РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2024Справа № 910/402/24
За позовом TECHMADEX SPOLKA AKCYJNA в особі «Представництва «ТЕХМАДЕКС СПОЛКА АКЦИЙНА»

до Акціонерного товариства «Укртрангаз»

про стягнення 4 460 328, 03 грн

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Севериненко К.Р.

Представники учасників справи:

від позивача: Носик Б.М. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Баранецька М.Р.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

TECHMADEX SPOLKA AKCYJNA в особі «Представництва «ТЕХМАДЕКС СПОЛКА АКЦИЙНА» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укртрангаз» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 4 460 328,03 грн, з яких: 4 081 948, 85 грн основний борг, 147 430,77 грн 3% річних та 230 948,41 грн втрати від інфляції.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 854 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором підряду (капітальне будівництво) №210800192 від 31.08.2021, в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2024 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

23.01.2024 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі №910/402/24, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження і підготовче засідання призначено на 21.02.2024.

19.02.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній заперечує проти задоволення позову та, зокрема, зазначає, що строк оплати 10% вартості робіт не настав, оскільки позивачем не виконано усі роботи за договором. Крім того, зазначає, що відповідач скористався своїм правом та відстрочив своє зобов`язання з оплати 90% вартості виконаних робіт через несплату позивачем нарахованих йому штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт.

19.02.2024 від представника позивача надійшло клопотання про участь в підготовчому засіданні призначеному на 21.02.2024 та в усіх наступних засіданнях по справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 клопотання представника позивача про участь у підготовчому засіданні призначеному на 21.02.2024 в режимі відеоконференції по справі №910/402/24 залишено без розгляду. У задоволенні клопотання представника позивача про участь в усіх засіданнях у режимі відеоконференції по справі №910/402/24 відмовлено.

У підготовче засідання 21.02.2024 з`явилися представники сторін, протокольною ухвалою підготовче засідання відкладено на 20.03.2024.

22.02.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечує щодо обставин викладених у відзиві та, зокрема, зазначає, що строк дії договору закінчився і його умови діють лише в частині гарантійних зобов`язань та зобов`язань з оплати робіт, а тому у відповідача відсутнє право вимагати від позивача виконання інших зобов`язань за договором, а саме в частині виконання робіт.

28.02.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких останній заперечує щодо обставин викладених у відповіді відзиві та, зокрема, вказує, що зобов`язання позивача за договором у частині виконання робіт не припинені, оскільки належним чином не виконані.

01.03.2024 від представника позивача надійшло клопотання про участь в судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2024 задоволено клопотання представника позивача про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції та вирішено забезпечити його участь у підготовчому засіданні призначеному на 20.03.2024 та в усіх наступних засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

07.03.2024 від представника позивача, на виконання вимог ухвали суду, надійшли докази.

20.03.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовче засідання 20.03.2024 з`явилися представники сторін. Суд, з урахуванням думки представника відповідача, протокольною ухвалою залишив без розгляду клопотання позивача про долучення доказів, у зв`язку з пропуском строку на надання таких доказів. Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження та, зокрема, в підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, протокольною ухвалою закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 16.04.2024.

У судовому засіданні 16.04.2024 представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог та позов просив задовольнити, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі.

У судовому засіданні 16.04.2024 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.08.2021 між відповідачем (замовник) та позивачем (підрядник) укладено договір підряду (капітальне будівництво) № (надалі -договір), відповідно до умов п.1.1. якого підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в повному обсязі на умовах цього договору відповідно до проектно-кошторисної документації роботи (далі - роботи) за об`єктом «Реконструкція загальностанційної системи керування головного щита управління-1 та систем автоматичного керування газоперекачувальними агрегатами №2, 7 компресорного цеху №1 дотискувальної компресорної станції «Більче-Волиця» Стрийського виробничого управління підземного зберігання газу» (45000000-7) (Будівельні роботи та поточний ремонт) (далі - об`єкт), а замовник - зобов`язується прийняти роботи та оплатити їх.

Склад, обсяг робіт, етапність, характеристики та технічні вимоги до виконання таких робіт, визначаються відповідно до вимог затвердженої замовником проектно-кошторисної документації (п.1.2. договору).

Графік виконання робіт (додаток №2) підписується обома сторонами одночасно з укладанням цього договору та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.3. договору).

Відповідно до п.3.1. договору в редакції додаткової угоди №3 від 26.08.2022 загальна вартість виконуваних робіт за цим договором згідно із договірною ціною (додаток №1 до цього договору) становить 102 919 042,80 грн, в тому числі ПДВ 20% - 17 153 173,80 грн.

У пункті 3.2. договору сторони погодили, що оплата за договором проводиться в такому порядку:

3.2.1. замовник протягом 45 календарних днів, але не раніше ніж через 35 календарних днів з моменту прийняття відповідних етапів робіт, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), перераховує на розрахунковий рахунок виконавця суму вартості прийнятих робіт (за виключенням 10 (десяти) відсотків вартості прийнятих робіт).

3.2.2. остаточний розрахунок (10 (десять) відсотків вартості прийнятих робіт) проводиться замовником протягом 45 календарних днів, але не раніше ніж через 35 календарних днів, з моменту підписання сторонами останнього акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за цим договором.

Згідно п.п. 3.4., 3.5. договору у разі ненадання підрядником усіх необхідних виконавчих документів, вказаних у тому числі у п. 4.15 цього договору. Замовник має право затримати оплату за цим договором до моменту їх отримання. У цьому випадку зобов`язання замовника по оплаті не вважається простроченим. Зобов`язання замовника по оплаті за цим договором вважається виконаним з моменту списання грошових коштів з його розрахункового рахунку. Усі розрахунки здійснюються у безготівковій формі.

За умовами п.4.1. договору, в редакції додаткової угоди №2 від 29.06.2022, підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 392 днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №2).

Замовник забезпечує передачу підряднику протягом 5-ти (п`яти) робочих днів після підписання цього договору одного примірника затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації, а також в узгоджені сторонами строки передає іншу дозвільну документацію, яка є у замовника (п.4.2. договору).

Місце виконання робіт: с. П`ятничани, Стрийський район, Львівська область (п.4.4. договору).

Відповідно до п.4.6. договору передбачені цим договором роботи підрядник виконує в умовах діючого виробництва, яке є об`єктом підвищеної небезпеки. При цьому підрядник виконує роботи не порушуючи режимів транспорту газу та роботи газотранспортної системи, вимог з промислової безпеки та охорони праці із залученням своїх висококваліфікованих фахівців з використанням сучасних технологій. Підрядник відповідає перед замовником за якість виконаних робіт та їх відповідність вимогам, установленим державними стандартами, будівельними нормами, локальними актами замовника, іншими нормативно-правовими документами, проектно-кошторисної документації та умовами цього договору.

Сторони у тижневий термін після підписання договору визначають осіб, які уповноважені представляти їх інтереси при виконанні цього договору, про що письмово інформують одна одну з визначенням повноважень таких осіб. В подальшому при заміні цих осіб сторони письмово інформують одна одну, протягом 3 (трьох) робочих днів з дня такої заміни (п.4.20 договору).

За умовами п.п.4.13.1. договору після одержання повідомлення від підрядника про готовність до здачі виконаних робіт, замовник зобов`язаний розпочати їх приймання протягом 5-ти робочих днів. Приймання виконаних робіт здійснюється на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), до яких повинні додаватись сертифікати/паспорти на застосовані матеріали та обладнання, документи, що підтверджують вартість матеріалів та обладнання, розрахунки та інші витрати та іншу документацію, визначену чинним законодавством. Замовник протягом 5-ти робочих днів після підписання акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) надсилає оформлені належним чином примірники актів підряднику.

Роботи вважаються прийнятими замовником в повному обсязі шляхом підписання замовником та підрядником без зауважень останнього акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за цим договором (п.4.17. договору).

Згідно з п.5.3.1. договору підрядник зобов`язаний якісно та у встановлені графіком виконання робіт строки роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, ДБН та іншої нормативної документації.

Відповідно до п.10.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 29.06.2022 договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє по 18.10.2022, в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Пунктом 10.3 договору сторони погодили, що усі спори, що пов`язані з цим договором вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору, визначеному відповідним чинним законодавством України.

Додатковою угодою №1 від 22.02.2022 сторони доповнили п.10.3 договору другим абзацом такого змісту: Правом, яке регулює цей договір, є матеріальне право України.

Так, на виконання умов договору позивачем були виконані, а відповідачем прийняті, роботи на загальну суму 19 036 510,46 грн, що підтверджується наступними документами:

- актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2022 року від 18.01.2022 на загальну суму 100 401,79 грн;

- актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2022 року) на загальну суму 15 888 000,00 грн від 18.01.2022;

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за січень 2022 року на загальну суму 15 988,40179 грн від 18.01.2022;

- актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року від 31.08.2022 на загальну суму 163 801,19 грн;

- актом №3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року від 31.08.2022 на загальну суму 8 694,14 грн;

- актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до акту №3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року від 31.08.2022/0 на загальну суму 1 603 194,00 грн;

- актом №4 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року від 31.08.2022 на загальну суму 2890,14 грн;

- актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до акту №4 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року )від 31.08.2022 на загальну суму 1 269 529,20 грн.

У свою чергу відповідачем вказані вище роботи були оплачені частково, а саме на суму 14 954 561,61 грн.

Предметом даного позову є вимоги позивача до відповідача про стягнення 4 081 948, 85 грн основного боргу за виконані роботи, 147 430,77 грн 3% річних та 230 948,41 грн втрат від інфляції.

Підставами позову є порушення відповідачем своїх обов`язків за договором у частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналізуючи умови укладеного між сторонами договору, суд зазначає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором підряду, до якого, крім положень Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов`язання, застосовуються також положення глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Статтею 844 Цивільного кодексу України встановлено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач виконав підрядні роботи загальною вартістю 19 036 510,46 грн, а відповідач, у свою чергу, прийняв вказані роботи, що підтверджується підписаними актами приймання виконаних робіт (форма КБ-2в), актами вартості устаткування, що придбавається виконавцем та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3), а також частково оплатив їх вартість у сумі 14 954 561,61 грн. Несплаченими залишились роботи на загальну суму 4 081 948,85 грн (19 036 510,46 грн- 14 954 561,61 грн)

Вказані обставини не є спірними та визнаються учасниками справи, а тому відповідно до ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу не підлягають доказуванню.

Разом з тим, як зазначає позивач виконані роботи, оплачені відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі, з огляду на що позивачем заявлено до стягнення 4 081 948, 85 грн основного боргу, 147 430,77 грн 3% річних та 230 948,41 грн втрат від інфляції нарахованих за загальний період з 16.10.2022 по 11.12.2023.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

У пункті 3.2. договору сторони погодили, що оплата за договором проводиться в такому порядку:

3.2.1. замовник протягом 45 календарних днів, але не раніше ніж через 35 календарних днів з моменту прийняття відповідних етапів робіт, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), перераховує на розрахунковий рахунок виконавця суму вартості прийнятих робіт (за виключенням 10 (десяти) відсотків вартості прийнятих робіт).

3.2.2. остаточний розрахунок (10 (десять) відсотків вартості прийнятих робіт) проводиться замовником протягом 45 календарних днів, але не раніше ніж через 35 календарних днів, з моменту підписання сторонами останнього акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за цим договором.

Як установлено судом вище за результатами виконання підрядником робіт сторонами підписано за січень 2022 року на загальну суму 15 988 401,79 грн: акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2022 року від 18.01.2022, акт вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2022 року) від 18.01.2022, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за січень 2022 року від 18.01.2022, а також за серпень 2022 року на загальну суму 3 048 108,67 грн: акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року від 31.08.2022, акт №3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року від 31.08.2022, акт вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до акту №3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року) від 31.08.2022, акт №4 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року від 31.08.2022 і акт вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до акту №4 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року) від 31.08.2022.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Отже, враховуючи зазначене вище, приймаючи до уваги положення договору щодо строку оплати замовником робіт протягом 45 календарних днів з моменту їх прийняття в розмірі 90% та те, що остаточний розрахунок у розмірі 10% відсотків вартості прийнятих робіт проводиться замовником протягом 45 календарних днів з моменту підписання сторонами останнього акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за цим договором, а також беручи до уваги положення ст.253, 254 Цивільного кодексу України, відповідач мав оплатити вартість робіт у такі строки: за січень 2022 у розмірі 90% від вартості робіт - 14 389 561,61 грн до 04.03.2022 включно та за серпень 2022 року в розмірі 90% від вартості робіт - 2 743 297,80 грн до 17.10.2022 включно.

При цьому суд зазначає, що доказів виконання позивачем робіт за договором на суму погоджену в договорі - 102 919 042,80 грн, а також підписання сторонами усіх актів форми КБ-2в на вказану суму, як умови настання остаточного розрахунку в розмірі 10% вартості прийнятих робіт, матеріали справи не містять.

Одночасно, суд зазначає, що обома сторонами підтверджується факт того, що всі погоджені за договором роботи позивачем (підрядником), у тому числі в строк погоджений сторонами до 18.10.2022, виконані не були.

Разом з цим, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що строк оплати виконаних робіт настав у повному обсязі, оскільки строк дії договору закінчився та його умови діють лише в частині гарантійних зобов`язань і зобов`язань з оплати робіт, а тому у відповідача відсутнє право вимагати від позивача виконання інших зобов`язань за договором, зокрема, в частині виконання робіт, з огляду на таке.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору.

Суд звертає увагу, що кожна сторона у відповідних правовідносинах має поводити себе добросовісно, обачливо й розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію, що випливає зі ст.3 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Частиною другою цієї статті визначено, що припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України та статтею 202 Господарського кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з належним виконанням законодавство передбачає й інші підстави припинення зобов`язань (прощення боргу, неможливість виконання, припинення за домовленістю, передання відступного, зарахування). Однак чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання, як закінчення строку дії договору.

Зобов`язання, не виконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 09.04.2020 у справі №910/4962/18, у справі № 910/11592/19 від 17.03.2021.

Отже, припинення строку дії договору не свідчить ані про його припинення, а ні про припинення зобов`язань за ним, а тому не означає звільнення боржника від виконання обов`язку в натурі, оскільки кредитор має право вимагати виконання обов`язку в натурі впродовж того часу, коли існує відповідне зобов`язання, а не лише впродовж строку, встановленого сторонами для його виконання (аналогічна правова позиція викладена в листі Верховного Суду України від 01.04.2014 «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України та постанові Вищого господарського суду України від 24.01.2017 по справі №910/11087/15).

З огляду на те, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, суд зазначає, що після закінчення стоку дії укладеного між сторонами договору можливість виконання позивачем робіт за цим договором та їх прийняття відповідачем залишається, тобто не припиняються зобов`язання сторін за договором, а тому посилання позивача на те, що строк укладеного між сторонами по даній справі договору закінчився 18.10.2022, а відповідно в нього немає обов`язку щодо його виконання, суперечить вказаним вище висновкам та є необґрунтованими.

Також суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що він скористався своїм правом та відстрочив своє зобов`язання з оплати 90% вартості виконаних робіт через несплату позивачем нарахованих йому штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт, які стягнуті рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 у справі №910/8683/23, з огляду на таке.

Так, у пункті 3.4. договору сторонами погоджено, що у разі ненадання підрядником усіх необхідних виконавчих документів, вказаних у тому числі у п. 4.15 цього договору. Замовник має право затримати оплату за цим договором до моменту їх отримання. У цьому випадку зобов`язання замовника по оплаті не вважається простроченим.

Згідно із п.4.15. договору підрядник зобов`язаний у порядку, визначеному нормативними документами та цим договором передати замовнику після завершення робіт документи про виконання цього договору (виконавчу документацію, журнали виконаних робіт, складені акти на приховані роботи, акти на проведення випробувань матеріалів і перевірки якості робіт).

Відповідно до п.п.5.2.10. договору замовник має право відстрочити виконання своїх зобов`язань з оплати виконаних робіт за цим договором у разі наявності простроченого виконання зобов`язань підрядника за іншими діючими договорами з замовником або за штрафними санкціями, передбаченими цим договором, до моменту належного виконання підрядником таких зобов`язань.

Разом з тим, суду зазначає: по-перше, право притримання оплати за договором згідно із п.3.4. договору у відповідача, як замовника не виникло, оскільки обов`язок передати останньому документи передбачені п.4.15. договору виникає після завершення робіт, тоді як зазначають сторони та встановлено судом роботи за договором завершені не були; по-друге, згідно рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 у справі №910/8683/23, що набрало законної сили 01.04.2024, право на нарахування замовником підряднику штрафних санкцій виникло з 19.10.2022, тоді як строк оплати за серпень 2022 року настав раніше (17.10.2022); по-третє, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач повідомляв позивача про таке відстрочення; по-четверте, відповідач самостійно 14.03.2023 частково сплатив заборгованість за серпень 2022 року в розмірі 565 000, 00, що свідчить про те, що він визнавав, що строк сплати такої заборгованості настав.

Отже, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт наявності у відповідача заборгованості за виконані в серпні 2022 року роботи саме в розмірі 2 178 297,80 грн та доказів її погашення відповідачем, у порядку передбаченому Господарського процесуального кодексу України, суду не надано та наявність вказаної заборгованості не спростовано, а тому суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основної заборгованості.

Крім цього, за порушення грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача 147 430,77 грн 3% річних та 230 948,41 грн втрат від інфляції нарахованих за загальний період з 16.10.2022 по 11.12.2023.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за користування коштами.

Передбачені викладеними вище нормами законодавства, наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо своєчасної оплати виконаних робіт, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Вказана позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Перевіривши розрахунок 3% річних у сумі 147 430,77 грн, судом встановлено, що зазначений розрахунок є невірним, оскільки позивачем невірно визначено строки оплати робіт.

З урахуванням викладеного, судом здійснено власний перерахунок 3% річних, а саме наступним чином:

Місяць виконання робіт Сума заборгованості, грнДата та сума оплати, грнПеріод нарахування 3% річнихСума 3% річних, грн
Серпень 2022 року2 742 297,8014.03.2023-565 000,0018.10.2022-13.03.202333 145,05
14.03.2023-11.12.202348 877,42
Всього82 022,47
Отже, за розрахунком суду, стягненню з відповідача підлягають 3% річних у загальному розмірі 82 022,47 грн, а тому позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.

Також перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 230 948,41 грн за період з листопада 2022 року по жовтень 2023 року, суд встановив, що він є невірним, оскільки позивачем невірно визначено строки оплати робіт та розмір заборгованості.

З урахуванням викладеного, судом здійснено перерахунок інфляційних втрат, при цьому обмежуючись сумами та періодами визначеними позивачем та встановлено, що правомірним є стягнення інфляційних втрат за загальний період з листопада по жовтень по червень 2023 року в сумі 130 394,56 грн, а тому позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 2 178 297, 80 грн основного боргу, 130 394, 56 грн інфляційних втрат, 82 022, 47 грн 3% річних.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрангаз» (01021, місто Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь TECHMADEX SPOLKA AKCYJNA (Польща, код 02-796, місто Варшава, вулиця Міглалова, будинок 91, ідентифікаційний номер ) в особі «Представництва «ТЕХМАДЕКС СПОЛКА АКЦИЙНА» (03057, місто Київ, вулиця Смоленська, будинок 31-33, ідентифікаційний код 26635316) 2 178 297 (два мільйона сто сімдесят вісім тисяч двісті дев`яносто сім) грн 80 коп. основного боргу, 130 394 (сто тридцять тисяч триста дев`яносто чотири) грн 56 коп. інфляційних втрат, 82 022 (вісімдесят дві тисячі двадцять дві) грн 47 коп. 3% річних та 28 688 (двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн 59 коп. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 23.04.2024.

Суддя Я.А.Карабань