненням з Державного бюджету України на користь позивача 708 000,00 грн збитків.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Апеляційним господарським судом при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні висновки доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23 підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Приватного підприємства «АЗС Онлайн» підлягає задоволенню частково, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23 скасуванню, з ухваленням нового, яким позовні вимоги задовольнити частково.

У суді першої інстанції позивачем заявлено до стягнення 22 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Конституцією України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59).

За приписами статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову/апеляційної скарги, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно із частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (частини 1, 2, 4 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі по тексту - Закон №5076-VI).

Згідно із частиною 1 статті 27 Закону №5076-VI договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 16.02.2023 між позивачем (Замовник) та Адвокатським бюро «Катерини Валенко» (Адвокатське бюро) укладено Договір про надання правничої допомоги №16/02/2023 (далі по тексту - Договір про надання правничої допомоги), за умовами якого Адвокатське бюро зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати Замовнику правничу допомогу за його запитом, а Замовник зобов`язаний оплатити надані послуги (т. 1 а.с. 268-).

Обсяг та характер правничої допомоги сторони узгодили у розділі 2 Договору про надання правничої допомоги.

Відповідно до пункту 4.1 Договору про надання правничої допомоги вартість послуг за надання правничої допомоги за цим Договором визначається Адвокатським бюро самостійно та фіксується у відповідних рахунках. Погодження з вартістю відповідних послуг є факт оплати (в тому числі часткової оплати) Замовником відповідного рахунку.

На підтвердження факту надання Адвокатським бюро Замовнику послуг відповідно до умов цього Договору складається Акт приймання-передачі наданих послуг (в електронній формі) та надсилається Замовнику на електрону пошту, у разі відсутності - на поштову адресу, вказану у цьому Договорі. Замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) календарних дні з моменту відправлення йому Акту приймання-передачі наданих послуг підписати його в двох екземплярах або дати мотивовану відмову від підписання та надіслати два примірники підписаного Замовником Акта (письмової відмови від підписання) на адресу Адвокатського бюро. У випадку не надання підписаного Акта та/або вмотивованої відмови від підписання в строку, вказаний у цьому пункті, послуги Адвокатського бюро вважаються наданими належним чином та в повному обсязі і прийнятими Замовником без будь-яких зауважень (пункт 4.5 Договору про надання правничої допомоги).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 16.02.2024 (пункт 7.1 Договору про надання правничої допомоги).

Послуги надано адвокатом Валенко Катериною Павлівною, яка діє на підставі Ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1424785 (т.1 а.с. 269).

На доказ наданих послуг позивачем подано до суду першої інстанції рахунок на оплату №29 від 14.07.2023 на суму 10 000,00 грн за підготовку та подачу позовної заяви (т. 2 а.с. 220), платіжну інструкцію №1768 від 17.07.2023 (т.2 а.с. 220 зворотній бік), акт приймання-передачі наданих послуг №29 від 17.07.2023 (т. 2 а.с. 221), рахунок на оплату №35 від 16.08.2023 на суму 4 000,00 грн за участь адвоката у судовому засіданні 16.08.2023 (т.2 а.с. 221 зворотній бік), платіжну інструкцію №1784 від 17.08.2023 (т.2 а.с. 222), акт приймання-передачі наданих послуг №35 від 17.08.2023 (т.2 а.с. 222 зворотній бік), рахунок на оплату №45 від 20.09.2023 за участь адвоката у судовому засіданні 20.09.2023 на суму 4 000,00 грн (т.2 а.с. 223), платіжну інструкцію №1804 від 21.09.2023 (т. 2 а.с. 223 зворотній бік), акт приймання-передачі наданих послуг №45 від 21.09.2023 (т.2 а.с. 224), рахунок на оплату №54 від 25.10.2023 участь адвоката у судовому засіданні 25.10.2023 на суму 4 000,00 грн (т.2 а.с. 224 зворотній бік), платіжну інструкцію №300902 від 26.10.2023 (т. 2 а.с. 225), акт приймання-передачі наданих послуг №54 від 26.10.2023 (т. 2 а.с. 225 зворотній бік).

Окрім того, позивачем у суді апеляційної інстанції також заявлено клопотання про долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу на загальну суму 13 000,00 грн, яка включає в себе подання доповнення до апеляційної скарги, участь адвоката у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 11.03.2024, 25.03.2024, підготовку та подання адвокатом клопотання про долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу у справі №910/11334/23, на доказ чого подав до суду апеляційної інстанції наступні докази: рахунки №68 від 08.01.2024 на суму 4 000,00 грн, №81 від 11.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №85 від 21.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №86 на суму 21.03.2024 на суму 1 000,00 грн, платіжні доручення №300913 від 09.01.2024 на суму 4 000,00 грн, №300920 від 11.03.2024 на суму 4 000,00 грн, №300922 на суму 5 000,00 грн, акти №68 від 09.01.2023, №81 від 12.03.2024.

В свою чергу, відповідач 1 подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що витрати на правничу допомогу, які будуть стягнуті з митниці є витратами Державного бюджету України.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, об`єднана палата Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, саме суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим.

Згідно із частинами 4, 5 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

ЄСПЛ вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» та у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015).

У рішення від 18.02.2022 у справі «Чоліч проти Хорватії» ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.

Отже, суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Аналогічний правовий висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20.

При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що позовні вимоги задоволено частково, а тому витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем у суді першої інстанції підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам на підставі статті 129 ГПК України у розмірі 1 960,73 грн з відповідача 1, як заподіювача збитків позивачу.

Відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Таким чином, судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «АЗС Онлайн» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 у справі №910/11334/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «АЗС Онлайн» (11555, Житомирська область, Коростенський район, село Поліське, Ушомирська ТГ, вул. Лугинська, будинок 76; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40724941) 708 000,00 грн (сімсот вісім тисяч гривень) збитків.

5. В решті позову відмовити.

6. Стягнути з Київської митниці (03124, місто Київ, бульвар Вацлева Гавела, 8 А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 43997555) на користь Приватного підприємства «АЗС Онлайн» (11555, Житомирська область, Коростенський район, село Поліське, Ушомирська ТГ, вул. Лугинська, будинок 76; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40724941) 1 960,73 грн (одна тисяча дев`ятсот шістдесят гривень 73 копійки) витрат на професійну правничу допомогу.

7. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

8. Матеріали справи №910/11334/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 18.04.2024.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді Л.Г. Сітайло

Є.Ю. Шаптала