ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 Справа № 914/394/24

За позовом:Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс», м. Київ
до відповідача:Львівського комунального підприємства «Львівеле ктротранс», м. Львів
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», м. Київ
про:відшкодування шкоди

Суддя Крупник Р.В. Секретар Зусько І.С.
Представники учасників справи:
від позивача:не з`явився;
від відповідача:Кудрань М.М. адвокатка;
від третьої особи:не з`явився.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Аркс» (надалі Позивач, ПрАТ «Аркс») звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» (надалі Відповідач, ЛКП «Львівелектротранс») про відшкодування шкоди.

Ухвалою від 14.02.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

Ухвалою від 01.03.2024 задоволено клопотання відповідача про розгляд справи із викликом сторін, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 25.03.2024, залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» (надалі Третя особа, ПрАТ «Євроінс Україна») у процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Ухвалою від 25.03.2024 суд відклав судове засідання у справі на 15.04.2024.

У судове засідання 15.04.2024 представник позивача не з`явився, подав за допомогою підсистеми «Електронний суд» клопотання вх. №9709/24 від 09.04.2024, у якому просить проводити розгляд справи за його відсутності, а також задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представниця відповідача у судове засідання 15.04.2024 з`явилася, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, подала за допомогою підсистеми «Електронний суд» заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення франшизи у розмірі 2`000,00 грн. у зв`язку із її сплатою (вх. №10117/24 від 12.04.2024).

Третя особа явку повноважного представника у судове засідання 15.04.2024 не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Так, ухвала від 25.03.2024 була доставлена в електронний кабінет ПрАТ «Євроінс Україна» 25.03.2024, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що 24.12.2022 у м. Львові по вул. Стрийська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ОСОБА_1 у позивача автомобіля марки Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 та тролейбуса Т19102, який перебував під керуванням водія ОСОБА_2 та який належить відповідачу. Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень, а водія тролейбуса притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Франківського районного суду м. Львова від 17.01.2023 у справі №465/66/23.

Як стверджує позивач, страхувальник звертався до нього із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування, за результатами розгляду яких йому було виплачено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у розмірі 9`333,38 грн.

Зважаючи на це, а також враховуючи, що на момент настання ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із власником тролейбуса ЛКП «Львівелектротранс», то до позивача перейшло право вимагати від відповідача сплатити на його користь суму компенсації матеріальної шкоди у сумі 9`333,38 грн. Позивач зауважує, що звертався до страховика водія тролейбуса ПрАТ «СК «Євроінс», із вимогою сплатити страхове відшкодування. Однак, у задоволенні такої було відмолено з підстав порушення та невиконання страхувальником умов договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності.

Аргументи відповідача.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що ЛКП «Львівелектротранс» не є належним відповідачем у справі. На його переконання, позовні вимоги позивач повинен був пред`явити не до роботодавця завдавача шкоди, а до страховика відповідача за договором страхування №00140 від 16.03.2022 ПрАТ «Євроінс». Згаданим договором встановлено ліміт відповідальності останнього у розмірі 200`000,00 грн. Оскільки сума заподіяної шкоди не перевищує ліміт відповідальності третьої особи, то підстави для її стягнення із відповідача відсутні.

Відповідач також вказав, що ПрАТ «Євроінс» відмовило у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що його нібито не було повідомлено про ДТП та не надано можливості провести огляд пошкодженого майна. Разом з цим, така відмова є протиправною, оскільки відповідач у встановленому договором порядку повідомляв про настання ДТП, а пошкоджений автомобіль належить третій особі і знаходиться у її розпорядженні, що виключає можливість ЛКП «Львівелектротранс» забезпечити доступ до такого майна.

Аргументи третьої особи.

Третя особа своїм правом на надання пояснень щодо позову, передбаченим ст. 168 ГПК України, не скористалась та не виклала у встановлений строк свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Щодо договірних відносин страхування позивача та власника пошкодженого транспортно засобу, а також обставин виплати страхового відшкодування.

02.02.2022 між позивачем (страховик), ОСОБА_1 (страхувальник) та Акціонерним товариством «ОТП Банк» (вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №12499Га2зг (надалі Договір №12499Га2зг), предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки Toyota Yaris Cross, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 (Т. 1; а.с. 17-29).

Відповідний автомобіль належить страхувальнику на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 08.02.2022 (Т.1; а.с. 32-33).

За умовами Договору №12499Га2зг страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 20.2 цього Договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов`язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно з п. 29.6 та п. 29.7 Договору в результаті настання страхового випадку (пункт 20.1 Договору).

У пункті 20.2 Договору №12499Га2зг передбачено, що до страхових випадків відносяться «Збитки внаслідок ДТП» будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Крім цього, умовами Договору №12499Га2зг передбачено, зокрема, таке:

- страхова сума становить 882 006,00 грн., страховий платіж 64`298,24 грн. (пункти 8, 9);

- франшиза за ризиками: збитки внаслідок ДТП, становить 0,00% від страхової суми, встановленої на відповідний рік дії договору (пункт 10);

- строк дії договору: 03.02.2022 02.02.2025 (пункт 14);

- пошкодження та некомплектність, виявлені при огляді: новий автомобіль із автосалону (пункт 17);

- умови виплати страхового відшкодування: на базі СТО на вибір страховика (пункт 15).

24.12.2022 о 12:05 год. у м. Львові по вул. Стрийська, 294, водій ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2 ), керуючи тролейбусом Електрон Т19102, реєстраційний номер НОМЕР_4 , здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Yaris Cross, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Вказане підтверджується Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №141305 від 24.12.2022 (Т.1; а.с. 30-31).

У зв`язку із цим, постановою Франківського районного суду міста Львова від 17.01.2023 у справі №465/66/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (Т.1; а.с. 34-35).

На момент настання страхового випадку ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ЛКП «Львівелектротранс» та виконував свої трудові обов`язки. Відповідні обставини відповідачем не заперечуються, а також простежуються зі змісту Протоколу серії ААД №141305 від 24.12.2022 та згаданої вище постанови у справі №465/66/23.

26.12.2022 ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування (Т.1; а.с. 36-37).

У цей же ж день, представником страховика проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та здійснено фотофіксацію виявлених пошкоджень, про що складено відповідний акт (Т.1; а.с. 38-56).

Ремонтною калькуляцією №1.003.22.0 від 26.12.2022 встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Toyota Yaris Cross у розмірі 9`333,38 грн. (Т.1; а.с. 60-62). Аналогічна вартість відновлювального ремонту відображена й у рахунку-фактурі №ДМ00043321 від 26.12.2022, виставленому ТОВ «Сервісний центр «Діамант», (Т.1; а.с. 59), а також розрахунку страхового відшкодування (Т.1; а.с. 63-64).

Позивачем складено Страховий акт №ARX3498153 від 26.12.2022 (Т.1; а.с. 57-58) про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 9`333,38 грн. та перераховано вказану суму грошових коштів на рахунок ТОВ «Сервісний центр «Діамант», що підтверджується платіжною інструкцією №939157 від 27.12.2022 (Т.1; а.с. 65).

Щодо договірних відносин добровільного страхування відповідальності між ЛКП «Львівелектротранс» та ПрАТ «СК «Євроінс» та обставин повідомлення останнього про ДТП.

Тролейбус Електрон НОМЕР_5 , реєстраційний номер 146, який перебував під керуванням ОСОБА_2 , був застрахований у ПрАТ «СК «Євроінс» згідно із Договором комплексного страхування відповідальності перевізника №-1001124/-0000014/-0000005 (СК)/№00140 від 16.03.2022 (надалі Договір №00140) (Т.1; а.с. 119-134).

Предметом Договору №00140 є майнові інтереси ЛКП «Львівелектротранс» (страхувальник), що не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної майну потерпілих третіх осіб внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, яким згідно із Додатком №4 (Т.1; а.с. 115) є у тому числі тролейбус Електрон Т19102, реєстраційний номер 146.

Означеним додатком встановлено період страхування цього транспортного засобу: 02.03.2022 01.03.2023, страхову суму: 200 000,00 грн., та страховий платіж: 8 100,00 грн.

Договором №00140 також визначено, що:

- страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу та внаслідок якої настає цивільна відповідальність страхувальника/особи, відповідальність якої застрахована, за заподіяну забезпеченим транспортним засобом шкоду майну потерпілих третіх осіб (пункт 4.1.2);

- ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілих третіх осіб при добровільному страхуванні становить 200 000,00 грн. (пункт 5.2.1);

- безумовна франшиза за випадками вказаними у п. 4.1.2 (при добровільному страхуванні) становить 2 000,00 грн. (пункт 5.7.2.1).

В п. 17.1 Договору №00140 сторони погодили, що страхувальник зобов`язаний негайно, як тільки йому стане відомо (протягом трьох годин, а у випадках, визначених п. 4.1.3 Договору протягом 12 годин з моменту як йому стане відомо) про настання страхового випадку або про подію, наслідки якої можуть призвести до виникнення відповідальності страховика за даним договором страхування повідомити за телефоном з метою узгодження заходів, спрямованих на зменшення розміру збитку й забезпечення права на регресну вимогу (призначення експертизи, проведення витрат по зменшенню збитку, консультації про подальші дії). А також протягом 3 (трьох) робочих днів з дати настання випадку, що може бути визнаний страховим, надати страховику письмову заяву (повідомлення) за встановленою страховиком формою та інші документи відповідно до умов цього договору. У випадку неможливості виконання даного пункту в передбачений договором строк з об`єктивних причин надати докази відсутності такої можливості та надати заяву й інші документи страховику відразу, як тільки це стане можливим.

Відповідно до п. 16.1.5 Договору №00140 підставами для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення Страхувальником (водієм ТЗ) про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення Страховику перешкод з боку Страхувальника, іншої особи, відповідальність якої застрахована. А також не надання передбачених цим Договором документів, що свідчать про факт настання страхового випадку, причини та розмір збитку (крім випадків, передбачених цим Договором); не подання документів, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, оформлених з порушенням діючих норм (відсутні номер чи дата, наявність виправлень) або ці документи містять недостовірну інформацію щодо часу, причин, обставин страхового випадку та розмір збитку; надані Страхувальником, потерпілою третьою особою (або отримані Страховиком в процесі врегулювання страхового випадку) документи не підтверджують місце настання страхового випадку.

В разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності, то сам по собі факт неповідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку та ненадання передбачених цим договором документів не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідачем до матеріалів справи долучено витяг з Журналу обліку ДТП (Т.1; а.с. 118) (оригінал Журналу оглянуто судом в засіданні) з якого вбачається, що в день ДТП ЛКП «Львівелектротранс» повідомляло ПрАТ «СК «Євроінс» про настання страхового випадку і це повідомлення зареєстроване в останнього за №126470.

Крім цього, на підтвердження обставин повідомлення третьої особи про ДТП відповідач надав письмове Повідомлення від 26.12.2022 про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком від Страхувальника (Т.1; а.с. 112-113) (оригінал цього повідомлення оглянуто судом в засіданні). З цього Повідомлення вбачається, що воно було отримане 26.12.2022 представником ПрАТ «СК «Євроінс» ОСОБА_3 .

Суд ухвалою від 25.03.2024 намагався з`ясувати, чи отримувала третя особа через ОСОБА_3 відповідне повідомлення, а також, чи відбувалася реєстрація телефонного повідомлення про ДТП за номером 126470. Однак, ПрАТ «СК «Євроінс» жодних пояснень не надало.

Щодо досудового врегулювання спору між учасниками справи.

Позивач звертався до ПрАТ «СК «Євроінс» із Заявою вих. №СУ/010850/3 від 23.01.2023 про виплату страхового відшкодування у розмірі 9`333,38 грн. (Т.1; а.с. 66-67), однак отримав у відповідь відмову.

У листі №7985/1/ДВЗ від 17.02.2023 (Т.1; а.с.68-70) ПрАТ «СК «Євроінс» повідомила про те, що не виплачуватиме страхове відшкодування, оскільки відповідач в порушення умов укладеного договору страхування негайно не повідомив засобами телефонного зв`язку про настання ДТП (п. 17.1 Договору №00140) та не забезпечив можливість провести огляд автомобіля марки Toyota Yaris Cross (пункт 17.13.5 Договору №00140).

З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався до відповідача із претензією №СУ/010850/4-1 від 31.07.2023 про сплату матеріальної шкоди (Т.1; а.с. 82-84), проте ЛКП «Львівелектротранс» у листі №07/1353 від 22.08.2023 повідомило про відмову у виплаті грошових коштів (Т.1; а.с. 116-117).

Вказане стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено позивачу частину збитків, що не відшкодовується ПрАТ «СК «Євроінс» за Договором №00140, а саме у розмірі 2 000,00 грн. (розмір франшизи), що підтверджується платіжною інструкцією №1753 від 01.04.2024.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі Закон №85/96-ВР) договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (страховик), ОСОБА_1 (страхувальник) та Акціонерним товариством «ОТП Банк» (вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №12499Га2зг від 02.02.2022, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки Toyota Yaris Cross, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону №85/96-ВР страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник (ч.ч. 16, 17 ст. 9 Закону №85/96-ВР).

Страховим випадком вважається подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч. 2 ст. 8 Закону №85/96-ВР).

Судом встановлено, що 24.12.2022 у м. Львові по вул. Стрийська, 294, трапився страховий випадок ДТП, внаслідок якого автомобілю Toyota Yaris Cross, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із вини ОСОБА_2 , який керував тролейбусом Електрон Т19102, реєстраційний номер 146, завдано механічних пошкоджень.

У зв`язку із настанням страхового випадку, ПрАТ «Аркс» проведено оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та, після визначення відповідної ціни, сплачено на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 9`333,38 грн. шляхом її перерахування на рахунок ремонтної організації ТОВ «Сервісний центр «Діамант».

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом є, зокрема норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону №85/96-ВР, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат (вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.04.2018 у справі №910/8982/17).

Зважаючи на викладене вище, до позивача у деліктному правовідношенні в порядку суброгації перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди.

Як встановлено ч. 2 ст. 1187 ЦК України, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , який керував тролейбусом Електрон Т19102, реєстраційний номер НОМЕР_4 , на момент настання ДТП перебував у трудових відносинах із власником відповідного транспортного засобу ЛКП «Львівелектротранс», та виконував свої трудові обов`язки. Відтак, на відповідача покладено обов`язок здійснити відшкодування завданої майнової шкоди.

Заперечуючи позовні вимоги, ЛКП «Львівелектротранс» покликається на те, що воно є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки обов`язок із відшкодування шкоди покладено на ПрАТ «СК «Євроінс», як його страховика, за Договором №00140.

Проаналізувавши відповідні доводи, суд зазначає таке.

Як встановлено судом, в даній справі ЛКП «Львівелектротранс» свою відповідальність перед третіми особами за шкоду заподіяну майну цих осіб внаслідок ДТП за участю тролейбуса Електрон Т19102, реєстраційний номер 146 в добровільному порядку застрахувало у ПрАТ «СК «Євроінс» за Договором комплексного страхування відповідальності перевізника №00140. На момент ДТП цей Договір був чинним.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Вказаною нормою встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність відповідача у розмірі, який перевищує суму виплаченого страховиком на користь потерпілого страхового відшкодування (ліміт відповідальності страховика) та становить різницю між фактично завданою шкодою і страховою виплатою.

Зважаючи на це, він може нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану його працівником, лише в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.

В практиці Верховного Суду є системно впровадженою правова позиція ВПВС (постанови ВПВС від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к, від 14.12.2021 у справі № 147/66/17), що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На думку суду, наведена правова позиція підлягає застосуванню до спірних правовідносин, не зважаючи на ту відмінність, що ця позиція сформована за обставин обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а в даній справі мають місце обставини добровільного страхування цивільно-правової відповідальності.

Так, як встановлено судом, законодавчі вимоги про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності не поширюються на трамвайні вагони та тролейбуси, оскільки за змістом п. 1.5 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» під терміном «транспортні засоби» маються на увазі засоби, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України. В цей же час, трамвайні вагони та тролейбуси реєструються регіональними госпрозрахунковими підрозділами технічної інспекції міського електротранспорту Держжитлокомунгоспу України (п. 3 Правил реєстрації та обліку трамвайних вагонів і тролейбусів, зареєстрованих в Мін`юсті 07.07.2003 за №556/7877).

Відтак, ЛКП «Львівелектротранс» в силу законодавчо встановлених обмежень не може здійснити обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності за участі тролейбусів та розраховувати, що його права та інтереси при настанні дорожньо-транспортної пригоди будуть захищені умовами цього договору та відповідного закону. Виходячи з цих обставин, ЛКП «Львівелектротранс» здійснює добровільне страхування своєї відповідальності за участі тролейбусів та розраховує, що його права та інтереси при настанні дорожньо-транспортної пригоди захищені умовами Договору страхування та положеннями ст. ст. 525, 526, 628, 629 ЦК України про обов`язковість виконання умов цього договору.

Суд зазначає, що мета обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV) та мета добровільного страхування цієї відповідальності є одинаковими, а саме забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Так, юридична особа-страхувальник під час укладення із суб`єктом страхової діяльності (страховиком) договору страхування цивільної відповідальності, що може настати під час здійснення нею підприємницької діяльності, розраховує на добросовісність страховика у разі настання страхового випадку щодо виконання ним обов`язку з виплати на користь страхувальника або на користь третьої особи-потерпілого (вигодонабувача) страхового відшкодування, яке повністю (частково) покриє збитки (шкоду), завдані настанням страхового випадку (постанова Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №910/22146/17).

В цей же час, зміст положень ст. 1194 ЦК України котрою встановлено обсяг відповідальності страхувальника в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, не зазначають, що цей обсяг залежить від виду страхування добровільного чи обов`язкового.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності, можливе за умови, що згідно з цим договором у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Процесуальна відмінність між судовими справами щодо стягнення шкоди при обов`язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності (у котрих ВПВС висловила наведену вище правову позицію) та справами про стягнення шкоди при добровільному страхуванню, на думку суду, полягає в тому, що:

1) потерпіла особа або її страховик за обставин дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність щодо котрої підлягає обов`язковому страхуванню, при зверненні до суду розуміє, що належними відповідачами у справі повинні бути страховик, який застрахував цю відповідальність (в межах страхових сум) або Моторне (транспортне) страхове бюро України, якщо ця відповідальність не застрахована (в межах регламентних виплат) та/або заподіювач шкоди в межах різниці між фактичним розміром завданої шкоди та розміром страхових сум чи регламентних виплат.

2) за обставин дорожньо-транспортної пригоди щодо котрої цивільна відповідальність особи не підлягає обов`язковому страхуванню, потерпіла особа чи її страховик можуть не знати про наявність договору добровільного страхування цієї відповідальності, а тому при зверненні за захистом своїх прав до суду можуть вважати, що належним відповідачем за вимогою про стягнення всієї шкоди є її заподіювач.

Однак, в даній справі ПрАТ «Аркс», станом на момент подання позовної заяви, достеменно було відомо про те, що цивільно-правова відповідальність ЛКП «Львівелектротранс» застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс», про що свідчить його Заява вих. №СУ/010850/3 від 23.01.2023 про виплату страхового відшкодування у розмірі 9`333,38 грн. (Т.1; а.с. 66-67).

Згідно із умовами Договору №00140 ПрАТ «СК «Євроінс» взяло на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, завдану майну потерпілої особи, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю тролейбуса Електрон Т19102. При цьому його відповідальність є лімітованою, оскільки не може перевищувати страхову суму у розмірі 200 000,00 грн. та визначається з урахуванням франшизи, розмір якої за обставин цієї справи становить 2 000,00 грн.

Відповідно до п. 77 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством.

Таким чином, ЛКП «Львівелектротранс» є належним відповідачем у справі в частині суми, що становить франшизу.

Однак, після відкриття провадження у справі відповідач сплатив вказану суму грошових коштів на рахунок позивача, що підтверджується платіжною інструкцією №1753 від 01.04.2024.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи ту обставину, що предмет спору щодо стягнення з ЛКП «Львівелектротранс» 2`000,00 грн. майнової шкоди заподіяної 24.12.2022 автомобілю марки Toyota Yaris Cross існував на момент подання до суду позову та припинив своє існування після відкриття провадження у справі, суд доходить висновку, що провадження у цій частині підлягає закриттю.

Суд роз`яснює сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З приводу відшкодування шкоди у розмірі 7`333,38 грн. (9`333,38 - 2`000,00), то у задоволенні вказаної позовної вимоги суд відмовляє, позаяк така заявлена до неналежного відповідача.

Так, суд бере до уваги доводи ПрАТ «СК «Євроінс» викладені в листі №7985/1/ДВЗ від 17.02.2023, які слугували підставою для відмови позивачу у відшкодуванні шкоди, зокрема:

1) порушення відповідачем свого обов`язку із належного повідомлення про ДТП (п. 17.1 Договору №00140);

2) незабезпечення відповідачем можливості оглянути пошкоджений автомобіль (п. 17.13.5 Договору №00140).

З цього приводу слід зауважити, що за змістом п. 17.1 Договору №00140 ЛКП «Львівелектротранс» повинне було негайно, як тільки йому стане відомо (протягом трьох годин, а у випадках, визначених п. 4.1.3 Договору протягом 12 годин з моменту як йому стане відомо) повідомити третю особу про настання страхового випадку, а також протягом 3 (трьох) робочих днів з дати настання випадку, що може бути визнаний страховим, надати страховику письмову заяву (повідомлення) за встановленою страховиком формою та інші документи відповідно до умов цього договору.

В п. 16.1.5 Договору №00140 сторони передбачили, що у разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності, то сам по собі факт неповідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку та ненадання передбачених цим договором документів не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

В даній справі факт настання ДТП зафіксований в Протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №141305 від 24.12.2022 (Т.1; а.с. 30-31), відтак посилання третьої особи на порушення відповідачем передбаченого Договором №00140 обов`язку повідомити про страховий випадок є безпідставними.

Більше того, матеріалами справи, зокрема витягом з Журналу обліку ДТП підтверджується те, що в день ДТП ЛКП «Львівелектротранс» повідомляло ПрАТ «СК «Євроінс» про настання страхового випадку і це повідомлення зареєстроване в останнього за №126470.

Також, протягом трьох днів, а саме 26.12.2022 відповідач подав ПрАТ «СК «Євроінс» письмове Повідомлення про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, з передбаченими в ньому додатками. Дане повідомлення отримане представником третьої особи - Рибак М.Є.

Вказаних обставин, ПрАТ «СК «Євроінс» не спростувало, не зважаючи на те, що суд ухвалою від 25.03.2024 намагався отримати пояснення щодо обставин повідомлення третьої особи.

Відтак, своєчасне повідомлення ЛКП «Львівелектротранс» надало третій особі можливість провести власне розслідування на встановлення причин, обставин, наслідків події, що має ознаки страхового випадку та визначення розміру завданих збитків.

Що стосується аргументів ПрАТ «СК «Євроінс» про те, що відповідач в порушення умов пункту 17.13.5 Договору №00140 не забезпечив можливість провести огляд пошкодженого автомобіля, то згаданим пунктом визначено, що страхувальник зобов`язаний зберігати, а також повідомити інших учасників ДТП про необхідність збереження пошкодженого майна в такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП поки його не огляне представник страховика, а також забезпечити страховику можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контраґента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, зміст наведеної статті полягає в тому, що сторони можуть встановити безліч прав та обов`язків, уклавши договір, проте право надаватиме захист лише тим зобов`язанням, які відповідатимуть трьом критеріям: добросовісності, розумності та справедливості. Дані принципи є також загальними принципами цивільного права, передбаченими ст. 3 ЦК України.

В спірних правовідносинах, неможливість відповідачу надати для огляду автомобіль Toyota Yaris Cross зумовлена об`єктивними обставинами, а саме належністю цього транспортного засобу на праві власності третій особі. Отримання доступу до цього майна не залежить від волі ЛКП «Львівелектротранс».

А тому, наведені в листі №7985/1/ДВЗ від 17.02.2023 доводи ПрАТ «СК «Євроінс» є необгрунтованими і такими, що не відповідають критеріям добросовісності, розумності та справедливості.

Відтак, належним відповідачем в частині відшкодування шкоди у розмірі 7`333,38 грн. (9`333,38 - 2`000,00) є ПрАТ «СК «Євроінс», як страховик майнових інтересів відповідача за Договором №00140, який зобов`язаний виплатити кредитору у деліктному зобов`язанні страхове відшкодування з урахуванням встановлених лімітів відповідальності.

Варто зауважити, що у ході розгляду справи позивач не звертався із заявою про залучення до участі у справі ПрАТ «СК «Євроінс» у процесуальному статусі співвідповідача, як і не забезпечив явку свого повноважного представника у жодне із судових засідань у справі №914/394/24.

Зважаючи на це, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до ЛКП «Львівелектротранс» в цій частині.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 7`333,38 грн., судовий збір за подання позовної заяви у цій частині покладається на ПрАТ «Аркс».

Що стосується судового збору, сплаченого за позовну вимогу про відшкодування шкоди у розмірі 2`000,00 грн., то згідно із п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, позивач має право на повернення судового збору у розмірі 648,85 грн., сплаченого за подання позову про відшкодування шкоди у розмірі 2 000,00 грн., у разі подання до суду відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 73-74, 76-80, 123, 124, 126, 129, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі №914/394/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» в частині стягнення 2`000,00 грн. шкоди.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.04.2024.

Суддя Крупник Р.В.