ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про вирішення заяви про відвід

22 квітня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/74/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про відвід судді

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

до відповідача Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал"

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго"

про стягнення заборгованості у сумі 61 096 281 грн. 77 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Мельник Олена Петрівна (в залі суду);

Від відповідача: Бурма Олексій Віталійович (в залі суду);

Від третьої особи: Чудінович Олександр Вікторович (в залі суду).

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про стягнення заборгованості у сумі 61 096 281 грн. 77 коп.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/74/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" до відповідача Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про стягнення заборгованості у сумі 61 096 281 грн. 77 коп., розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 28 лютого 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28 лютого 2024 року відкладено підготовче засідання на 13 березня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13 березня 2024 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/74/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" до відповідача Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Рівнеоблводоканал" про стягнення заборгованості у сумі 61 096 281 грн. 77 коп. та призначено розгляд справи № 918/74/24 до судового розгляду по суті на 08 квітня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08 квітня 2024 року, зокрема: вирішено повернутися до розгляду справи № 918/74/24 на стадію підготовчого провадження; призначено підготовче засідання на 22 квітня 2024 року; залучено до участі у справі 918/74/24 у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго".

19 квітня 2024 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" надійшла заява про відвід судді.

Суд, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про відвід судді, встановив наступне.

Вказана заява аргументована тим, що у судовому засідання 08 квітня 2024 року представник позивача підтвердив свою позицію, викладену у письмових запереченнях на заяву відповідача, на проведення експертизи, та додатково вказав на те, що вимога про проведення експертизи не стосуються предмету розгляду справи 918/74/24, оскільки згідно позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію за період з червня по грудень 2023 року, натомість відповідач, згідно заяви на проведення експертизи, просив визначити обсяг електричної енергії за січень-березень 2023 року тобто період визначення обсягу електричної енергії не входить в предмет доказування. Крім того, позивач вказує, що у позовній заяві та додатково в запереченнях на заяву на проведення експертизи, позивач не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії споживачами. В силу покладених на електропостачальника функцій та обов`язків, позивач не здійснює фіксацію показників електролічильників та не визначає обсяг проданої електричної енергії.

Надалі позивач зазначає, що зі змісту ухвали суду від 08 квітня 2024 року останньому стало відомо, що: "08 квітня 2024 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника Відповідача надійшло клопотання про поновлення строків на подання заяви про проведення експертизи. В судовому засіданні 08 квітня 2024 року, суд прийшов до висновку про повернення справи до розгляду у підготовчому провадженні..." Позивач зазначає, що згідно даних "Електронний суд", у справі 918/74/24 матеріали справи не містять заяви представника Відповідача про поновлення строків на подання заяви про проведення експертизи.

В судовому засіданні, яке відбулось 08 квітня 2024 року, на переконання позивача від представника відповідача не надходило, а суд не виносив на вирішення наступні питання щодо розгляду заяви представника відповідача про поновлення строків на подання заяви про проведення експертизи та про повернення справи до розгляду у підготовчому провадження.

Позивач стверджує, що замовчуванням процесуальних дій, суд позбавив можливості позивача надати свої доводи чи міркування щодо їх настання, що призвело до порушення судом принципів рівності та змагальності в судовому процесі. Таким чином повернувшись до стадії підготовчого провадження власної ініціативи, суддя штучно затягує розгляд справи.

Відтак позивач зазначає, що зважаючи на вище викладене існують інші обставини, які є підставою для відводу судді Войтюка В.Р. від участі у справі № 918/74/24.

Отже, як вбачається, позивач має сумнів щодо неупередженості судді Господарського суду Рівненської області Войтюка В.Р. при розгляді справи № 918/74/24. В обґрунтування поданої заяви, заявник покликається на п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ГПК України, якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання (судове засідання призначено на 22 квітня 2024 року, а заява про відвід судді надійшла 19 квітня 2024 року), така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з положеннями ч. 8 ст. 39 ГПК України, суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Відповідно до п.п.3, 5, ч. 1 ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Пунктом 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Пунктами 80, 81 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" визначено, що навіть зовнішні ознаки мають певне значення для вирішення питання довіри, яке суди в демократичному суспільстві повинні вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Для забезпечення існування неупередженості суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі Газета Україна-Центр проти України).

Розглянувши заяву позивача про відвід судді Войтюка В.Р., суд дійшов висновку, що дана заява є необґрунтованою та безпідставною. При цьому господарський суд керувався наступним.

Щодо замовчування судом процесуальних дій про поновлення строку на подання заяви про проведення експертизи та повернення справи до розгляду у підготовчому провадженні.

Як вбачається з ухвали суду від 08 квітня 2024 року вирішено повернутись до розгляду справи № 918/74/24 на стадію підготовчого провадження та залучення до участі у справі 918/74/24 у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго".

Як вказано в ухвалі суду від 08 квітня 2024 року предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію. Судом, відповідно до заяви відповідача про проведення експертизи, встановлено сумніви останнього щодо суми боргу у даній справі. Із заперечень позивача на заяву про проведеннях експертизи вбачається, що останній не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії споживачами. В силу покладених на електропостачальника функцій та обов`язків, позивач не здійснює фіксацію показників електролічильників та не визначає обсяг проданої електричної енергії. Позивач зазначив, що розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем проводяться відповідно до переданих ОСР обсягів спожитої електричної енергії а згідно вимоги п. 4.3 Правил роздрібного ринку, розрахунки за спожиту електроенергію відповідача проведені на підставі переданих даних від оператора системи розподілу, а саме Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго".

Отже, з метою встановленні усіх фактичних обставин справи, наявних підстав для залучення до справи Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (оскільки останнє здійснює облік спожитої електричної енергії та отже може надати пояснення щодо спірних питань у справі) та процесуального обмеження такого залучення у розгляді справи по суті, судом прийнято рішення про повернення розгляду справи на стадію підготовчого засідання.

Суд зазначає, що вказані процесуальні рішення викладені в ухвалу суду від 08 квітня 2024 року, прийнято відповідно до принципів пропорційності та диспозитивності господарського судочинства.

Не є зрозумілим аргументи позивача щодо замовчування процесуальних дій які у свою чергу позбавили можливості останнього надати свої доводи чи міркування щодо їх настання, що призвело до порушення судом принципів рівності та змагальності в судовому процесі, оскільки саме у підготовчому засіданні учасниками процесу подаються усі пояснення та заперечення, що у свою чергу відповідно до правил розгляду справи по суті виключено. Позивачем не наведено аргументів яким чином порушено його процесуальні права.

Суд зазначає, що вказані вище твердження позивача про замовчування процесуальних дій є помилковими та такими що не відповідають дійсності, оскільки у судовому засіданні та у свою чергу в ухвалі суду від 08 квітня 2024 року, судом не розглянуто заяву та не надано оцінку заяві про поновлення строку на подачу заяви про призначення експертизи, питання про призначення експертизи також судом не розглядалося.

Щодо посилання заявника про затягування строків розгляду справи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 177 ГПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до ухвали суду від 01 лютого 2024 року відкрито провадження у праві № 918/74/24 та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 28 лютого 2024 року. Ухвалою суду від 28 лютого 2024 року відкладено розгляд справи на 13 березня 2024 року. Надалі ухвалою суду від 13 березня 2024 року, суд перейшов до розгляду справи № 918/74/24 по суті.

Отже, зважаючи на вище викладене, суд зазначає, що розгляд справи № 918/74/24 здійснюється у межах процесуальних строків встановлених у ГПК України з урахуванням принципу розумності строку розгляду справи.

Щодо підстав повернення до розгляду справи у стадії підготовчого провадження, слід зазначити, що оцінку процесуальним діям суду, може бути надано лише судом вищої інстанції а не учасниками процесу. Обставини необхідності у вчиненні вказаної вище процесуальної дії, встановлено в ухвалі суду від 08 квітня 2024 року.

Посилання позивача на те, що клопотання відповідача про поновлення строків на подання заяви про проведення експертизи згідно до даних "Електронний суд" відсутня не заслуговує уваги, оскільки вказане клопотання відповідача зареєстроване канцелярією суду 08 квітня 2024 року та долучене до матеріалів справи № 918/74/24.

Щодо аргументів позивача про те, що вимога відповідача, щодо проведення експертизи не стосуються предмету розгляду справи 918/74/24, оскільки згідно позовних вимог останній просив суд стягнути заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію за період з червня по грудень 2023 року, а згідно заяви на проведення експертизи, відповідач просив визначити обсяг електричної енергії за січень-березень 2023 року тобто період визначення обсягу електричної енергії не входить в предмет доказування, суд оцінює критично з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію за період липня - грудня 2023 року у розмірі 55 101 994 грн. 35 коп.

Окрім того, предметом позову є також стягнення з відповідача нарахованої позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України суми інфляційних втрат та 3% річних.

Суд зазначає, що відповідно до долучених позивачем розрахунків суми інфляційних втрат та 3% річних вбачається, що останні нараховано у період з березня 2022 року по січень 2024 року (без врахування заяв про збільшення позовних вимог).

Тобто, нарахування інфляційних втрат та 3% річних відбувалося у спірні періоди (червня по грудень 2023 року) вказані у заяві про призначення експертизи, а тому стосуються предмету розгляду у даній справі.

З врахуванням наведеного суд не вбачає наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а доводи заявника за своєю суттю є незгодою з процесуальними рішеннями судді.

Згідно з положеннями ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Проте, наведені заявником обґрунтування не свідчать про порушення судом принципу пропорційності, а за своєю суттю є незгодою з процесуальними рішеннями та діями судді Войтюка В.Р.

З огляду на викладене, безпідставними та декларативними є аргументи позивача про те, що дії суду спрямовані на затягування судового процесу та є неупередженими.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 36 цього Кодексу.

За нормами ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у ст. ст. 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у ст. ст. 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

З огляду на те, що підставою для відводу судді Войтюка В.Р. позивач серед іншого зазначає незгоду з процесуальним рішенням судді, які пов`язані із постановленням ухвали від 08 квітня 2024 року, - відтак відвід 19 квітня 2024 року не може були заявлений з даних підстав і не може ґрунтуватися на таких доводах, адже позивачем у даному випадку пропущено процесуальний імперативний строк для заявлення відводу - не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

З огляду на викладене, аргументи та доводи позивача, що викладені у заяві про відвід судді Войтюка В.Р. є необґрунтованими.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватись на певних конкретних доказах.

Отже, особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Судовою практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що у цієї вимоги (вимога щодо "незалежності") є два аспекти, суб`єктивний та об`єктивний.

Так, у рішенні у справі "Кііскінен проти Фінляндії" Європейський суд з прав людини наводить наступні стандарти.

По-перше, суд має бути суб`єктивно незалежним, тобто у жодного із членів трибуналу не має бути персональних упереджень або необ`єктивності. Персональна неупередженість презюмується, якщо немає доказів про протилежне. По-друге, трибунал має також бути неупередженим із об`єктивної точки зору, тобто ним мають надаватися достатні гарантії відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів у цьому відношенні (рішення у справі "Кііскінен проти Фінляндії").

Згідно із об`єктивним критерієм, особливо необхідно визначити, поза межами особистої поведінки суддів, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви у неупередженості суддів (рішення у справах "Клейн та інші проти Нідерландів", "Агрокомплекс проти України").

Як видно з практики Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії").

Тобто, у кожній окремій справі необхідно з`ясовувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справах "Пуллар проти Сполученого Королівства", "Газета "Україна-центр" проти України").

Разом з тим, як вбачається зі змісту заяви заявлений відвід пов`язаний із незгодою із процесуальними діями та рішеннями судді Войтюка В.Р., та припущенням про ймовірну упередженість судді, що відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України, є неприпустимим.

Суд проаналізувавши доводи наведені заявником у заяві про відвід судді, дійшов висновку про їх безпідставність, адже такі доводи ґрунтуються виключно на припущеннях заявника, підтвердження власних сумнівів у неупередженості та об`єктивності заявник не навів, а суд не встановив.

В той час, саме лише припущення не може бути покладено в основу будь-якого судового акта, в тому числі й прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід судді.

Заявлений відвід судді від розгляду справи має ґрунтуватися не на особистих переконаннях заявника, а на доказовій базі.

Обґрунтованих обставин, які би свідчили про упередженість судді стосовно заявника, зацікавленість складу суду в певному рішенні у цій справі чи про необ`єктивне ставлення до сторін у справі заявник не навів, а суд не встановив.

Як вбачається із матеріалів справи, суд при ухваленні процесуальних рішень з приводу заявлених заяв чи клопотань - наводив обґрунтування у відповідних ухвалах.

Згідно з ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відтак, приймаючи до уваги те, що заява про відвід мотивована по-суті незгодою сторони з процесуальними рішеннями судді, суд вважає її необґрунтованою, та відповідно до положень частини 4 статті 35 ГПК України такою що не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 11 ст. 39 ГПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючи заявлену незгоду заявника з процесуальними рішеннями судді, слід зазначити, що нормами чинного ГПК України визначено механізми реалізації прав учасником судового процесу, якщо учасник не погоджується з процесуальним рішенням судді, в тому числі, але не виключно - шляхом надання учаснику права оскаржити таке процесуальне рішення до суду вищої інстанції через включення заперечень на певне процесуальне рішення у скаргу на рішення суду по суті спору, або шляхом подання окремої скарги на процесуальне рішення судді у визначених законом випадках.

Суд наголошує, що суддя відправляючи правосуддя, самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, в тому числі вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Так, суддівську дискрецію, або суддівський розсуд, визначають як повноваження, надане особі, яка володіє владою вибирати між двома чи більше альтернативами, коли кожна з альтернатив законна.

При цьому, розглядаючи дану заяву суд відзначає, що у відповідності до положень процесуального закону, право на оцінку процесуальних рішень судді віднесено до компетенції судів апеляційної та касаційної інстанцій при розгляді відповідно апеляційної та касаційної скарг на оскаржувані судові рішення, разом з тим, як зазначено судом, заявником не надано суду доказів наявності безумовних обставин для відводу судді у випадках, що передбачені статтею 35 ГПК України.

У зв`язку з вищенаведеним, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 35, 39, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про відвід судді Войтюка В.Р. визнати необґрунтованою, а в її задоволенні відмовити.

Ухвала набирає законної сили 22 квітня 2024 року в порядку передбаченому ч. 1 ст. 235 ГПК України, негайно після її оголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею - 24 квітня 2024 року.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Войтюк В.Р.