номер провадження справи 18/7/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2024 справа № 908/427/24

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Левкут Вікторії Вікторівни, розглянувши матеріали справи № 908/427/24

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України (пр. Любомира Гузара, буд. 44, м. Київ, 03065)

до відповідача акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи ЗАПОРІЖГАЗ (АТ ЗАПОРІЖГАЗ) (вул. Заводська, буд. 7, м. Запоріжжя, 69035)

про стягнення 1171322,79 грн.

Без повідомлення (участі) представників учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи ЗАПОРІЖГАЗ 1171322,79 грн., які складаються з: 699407,68 грн. пені, 70524,78 грн. 3% річних та 401390,33 грн. інфляційних втрат, нарахованих за прострочення оплати перевищення замовленої потужності згідно договору № транспортування природного газу від 04.02.2020.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № транспортування природного газу від 04.02.2020 щодо оплати перевищення замовленої потужності. Позивач відзначив, що станом на 08.02.2024 розмір основного боргу за замовлену потужність та за перевищення замовленої потужності за газові місяці березень, квітень, травень, червень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та січень, лютий, березень, квітень 2023 року у розмірі 5931736,72 грн. відповідачем погашено, але з порушенням встановленого договором строку, що є підставою для нарахування та стягнення передбачених договором та законом пені, річних та інфляційних втрат. Посилаючись на приписи ст.ст. 526, 530, 536, 612, 625 ЦК України, позивач просив позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024 справу № 908/427/24 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 26.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/427/24, присвоєно справі номер провадження 18/7/24, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи. В даній ухвалі суду зазначалось, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/427/24; відповідачу запропоновано надати у строк, що не перевищує 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 20.03.2024, відзив на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України; запропоновано позивачу у строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання) надати суду відповідь на відзив.

Сторони повідомлені про розгляд справи у визначеному ГПК України порядку.

Згідно довідок про доставку електронного листа документ в електронному вигляду ухвалу від 26.02.2024 у справі № 908/427/24 доставлено в електронні кабінети позивача та відповідача 27.02.2024.

Від відповідача 13.03.2024 через підсистему Електронний суд ЄСІТС до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти наведених позивачем обставин прострочення оплати перевищення замовленої (договірної) потужності не заперечив, але вказав на наявність підстав для зменшення штрафних санкцій на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України. Відповідач просив взяти до уваги, що допущене відповідачем прострочення виконання зобов`язання виникло з об`єктивних причин поза волею АТ ЗАПОРІЖГАЗ (на які відповідач не має можливості вплинути) зокрема вказує наступне. Відповідач є підприємством критичної інфраструктури, яке провадить ліцензовану діяльність з розподілу газу в м. Запоріжжі та в Запорізькій області; розподіл газу є єдиною статтею доходу відповідача від господарської діяльності; прострочення платежу має не значний період. Щодо ступеню виконання зобов`язання, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) відповідач вказав на повне погашення заборгованості добровільно та відзначив, що позивач, маючи заборгованість перед відповідачем за неякісні показники газу в 2023 році, не погашав її, а чекав виникнення факту настання заборгованості за основним зобов`язанням відповідача перед позивачем, прострочення цієї заборгованості, та лише після цього звернувся до відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, з метою, на суму цієї простроченої заборгованості, у числі іншої, заявити в цій справі вимоги про стягнення пені та 3% річних (заява буде надана додатково). Відносно наслідків порушення зобов`язання та невідповідність розміру стягуваної пені та 3% річних таким наслідкам, за доводами відповідача, позивач в обґрунтування стягнення пені та процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 України не наводить. В той же час, загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу, свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність. Таким чином, сам лише факт юридично визначеного договором та законом права позивача на стягнення пені та 3% річних від суми простроченого платежу, є не беззаперечним, у разі відсутності негативних для позивача наслідків порушення відповідачем зобов`язання, суд має право зменшити розмір заявлених до стягнення сум пені та 3% річних. Матеріали справи не містять доказів, що порушення відповідачем строків розрахунків за договором призвело до виникнення збитків в сумі заявленої до стягнення пені та 3% річних, саме з вини відповідача. Відносно причин неналежного виконання зобов`язання відповідач зазначає запровадження в Україні карантину постановою КМУ України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», який діяв на час виникнення спірних відносин, та введення воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, в подальшому продовженого Указами Президента України, що призвело до простою підприємства, з незалежних від відповідача обставин, зокрема, в періоди, коли виникла заборгованість в оплаті за договором. У числі іншого, в жовтні місяці 2022 року, військові ЗСУ прибули за юридичною адресою підприємства та зобов`язали терміново всіх присутніх покинути приміщення у зв`язку із обстрілами військовими формуваннями Російської Федерації об`єктів критичної інфраструктури, до яких відноситься АТ ЗАПОРІЖГАЗ. Після того, як всі терміново покинули приміщення адміністративної будівлі, до неї протягом декількох місяців був відсутній доступ, всі документи, програми тощо були залишені в будівлі, оскільки евакуація персоналу з будівлі проведена без попередження. Налагодження роботи персоналу підприємства в дистанційному режимі під час воєнного стану мало наслідком порушення відповідачем виконання зобов`язання в строки визначені договором, оскільки до цього підприємство в дистанційному режимі не працювало. Крім того, впроваджені урядом правові механізми на час воєнного стану щодо припинення нарахування штрафних санкцій за наявну заборгованість у фізичних осіб, за заборгованість розподілу природного газу призвели до дисбалансу господарської діяльності відповідача. Також відповідач вказав на дію форс-мажорних обставин у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що вплинуло на відстрочення оплати послуг відповідачу з боку споживачів, зокрема юридичних осіб, на час воєнного стану, що призвело до відсутності надходження грошових коштів за ведення господарської діяльності на рахунки відповідача, проте фактично не звільнило останнього від виконання господарських зобов`язань. За доводами відповідача, стягнення з нього пені та 3% річних в повному розмірі може призвести до дестабілізації роботи підприємства під час воєнного стану в Україні та до збільшення заборгованості відповідача перед позивачем за оплату основної заборгованості по договору, оскільки між позивачем та відповідачем тривають договірні зобов`язання, які відповідач (в частині сплати грошових коштів) наразі виконує в строки та на умовах визначених договором. Як наслідок, це може призвести до ризику втрати безпечності постачання енергоносіїв, зокрема газу, тепла, води, електроенергії, як населенню так і об`єктам соціальної та промислової сфери. В той же час, враховуючи вищенаведені обставини, а також ненадання позивачем доказів понесення ним збитків та інших негативних наслідків, які настали для нього через несвоєчасну оплату за договором, та беручи до уваги відсутність вини відповідача у затримці платежів за договором, відповідач вважає, що перелічені обставини мають істотне значення та являються винятковими, в розумінні ст. 551 ЦК України, а тому є належною та достатньою підставою для зменшення судом пені та 3% річних на 99%. Станом на 31.12.2023 у відповідача наявна дебіторська та кредиторська заборгованість за розподіл природного газу. Внаслідок негативних економічних процесів у державі, а також проведення реформування ринку природного газу значно скоротилася виручка підприємства, фінансовий стан підприємства, яке здійснює розподіл природного газу усім категоріям споживачів міста Запоріжжя, є вкрай тяжким, що ставить під загрозу його нормальне функціонування та надання послуг з безперебійного та безаварійного газопостачання. За таких умов, додаткове покладення на підприємство надмірних економічних санкцій призведе до ускладнення і без того тяжкого матеріального становища та фактичної неплатоспроможності підприємства і нездатності вести господарську діяльність. Додатковою обставиною, яка ускладнює виконання рішення суду у цій справі, відповідач вказує наявність у АТ ЗАПОРІЖГАЗ розстрочених зобов`язань, які відповідач сумлінно виконує згідно укладених угод. Відповідач, посилаючись на особливості господарської діяльності АТ ЗАПОРІЖГАЗ, які не дозволяють йому впливати на цінову політику в сфері газопостачання та стан розрахунків споживачів за надані послуги, його суспільно-економічне значення, вкрай незадовільний фінансовий стан підприємства, обумовлений економічно необґрунтованими тарифами, вказує на складність та неможливість виконання рішення суду в даній справі без його розстрочення на термін, достатній для виплати присудженої суми без тяжких економічних наслідків для підприємства. Разом з цим, розстрочення виплати присудженої суми дозволить запобігти її одноразовому примусовому списанню та стабілізувати вкрай тяжке фінансове становище АТ «Запоріжгаз» та дозволить одночасно поступово сплачувати заборгованість та виконувати функції Оператора ГРМ. Також відповідач у відзиві на позов надав заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, вважає, що перехід в загальне провадження та участь сторін в судовому засіданні сприятиме з`ясуванню судом всіх обставин та запобіганню безпідставного збагачення сторони спору. Посилаючись на вище викладене, відповідач просить суд:

- зменшити суму пені та процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, що підлягає стягненню з АТ «Запоріжгаз», на 99%;

- розстрочити виконання рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/427/24 в частині стягнення штрафних санкцій та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату перевищення замовленої (договірної) потужності на строк 12 місяців з щомісячною виплатою в рівних частинах;

- продовжити строк АТ «Запоріжгаз» на 7 днів для надання доказів в обґрунтування своєї правової позиції;

- призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та проведення судового з викликом сторін.

Від позивача 19.03.2024 через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшла відповіді на відзив, в якій позивач заперечив проти клопотання відповідача про зменшення пені та 3% річних, а також проти розстрочення рішення суду. Позивач відзначив, що розмір боргу відповідача, на яку було нараховано пеню становив 5931736,72 грн., а розмір пені 699407,68 грн., отже розмір пені в жодному разі не перевищує розмір боргу і становить лише приблизно 10 % від суми простроченої заборгованості. Також даний випадок не є винятковим у правовідносинах між сторонами, а кількість справ № 908/2688/20, №908/3184/21, 908/2118/23, 908/2136/21, 908/427/24, 915/530/23, 915/1037/23, 915/23/24, які перебувають (перебували) на розгляді у Господарському суді Запорізької області за позовами ТОВ «Оператор ГТС України» до АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» про стягнення заборгованостей, свідчить про систематичне невиконання АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» обов`язків за договором транспортування природного газу від 04.02.2020 № . Відповідач не наводить жодної реальної об`єктивної обставини, внаслідок якої було прострочено платежі за перевищення потужності або обставин, які б підтверджували неможливість виконання обов`язку зі сплати небалансу. При цьому, нарахування пені обмежено шестимісячним терміном, в той час як загальний термін прострочення оплати перевищення потужності до 303 днів. Також позивач вказує на відсутність справедливого балансу інтересів, оскільки наведені відповідачем обставини в такій же мірі стосуються і позивача (карантин і воєнний стан однаково негативно впливають на обидві сторони). У позивача також розташовані об`єкти газотранспортної системи по всій Запорізькій області (газопроводи, газорозподільчі станції, компресорні станції), які на даний час перебувають на тимчасово окупованій території. Крім того позивач вказує на те, що відповідачем не надано доказів того, що задоволення вимог позивача без розстрочення приведе до неможливості виконання грошових зобов`язань відповідача в повному обсязі перед іншими кредиторами. Відносно клопотання відповідача про продовження на 7 днів строку для надання доказів в обґрунтування своєї правової позиції позивач заперечив та вказав, що представником відповідача не надано доказів неможливості подання разом із відзивом на позов документів, які підтверджують правову позицію АТ ЗАПОРІЖГАЗ іншими представниками або керівником. Позивач просив у задоволення клопотань відповідача про зменшення розміру пені та 3% річних, про розстрочення судового рішення відмовити, позов задовольнити.

Розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд відмовив у його задоволенні.

При вирішенні даного клопотання суд врахував надані позивачем та відповідачем пояснення та докази, а також те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. В обґрунтування клопотання відповідачем не наведено доказів існування обставин, які вимагають здійснення розгляду справи №908/427/24 за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач свою позицію щодо заявленого позову висловив у відзиві на позов та не був позбавлений можливості подання додаткових доказів і пояснень.

Щодо клопотання представника АТ ЗАПОРІЖГАЗ про продовження на 7 днів строку для надання доказів в обґрунтування своєї правової позиції, суд залишив його без розгляду, оскільки жодних пояснень та доказів відповідачем з часу надання відзиву не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи за № 908/427/24 дозволяють здійснити її розгляд за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зважаючи на закінчення строків розгляду справи, рішення прийнято без його проголошення 18.04.2024.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України (Оператор, позивач у справі) та акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи ЗАПОРІЖГАЗ (Замовник, відповідач у справі) 04.02.2020 укладений договір транспортування природного газу № (надалі - Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору за цим договором Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ Замовника до інформаційної платформи на підставі Правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті Оператора. Підписанням цього договору Замовник підтверджує, що він ознайомлений із правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті Оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених Правил позбавляє його права пред`являти претензії до Оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування Оператору шкоди або збитків, завданих такими діями або бездіяльністю Замовника (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 2.3 Договору (в редакції додаткової годи № 2 від 25.08.2020) обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (на добу наперед та/або протягом доби).

Згідно із п. 2.5 Договору Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, визначених у Договорі.

За визначенням п. 2.7 (в редакції додаткової угоди № 1 від 25.08.2020), Додаток 1 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли Замовнику надається право використання гарантованої та/або переривчастої потужності, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби. Додаток 2 є невід`ємною частиною цього договору у випадку, коли Замовнику надається право використання потужності з обмеженнями, крім випадку замовлення потужності на добу наперед та/або протягом доби.

Взаємовідносини між Замовником та Оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу Оператора та аукціонні платформи (у частині розподілу потужності на міждержавних з`єднаннях) відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим Замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи та/або аукціонної платформи Замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою та/або аукціонною платформою, визначеного Кодексом (п. 2.8 Договору в редакції додаткової годи № 2 від 25.08.2020).

Згідно із п. 3.2 Договору (в редакції додаткової годи № 1 від 25.08.2020) Оператор має право, зокрема, своєчасно отримувати від Замовника плату за надані послуги; стягувати із Замовника плату у раз перевищення розміру договірної пружності та/або недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, та/або плату за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями в порядку, визначеному цим Договором.

Пунктом п. 4.1 Договору обумовлено, що Замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати Оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями, та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним у газотранспортну систему, у порядку, визначеному цим договором та Кодексом; здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природного газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим Договором.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках вихД договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

У відповідності до п. 6.3 Договору надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до п. 8.1 Договору (в редакції додаткової годи № 2 від 25.08.2020) вартість договірної потужності визначається виходячи з обсягу розподіленої потужності Замовника згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Згідно із п. 8.3 Договору (в редакції Додаткової годи № 1 від 25.08.2020) вартість перевищення Замовником (крім Замовника, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України Про ринок природного газу покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільних систем) замовленої потужності за кожний день газового місяця розраховується для кожного дня перевищення за відповідною формулою, наведеною у даному пункті договору.

Пунктом 8.4 Договору (в редакції Додаткової годи № 1 від 25.08.2020) визначено, що вартість замовленої потужності Замовника (суб`єкта, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України Про ринок природного газу покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи) на період газового місяця визначається як сума вартості замовлених потужностей за кожен день газового місяця. Вартість перевищення замовленої потужності за кожний день газового місяця розраховується для кожного дня перевищення за відповідною формулою, наведеною у даному пункті договору. Замовник, який є оператором газорозподільної системи, здійснює остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг. Розбіжності щодо вартості перевищення замовленої потужності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати та перевищення договірних потужностей, яку Замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений у цьому пункті цього Договору, визначається за даними Оператора.

Відповідно до п. 11.1 Договору (в редакції додаткової годи № 1 від 25.08.2020) послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг з врегулювання добового небалансу, оформлюються Оператором і Замовником актами наданих послуг.

Пунктами 11.2, 11.3 Договору передбачено, що Оператор до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Оператора. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними Оператора.

Відповідно до п. 12.2 Договору фінансове забезпечення щодо замовленої потужності надається у формах, визначених Кодексом, в сумі місячних зобов`язань на користь Оператора.

Згідно з п. 13.1 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. (п. 13.5 Договору).

Пунктом 17.1 Договору сторони узгодили, що цей Договір набирає чинності з дня його укладання, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2020 року та діє до 31 грудня 2020 року. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Двору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Доказів розірвання або припинення Договору суду не надано.

За умовами п.п. 19.1, 19.2 Договору, сторони обмінюються інформацією, що стосується надання послуг, відповідно до порядку і в строки, передбачені Кодексом. Будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених випадках направлено електронною поштою.

Повідомлення, вимоги, звіти або інша інформація, надіслані або передані за допомогою засобів, зазначених у пункті 19.2 цього розділу, вважаються отриманими адресатом на дату їх отримання. (п. 19.3 Договору)

У Додатку № 3 до Договору сторонами визначено перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів природного газу до/з газотранспортної системи за газові місяці: березень, квітень, травень, червень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та січень, лютий, березень, квітень 2023 року позивач здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідних розрахункових місяцях, а саме:

- за березень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої (договірної) потужності в розмірі 11149,60329 тис.куб.м, всього на загальну суму 1661201,69 грн.;

- за квітень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої (договірної) потужності в розмірі 3 985,30394 тис.куб.м, всього на загальну суму 593778,41 грн.;

- за травень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 1406,64248 тис.куб.м, всього на загальну суму209 578,48 грн.;

- за червень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 350,73094 тис.куб.м, всього на загальну суму 52256,10 грн.;

- за жовтень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 2066,15054 тис.куб.м, всього на загальну суму 307839,90 грн.;

- за листопад 2022 року було виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 3790,44098 тис.куб.м, всього на загальну суму 564745,38 грн.;

- за грудень 2022 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 6003,48391 тис.куб.м, всього на загальну суму 894471,07 грн.;

- за січень 2023 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 4196,47603 тис.куб.м, всього на загальну суму 625241,35 грн.;

- за лютий 2023 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 2916,80995 тис.куб.м, всього на загальну суму 434581,34 грн.;

- за березень 2023 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 2656,91067 тис.куб.м, всього на загальну суму 395858,44 грн.;

- за квітень 2023 року виявлено остаточні обсяги перевищення договірної потужності в розмірі 1289,89850 тис.куб.м, всього на загальну суму 192184,56 грн.

У відповідності до п. 8.4 Договору позивачем направлені відповідачу в інформаційній платформі Звіти про використання замовленої потужності за газові місяці березень-червень, жовтень-грудень 2022 року, січень-квітень 2023 року та відповідні рахунки на оплату перевищення замовленої (договірної) потужності.

На виконання умов Договору, позивачем направлені відповідачу акти наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) та акти наданих послуг (замовлена (договірна) потужність), а саме:

- Акт наданих послуг від 31.03.2022 № 03-2022-/1000322 за газовий місяць березень 2022 року;

- Акт наданих послуг від 30.04.2022 № 04-2022-/1000422 за газовий місяць квітень 2022 року;

- Акт наданих послуг від 31.05.2022 № 05-2022-/1000522 за газовий місяць травень 2022 року;

- Акт наданих послуг від 30.06.2022 № 06-2022-/1000622 за газовий місяць червень 2022 року;

- Акт наданих послуг від 31.10.2022 № 10-2022-/1001022 за газовий місяць жовтень 2022 року;

- Акт наданих послуг від 30.11.2022 № 11-2022-/1001122 за газовий місяць листопад 2022 року;

- Акт наданих послуг від 31.12.2022 № 12-2022-/1001222 за газовий місяць грудень 2022 року;

- Акт наданих послуг від 31.01.2023 № 01-2023-/1000123 за газовий місяць січень 2023 року;

- Акт наданих послуг від 28.02.2023 № 02-2023-/1000223 за газовий місяць лютий 2023 року;

- Акт наданих послуг від 31.03.2023 № 03-2023-/1000323 за газовий місяць березень 2023 року;

- Акт наданих послуг від 30.04.2023 № 04-2023-/1000423 за газовий місяць квітень 2023 року.

Відповідач вартість перевищення замовленої (договірної) потужності (5931736,72 грн.) оплатив з простроченням (станом на 08.02.2024 заборгованість відсутня).

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати перевищення замовленої потужності за спірний період у визначений Договором строк стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Правовідносини сторін виникли на підставі Договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № .

Договори транспортування природного газу за своєю правовою природою є договорами про надання послуг, виходячи зі спеціального регулювання, встановленого законодавством про ринок природного газу. (Висновок, викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №921/184/21).

Згідно з п. 17, 19, 45 ч. 1 статті 1 Закону України Про ринок природного газу оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Оператор газотранспортної системи суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників). Транспортування природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, Правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 3 ст. 12 Закону України Про ринок природного газу.

Відповідно до ст. 20 Закону України Про ринок природного газу оператор газотранспортної системи на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб`єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу. Суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з транспортування природного газу, є оператором газотранспортної системи.

З метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб (п. 4 ч. 2 ст. 22 Закону України Про ринок природного газу).

Згідно зі ст. 32 Закону України Про ринок природного газу транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Відповідно до п. 1, 2, 3 глави 3 розділу IV Кодексу газотранспортної системи (надалі - Кодекс ГТС) для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи. Інформаційна платформа складається з апаратного та програмного забезпечення. Суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору. Обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб - додатка.

Згідно із п. 2 глави 1 розділу IV Кодексу ГТС правовідносини між оператором газотранспортної системи та оператором установки LNG / оператором газосховища / газовидобувним підприємством /оператором газорозподільної системи / прямим споживачем щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добових небалансів у газотранспортній системі, регулюються договором транспортування природного газу, укладеним відповідно до Типового договору транспортування природного газу (затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2497).

В пункті 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС зазначено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.

За змістом п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС розподіл потужності - частина договору транспортування, яка визначає порядок та умови надання і реалізації права на користування договірною потужністю, яке надається замовнику транспортування у визначеній точці входу або точці виходу; розподілена (договірна) потужність - частина технічної потужності газотранспортної системи, яка розподілена замовнику послуг транспортування згідно з договорами транспортування.

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС Оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

В пункті 15 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС визначено, що величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.

Згідно з п. 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГТС у випадку якщо замовник послуг транспортування природного газу не надасть оператору газотранспортної системи номінацію згідно з положеннями пункту 1 цієї глави, вважається підтвердженою номінація для такого замовника послуг транспортування природного газу з обсягами природного газу, що дорівнює нулю відносно замовленої точки входу/виходу.

Номінація це попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС)

Пунктом 2 глави 3 розділу XV Кодексу ГТС встановлено, що оператор газотранспортної системи з метою уникнення можливості виникнення перевантажень вчиняє певні дії, зокрема: стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Умовами укладеного сторонами Договору передбачено обов`язок Замовника (відповідача): не перевищувати замовлені потужності, визначенні в цьому договорі, та здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності (п. 4.1 Договору). В свою чергу, Оператор має право стягувати з замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності (п. 3.2 Договору).

Дослідженими судом письмовими доказами встановлено, що згідно з актами наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) за газові місяці березень-червень, жовтень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року, підписаних АТ ЗАПОРІЖГАЗ без зауважень, з боку АТ ЗАПОРІЖГАЗ допущено перевищення договірної потужності на загальну суму 5931736,72 грн.

Наявність перевищення замовленої потужності АТ ЗАПОРІЖГАЗ за газові місяці березень-червень, жовтень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року підтверджується складеними АТ ЗАПОРІЖГАЗ Звітами Форми 8в.

Вказаний у Звітах обсяг природного газу в повному обсязі співпадає з даними інформаційної платформи ТОВ Оператор ГТС України щодо використаних АТ ЗАПОРІЖГАЗ обсягів перевищення договірної потужності та відображеними позивачем у відповідних Актах наданих послуг.

Отже, АТ ЗАПОРІЖГАЗ у Звітах форми 8в визнано використання потужності газотранспортної системи України у період: березень-червень, жовтень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року в об`ємах, зазначених ТОВ Оператор ГТС України у Актах наданих послуг та рахунках за спірний період.

За таких обставин, з урахуванням вище наведених норм Кодексу ГТС, судом з`ясовано, що внаслідок ненадання АТ ЗАПОРІЖГАЗ у період: березень-червень, жовтень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року номінацій, фактично відповідачем замовлено договірну потужність в обсязі, яка дорівнює нулю, однак обсяг використаної відповідачем потужності перевищив таке значення (нуль), у відповідача виникло зобов`язання здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності, яка визначена позивачем, у відповідності до п. 8.4 Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Вартість перевищення замовленої (договірної) потужності в розмірі 5931736,72 грн. за газові місяці березень-червень, жовтень-грудень 2022 року та січень-квітень 2023 року відповідач оплатив, але з прострочення визначеного п. 8.4 Договору терміну (до 20-го числа місяця, наступного за звітним).

Наведені обставини відповідачем не заперечуються, як не заперечуються і підстави нарахування штрафних та компенсаційних санкцій, а також їх розмір.

Частиною 1 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Зважаючи на те, що відповідач в наданому суду відзиві обставини порушення строків оплати вартості перевищення замовленої (договірної) потужності, а також відсутність у суду сумнівів щодо достовірності обставин справи, суд дійшов висновку, що визнані учасниками справи обставини, не потребують додаткового доведення.

За прострочення відповідачем зобов`язань щодо оплати перевищення замовленої потужності за спірний період позивачем нараховано 699407,68 грн. пені, 70524,78 грн. 3% річних та и 401390,33 грн. інфляційних втрат.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4 статті 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, визначальним для строку нарахування штрафних санкцій є наявність в умовах договору, визначеного за домовленістю сторін правочину, іншого порядку, ніж той, що законодавець передбачив у вказаній нормі.

Враховуючи положення статті 232 Господарського кодексу України, нарахування пені припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не передбачено договором.

Позивачем вимога про стягнення 699407,68 грн. пені за загальний період з 21.04.2022 по 24.05.2023 заявлена на підставі п. 13.5 Договору, згідно з яким у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, з який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Суд звертає увагу, що розрахунок здійснено позивачем з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 ГПК України та позовної давності для нарахування пені.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд встановив, що з урахуванням дат прострочення оплати за кожним Актом наданих послуг за період з 21.04.2022 по 24.05.2023 та сум заборгованості в цей період, суд визнав розрахунок правильним, до стягнення підлягає 699407,68 грн. пені, як і зазначено позивачем.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період з 21.04.2022 по 01.09.2023, суд встановив, що урахуванням дат прострочення оплати за кожним Актом наданих послуг та сум заборгованості в цей період, за заявлений позивачем період сума 3% річних складає 70524,78 грн., як і визначено позивачем.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України Про індексацію грошових доходів населення у наступному місяці.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала наступні роз`яснення:

- сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця;

- якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці;

- методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

1) час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

2) час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем загальний період: травень 2022 року травень 2023 року, суд встановив, що за заявлений позивачем період за кожним окремо Актом наданих послуг сума інфляційних втрат складає 401390,33 грн., як і визначено позивачем.

Відносно заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені та 3% річних суд зазначає наступне.

Клопотання відповідача обґрунтоване приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, запровадженням в Україні карантину постановою КМУ України від 11.03.2020 року №211, введенням в Україні воєнного стану внаслідок військової агресії РФ, настанням форс-мажорних обставин та відсутністю вини відповідача у затримці платежів за договором.

Згідно із ч. 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України на власний розсуд, за внутрішнім переконанням, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення, та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до ст. 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібний за змістом висновок щодо застосування ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 19.02.2020 у справі №910/1303/19, від 26.02.2020 у справі №925/605/18, від 17.03.2020 №925/597/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20, від 20.07.2023 у справі № 910/5658/23, від 10.01.2024 у справі № 910/1041/23, від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22.

Необхідно зауважити, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) (постанова Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/17).

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін. Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (аналогічні правові висновки наведено в постановах Верховного Суду, від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19).

В даному випадку відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, які могли б бути підставою для застосування ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України.

Оцінюючи обставини справи та надані докази, суд приймає до уваги, що розмір заявленої до стягнення пені (699407,68 грн.) не перевищує розмір простроченої заборгованості відповідача (5931736,72 грн.). Отже, розмір стягуваної неустойки (пені) не є надмірно великим порівняно із простроченою заборгованістю. Також слід враховувати тривалість порушення (заборгованість виникла протягом періоду з квітня 2022 року по квітень 2023 року).

Відповідач посилається на те, що він є підприємством критичної інфраструктури, а також на запровадження карантину викликаного Covid-19, введення воєнного стану та військову агресію з боку РФ. Однак, наведені обставини в такій же мірі стосуються і позивача, оскільки і карантин і воєнний стан і військова агресія з боку РФ однаково негативно впливають на обидві сторони. При цьому, у позивача також розташовані об`єкти газотранспортної системи по всій Запорізькій області (газопроводи, газорозподільчі станції, компресорні станції), які на даний час перебувають на тимчасово окупованій території.

Відносно зменшення 3% річних суд відзначає, що річні за своєю правовою природою не є неустойкою. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Верховний Суд України у постанові від 12.04.2017 у справі №3-1462гс16 підкреслив, що платежі, встановлені ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, як і наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, заявляючи вимогу щодо сплати 3% річних з простроченої суми боргу, позивач правомірно скористався наданим йому законодавством правом.

Відносно посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин у зв`язку з військовою агресією РФ, суд визнав необхідним відзначити наступне.

Військова агресія Російської Федерації проти України стала підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (з подальшим продовженням), відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. При цьому закон звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору.

Отже, визначення форс-мажору передбачає, що сам по собі воєнний стан не може бути автоматично форс-мажором, для визнання його таким обов`язково щоб він безпосередньо спричинив неможливість виконати те чи інше договірне зобов`язання.

Таким чином, ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Керуючись вищевказаною нормою, Торгово-промислова палата України ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин. З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії воєнного стану, на сайті Торгово-промислової палати України розміщено загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин.

Зокрема, листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, що розміщений в мережі Інтернет, та адресований Всім кого це стосується, Торгово-промислова палата України (на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Разом з цим, незважаючи на те, що такий загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин стосується невизначеного кола осіб, це не означає, що такий лист звільняє від цивільно-правової відповідальності сторону договору. Зокрема, у будь-якому разі стороні необхідно довести, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

ТПП України 13.05.2022 опублікувала на своєму сайті пояснення, що в період дії воєнного стану у разі порушення зобов`язань згаданий вище лист від 28.02.2022 можна роздрукувати із сайту ТПП України та долучати до повідомлення про форс-мажорні обставини, які унеможливили виконання договірних зобов`язань у встановлений термін, для спроможності обґрунтованого перенесення строків виконання зобов`язань та вирішення спірних питань мирним шляхом. Також вказується, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

З огляду на це, абстрактний та загальний лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією РФ проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

Також суд відзначає, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі військова агресія Російської Федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Вище наведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Таким чином, як оприлюднення листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, так і наявність сертифікату ТПП України про форс-мажорні обставини не є безумовною підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань, про що зазначив Верховний Суд в постанові від 20.10.2021 у справі № 911/3067/20.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21.

Статтею 614 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, встановлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Боржник звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.08.2018 по справі 910/11049/17 та постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 у справі № 6-170цс12.

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно із п. 14.3 Договору сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до чинного законодавства. Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому чинним законодавством порядку. Неповідомлення про настання форс-мажорних обставин позбавляє сторону права посилатися на них як на причину звільнення від відповідальності за невиконання вимог Кодексу та цього договору.

Відповідач на виконання пункту 14.3 Договору позивача про настання для нього форс-мажорних обставин, які заважають виконанню умов цього договору, не повідомляв.

Суд також зазначає, що посилання відповідача на введення на території України воєнного стану, як на підставу для звільнення його від відповідальності, є загальновідомою обставиною, проте всі громадяни та підприємства, установи та організації України знаходяться в однаковому становищі, у тому числі позивач у справі (ТОВ Оператор газотранспортної системи України) також знаходиться в несприятливому економічному становищі, а отже правомірно очікує на сплату визначених законом нарахувань як способу захисту його майнових прав, передбаченого законом.

Відповідач достатніх доказів в обґрунтування відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання не надав.

Звертаючись до суду з клопотанням про зменшення розміру пені та 3% річних просить зменшити суму штрафних санкцій на 99,99 %, що фактично є не зменшенням, а повним звільненням від відповідальності за допущене порушення. Згідно висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, зменшення розміру штрафних санкцій на 99% нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне отримання грошових коштів за надані ним послуги».

Відносно посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, суд відзначає, що у вказаній справі сторони у договорі погодили зміну розміру процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК і встановили її у розмірі 40% річних від несплаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути оплачений, та 96% річних від несплаченої ціни товару з моменту спливу дев`яноста календарних днів до дня повної оплати. Велика Палата Верховного Суду визнала справедливим обмежити розмір санкцій сумами пені та штрафу з огляду на неспівмірність заявлених сум санкцій у вигляді пені, штрафу та процентів річних розміру заборгованості, що перевищувало майже в два рази суму прострочення. При цьому Верховний Суд зауважив, що фактично визначені договором 40% та 90% річних є способом отримання кредитного доходу, а тому з метою запобігання такому безпідставному збагаченню розмір відсотків річних було обмежено. В дійсній справі сторони не погоджували інших розмір річних, ніж визначений ст. 625 ЦК України, тому в даному випадку 3% річних є мірою відповідальності боржника та способом захисту прав іншої сторони правочину.

Суд також відзначає, що у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла також висновку, що звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Наведене спростовує доводи відповідача щодо ненадання позивачем доказів понесення збитків внаслідок прострочення відповідача.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Позивач заявлені позовні вимоги обґрунтував, а відповідач визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про виконання ним зобов`язання по оплаті вартості перевищення замовленої (договірної) потужності в повному обсязі та у визначений договором строк, або наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не надав.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Відповідач у відзиві на позов просив суд надати розстрочку виконання рішення суду на строк 12 місяців.

Розглянувши клопотання АТ ЗАПОРІЖГАЗ, проаналізувавши матеріали та обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Пунктом 2 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Положенням ч. 3 ст. 331 ГПК України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини повинна бути здійснена судом за правилами ст. 86 ГПК України.

При вирішенні питання про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, суд виходить з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому, при прийнятті рішення про надання розстрочки та відстрочки суд має враховувати, що відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається лише у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про розстрочку виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника.

В обґрунтування наявності підстав для надання розстрочки виконання судового рішення відповідач посилається на ті ж обставини, на які він посилається в обґрунтування зменшення пені та 3% річних: запровадження карантину викликаного Covid-19, введення воєнного стану в Україні через військову агресію Російської Федерації проти України відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відповідач вказує, що є підприємством критичної інфраструктури та посилається на тяжкий фінансовий стан підприємства, наявність значної кредиторської та дебіторської заборгованості, що унеможливлює одночасне виконання рішення суду у даній справі.

Доводи відповідача щодо посилання на форс-мажорні обставини через введення в Україні воєнного стану вже спростовані судом під час розгляду клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені та 3% річних.

Як вже зазначалось вище, відповідачем не надано доказів дотримання обумовленого Договором порядку повідомлення позивача про виникнення обставин непереборної сили та, як наслідок, неможливість забезпечити виконання зобов`язання по оплаті перевищення замовленої (договірної) потужності з моменту початку збройної агресії Російської Федерації проти України.

Відповідач не надав достатніх доказів на підтвердження винятковості обставин та в обґрунтування неможливості одночасного виконання рішення суду по даній справі. Жодних доказів на підтвердження тяжкого фінансового стану підприємства (документи фінансової звітності тощо) відповідачем не надано.

У відзиві на позов відповідач просив суд продовжити на 7 днів строк для надання додаткових доказів в обґрунтування своєї позиці, але жодних доказів від відповідача до суду не надійшло.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши доводи відповідача щодо розстрочення виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення суду в даній справі.

Суд зазначає, що безпідставне надання розстрочки виконання судового рішення без обґрунтованих на те мотивів, без достатніх доказів та без дотримання балансу інтересів сторін, позбавляє стягувача можливості захистити свої права та отримати задоволення своїх грошових вимог у процедурі примусового виконання судового рішення.

Наведені відповідачем доводи не є доказом наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для розстрочки виконання рішення суду в розумінні ст.ст. 73, 74, 76, 77, 331 ГПК України та не доводять неможливість виконання рішення суду у даній справі.

Нестабільний фінансовий стан відповідача не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язань перед позивачем та не робить неможливим виконання рішення суду. Тому посилання заявника на важкий фінансовий стан не є достатньою підставою для розстрочки виконання судового рішення.

При цьому судом враховується, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 331 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Тобто, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але також необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення у даній справі.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 123, 129, 233, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи ЗАПОРІЖГАЗ (вул. Заводська, буд. 7, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код 03345716) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України (пр. Любомира Гузара, буд. 44, м. Київ, 03065; ідентифікаційний код 42795490) 699407,68 грн. (шістсот дев`яносто дев`ять тисяч чотириста сім грн. 68 коп.) пені, 70524,78 грн. (сімдесят тисяч п`ятсот двадцять чотири грн. 78 коп.) 3% річних, 401390,33 грн. (чотириста одну тисячу триста дев`яносто грн. 33 коп.) інфляційних втрат та 17569,84 грн. (сімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять грн. 84 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено, оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 23.04.2024.

Суддя В.В. Левкут