ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2024 р. Справа№ 910/14345/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2024

у справі № 910/14345/23 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів»

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - позивач; «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»; апелянт) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» (надалі - відповідач; ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів») на користь позивача боргу та санкцій за договором про надання послуг Прем`єр VIP зали № 02.4-14.15-40 від 10.10.2016 на суму 39 718,50 грн, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань повністю та вчасно оплатити надані йому послуги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2024 у справі № 910/14345/23 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 32 400 грн боргу, 6 620 грн 25 коп. пені, 407 грн 44 коп. 3% річних та 2 664 грн 35 коп. судового збору; у решті позову відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, враховуючи, що відповідач не спростував в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 32 400 грн наданих позивачем послуг відповідачу підлягає задоволенню. З огляду на задоволення позовних вимог суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 407,44 грн, встановив, що останній є арифметично правильним та обґрунтованим. Водночас, перевіривши заявлену до стягнення з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 290,81 грн суд зауважив, що на нарахований позивачем період інфляційних втрат рахується від`ємне значення -166,86 грн у зв`язку із чим підстав для стягнення з відповідача 290,81 грн немає, а тому суд відмовив у цій частині позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» подано апеляційну скаргу на рішення суду в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено.

Апелянт зазначає, що рішення підлягає скасуванню частково як таке, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Позивач також вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 290,81 грн інфляційних втрат, місцевим господарським судом:

не було враховано факт відсутності станом на 28.08.2023 (остання дата в періоді розрахунку суми інфляційних втрат) опублікованої в офіційному періодичному виданні інформації про індекс інфляції у серпні 2023 року;

при перерахунку заявленої до стягнення з відповідача на користь позивача суми 290,81 грн. інфляційних втрат безпідставно було застосовано індекс інфляції за серпень 2023 року, опублікований в офіційному періодичному виданні вже після звернення позивача (11.09.2023) до Господарського суду міста Києва із позовною заявою від 01.09.2023 № 35-28/7-110, що призвело до хибного висновку про від`ємний розмір заявленого до стягнення інфляційного збільшення суми основного боргу.

Так, заявник просить апеляційний суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2024 у справі № 910/14345/23 в частині відмови у стягненні з ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» на користь ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 290,81 грн інфляційних втрат, 19,65 витрат по сплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» в частині стягнення з ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» на користь ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 290,81 грн інфляційних втрат та 19,65 грн витрат по сплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2024 апеляційна скарга Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» у справі № 910/14345/23 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2024 у справі № 910/14345/23, справу № 910/14345/23 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходив, що відповідно до частини 3 статті 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідач про розгляд апеляційного провадження належним чином повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа від 08.02.2024.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2016 набрав чинності договір № 02.4-14.15-40 про надання послуг Прем`єр VIP зали (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 1 від 01.04.2018 і листом від 08.10.2021 №19-22/2-208, які є невід`ємними частинами Договору) укладений між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», як виконавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза Вітрів», як замовником (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1, п.п. 2.1.1 п. 2.1 Договору замовник доручає та оплачує, а виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги пасажирам замовника з обслуговування пасажирів у Прем`єр VIP залі пасажирського терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» (далі - послуги).

Послуги надаються виконавцем на підставі Заявки замовника, оформленої та направленої виконавцю у встановленому п.п. 2.3.1 - п.п. 2.3.4 п. 2.3 Договору порядку: на номер факсу ; по телефону або на електронну адресу .

Замовник взяв на себе зобов`язання правильно та чітко оформляти Заявки за формою, що наведена у Додатку № 1 до Договору (п.п. 2.3.1 п. 2.3 Договору) та сплачувати вартість послуг на умовах, що визначені Договором (п.п. 2.3.5 п. 2.3 Договору).

У разі зміни вартості послуг за Договором, виконавець зобов`язаний повідомити про це замовника рекомендованим листом (з поштовим повідомленням), який буде вважатися невід`ємною частиною Договору, не пізніше, ніж за 15 календарних днів до введення її в дію. Якщо замовник не пізніше, ніж за два дні до введення в дію нової вартості послуг не повідомить письмово виконавця про відмову прийняття до розрахунку нову вартість послуг, вона вважається прийнятою (п. 3.14. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.04.2018).

Відповідно до умов п.п. 3.7.-3.9. Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.04.2018 до Договору) на підставі фактичного обсягу послуг, наданих Замовнику згідно з заявками, виконавець виписує акт про виконання робіт (послуг) за звітний місяць (далі - Акт). Оригінал Акту виконавець надсилає замовнику листом до 10-го числа місяця, наступного за звітним. Замовник зобов`язаний підписати й повернути виконавцю Акт протягом 10-ти банківських днів з дати його отримання. Якщо протягом 10-ти банківських днів Акт не буде повернуто виконавцю, він вважається підписаним сторонами.

21.02.2022 на визначену умовами п.п. 2.3.2 п. 2.3 Договору електронну адресу позивача , відповідачем було направлено Заявку на обслуговування 22.02.2022 групи дорослих осіб - 6 (шість) пасажирів на відправлення рейсом WRC107 за маршрутом KBP-DNK (Бориспіль - Дніпро).

На виконання взятих на себе на умовах п. 1.1 та п. 2.1 Договору зобов`язань, на підставі Заявки відповідача від 21.02.2022, позивачем авіапасажирам відповідача 22.02.2022 було надано послуги, що підтверджується Актом про виконання робіт (послуг) від 28.02.2022 № 1102 і квитанцією від 22.02.2022 № 899/1018 на сервісне обслуговування авіапасажирів по системі VIP в Терміналі «D» ДП МА «Бориспіль».

23.08.2022 поштовим відправленням № 898 та повторно 31.01.2023 поштовим відправленням № 725 з описом вкладення позивачем за місцезнаходженням відповідача було направлено для підписання оригінал Акту виконання робіт (послуг) від 28.02.2022 № 1102.

Поштове відправлення № 725 отримано відповідачем 08.02.2023, що підтверджується інформацією по трекінгу поштового відправлення №725.

З огляду на умови п. 3.9 Договору отриманий відповідачем 08.02.2023 Акт виконання робіт (послуг) від 28.02.2022 № 1102 вважається підписаним сторонами.

Позивачем також з актом про виконання робіт від 28.02.2022 № 1102 було направлено відповідачу рахунок-фактуру від 22.02.2022 № 899/1018 на загальну суму 32400 грн (з ПДВ).

Відповідно до умов п.3.6 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.04.2018), замовник зобов`язаний оплатити рахунок-фактуру протягом п`яти банківських днів з дня його отримання.

У порушення взятих на себе на умовах Договору зобов`язань, відповідач не сплатив на користь позивача вартість отриманих послуг з обслуговування 22.02.2022 авіапасажирів відповідача, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 32400 грн.

Вказані обставини апелянт не спростовує та не заперечує.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за договором у розмірі 32 400,00 грн.

З урахуванням положення ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 3.12 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 01.04.2018 до Договору) суд встановив правильність розрахунку 3% річних у сумі 407,44 грн.

Вказана сума 3% річних Державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» в апеляційній скарзі також не заперечується.

Водночас, суд першої інстанції, перевіривши заявлену до стягнення з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 290,81 грн встановив, що за нарахований позивачем період інфляційних втрат рахується від`ємне значення -166,86 грн.

У рішенні здійснено розрахунок за формулою: ІІС = (ІІ1:100) x (ІІ2:100) x (ІІ3: 100 ) x ... ( ІІZ : 100) ІІ1-індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (100,20 : 100) (100,50 : 100) (100,80 : 100) (99,40 : 100) (98,60 : 100) = 0.99485002.

Інфляційне збільшення:

32400,00 x 0.99485002 - 32400,00 = -166,86 грн.

Вбачається, що під час здійснення розрахунку інфляційних втрат судом враховано індекси інфляції за квітень - серпень 2023 року.

Апелянт зазначає, що індекс інфляції за серпень 2023 року опубліковано в офіційному періодичному виданні «Урядовий кур`єр» лише 12.09.2023, тобто, після звернення позивача з позовом до суду. Наведене, на думку апелянта, вказує на безпідставність застосування судом індексу інфляції за серпень 2023 року , що призвело до хибного висновку про від`ємний розмір заявленого до стягнення інфляційного збільшення суми основного боргу.

Як вже зазначалось апеляційним судом вище, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до статті 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Інфляційні нарахування здійснюються на суму боргу, прострочення якого тривало не менше повного місяця і з застосуванням індексу інфляції такого місяця.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

При цьому інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання, відповідно, нарахування інфляційних втрат за наступний період необхідно здійснювати позивачем з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обрахунок інфляційних втрат залежить від обставин наявності боргу в середньому на місяць, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, водночас час опублікування відповідних відомостей на здійснення обрахунку не впливає, а моменту виникнення права вимоги на стягнення сум інфляційних втрат з урахуванням індексу інфляції не змінює.

Відсутність публікації відомостей індексу інфляції за серпень 2023 року не зумовлює здійснення розрахунку інфляційних втрат виходячи лише з індексів інфляції за квітень - липень 2023 року, враховуючи, що період заборгованості обраховується з 29.03.2023 та до дати звернення з позовом до суду у вересні 2023 року.

Як вже зазначалось, статтею 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індекс споживчих цін не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Отже, позивач, здійснюючи розрахунок інфляційних втрат та звертаючись з позовом до суду після настання останнього дня останнього місяця, за яким було опубліковано індекс інфляції, не позбавлений можливості передбачити подальше опублікування індексу споживчих цін за відповідний місяць та зміну розрахунків інфляційних втрат.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про правильність здійснення судом першої інстанції розрахунку сум інфляційних втрат та відсутність підстав для скасування рішення у цій частині.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься й у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Обов`язок доказування тих або інших обставин справи визначається предметом спору.

За приписами статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2024 у справі № 910/14345/23 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку статті 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2024 у справі № 910/14345/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2024 у справі № 910/14345/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

4. Справу № 910/14345/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак