ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову
"18" квітня 2024 р.м. Одеса Справа № 916/1292/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши заяву про забезпечення позову керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси (вх.№2-627/24 від 16.04.2024р.)
подану у справі № 916/1292/24
про усунення перешкод
- визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 635 від 20.10.2000 Про оформлення свідоцтва про право власності ЗАТ Укрпрофоздоровниця на будівлі санаторію ім. Горького, розташовані за адресою: Фонтанська дорога, 165;
- визнання незаконним та скасування розпорядження Київської районної адміністрації № 434 від 26.05.2008 Про упорядкування адреси будівель санаторію ім. Горького по вул. Фонтанська дорога, 165;
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
В подальшому Федерація профспілок України, як співзасновник ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», передала до статутного фонду товариства основні фонди санаторно-курортних закладів, підприємств і організацій профспілок, до складу яких входять будівлі санаторію ім. Горького, розташовані за адресою: Фонтанська дорога, 165.
Так, відповідно до технічного паспорту від 03.03.2008, виготовленого КП «БТІ ОМР та РОН» на замовлення ЗАТ ЛОЗ профспілок України «Укрпрофоздоровниця», нежитлова будівля-клуб (літера «Ж»), що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 165, має загальну площу 1212,4 кв.м, два поверхи та підвальне приміщення, два входи у підвал та сходи, при цьому площа підвалу становить 169,5 кв.м.
Вказані обставини визначені прокурором як підстава для звернення до суду із заявленим позовом задля усунення перешкод державі з боку ПрАТ ЛОЗ професійних спілок України Укрпрофоздоровниця у користуванні державним майном.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.03.2024р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 916/1292/24 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "24" квітня 2024 р. о 14:00. Також вказаною ухвалою суду залучено до участі у справі №916/1292/24, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову прокурор зазначає, що необхідність у забезпеченні вказаної позовної заяви шляхом накладення арешту на спірний об`єкт нерухомого майна та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нього викликана тим, що його може бути відчужено на користь третіх осіб, або вчинено реєстраційні дії з метою подальшого поділу майна та створення нових об`єктів нерухомого майна, з послідуючою реєстрацією на них права власності за третіми особами. Так, прокурор зауважує, що ПрАТ ЛОЗ профспілок України «Укрпрофоздоровниця» у період з часу первинної реєстрації права власності на будівлі санаторію ім. Горького, а саме з 25.10.2000, неодноразово здійснювалась перереєстрація прав власності на вказані будівлі із зміною їх площі з підстав нібито часткового знищення майна (руйнування), а через деякий час встановлення факту помилкового визначення деяких будівель санаторію зруйнованими та поновлення їх у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з цих підстав.
Розглянувши заяву керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси (вх.№2-627/24 від 16.04.2024р.) про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Забезпечення позову врегульовано главою 10 Господарського процесуального кодексу України. Статтею 136 цього кодексу передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Необхідною умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача (відповідачів) на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.
Таким чином, в ухвалі про вжиття заходів до забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.
Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідачів, які можуть сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При вжитті таких заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом забезпечувальних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Так, суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення балансу інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Наведена правова позиція викладена і у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, а також у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 року у справі № 916/3245/19, від 16.10.2019 року у справі № 904/2285/19.
Більше того, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним в ухвалі від 20.08.2018 р. у справі № 917/1390/17.
Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.
Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Даний правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 09.09.2019 у справі №924/433/19.
Заборона відповідачеві, іншим особам вчиняти певні дії повинна узгоджуватись з предметом позову.
Проте, зі змісту заяви прокурора вбачається, що останній позивач припускає можливість ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду з даного спору у разі задоволення позову з підстав можливого вчинення відповідачем реєстраційних дій із будівлями санаторію ім. Горького в цілому. Натомість жодних доказів на обґрунтування своїх доводів прокурором не надано до заяви взагалі, лише обмежившись посиланнями на обставини минулої давнини (понад 3 років потому) .
Між тим, суд зауважує, що комплекс будівель санаторію ім. Горького в цілому не входять в предмет спору у даній справі взагалі, оскільки, як вже зазначалось, у позові мова йде виключно про об`єкт нерухомості - клуб під літ. Ж.
Верховний Суд, зокрема, у постановах від 09.12.2020 у справі №910/9400/20 та від 21.12.2020 у справі №910/9627/20, неодноразово наголошував на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.
Відтак, суд вважає, що запропоновані прокурором заходи забезпечення позову не узгоджуються з предметом спору та виходять за його межі.
Також суд наголошує, що для застосування певного виду забезпечення позову не достатньо лише зазначення в заяві про забезпечення позову лише про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду, а також з інших підстав, визначених законом. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є саме підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Проте, у поданій заяві прокурором, крім обставин минулої давнини, не наводиться жодних інших обставин, не зазначається про жодні дії відповідача щодо спірного об`єкта нерухомого майна, які свідчитимуть про неможливість виконання рішення суду у разі його задоволення. Прокурором в заяві про забезпечення позову не наведено достатньо обґрунтованого припущення, що наявне у відповідача спірне майно на момент пред`явлення позову до нього може зникнути (перебудовано, зменшено в площі) на момент виконання рішення.
Відтак, на думку суду, наведені прокурором обставини не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, тощо), однак про такі дії відповідача прокурор не зазначає у поданій заяві. Тому суд вважає, що саме лише посилання в заяві на загальні обставин не є достатньою підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову за заявою прокурора.
Відтак, судом критично оцінюються доводи прокурора в обґрунтування необхідності вжиття запропонованих заходів забезпечення позову.
Згідно частин 2, 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Так, згідно зі статтями 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, господарський суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, вважає подану прокурором заяву про забезпечення позову необґрунтованою, у зв`язку з чим господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.
Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 234, 235
Господарського процесуального кодексу України, суд
У задоволенні заяви керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позову (вх.№2-627/24 від 16.04.2024р.) відмовити.
Ухвала набрала законної сили 18.04.2024 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Ю.І. Мостепаненко