ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2024 р. м. Київ

Справа № 911/329/24

Господарський суд Київської області у складі:

cудді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до Державного авіаційного підприємства «Україна» про стягнення 25 702,49грн, без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі позивач, ДП МА «Бориспіль») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Державного авіаційного підприємства «Україна» (далі відповідач, ДАП «Україна») про стягнення 25 702,49грн, що складається з: 23 010,16грн основна заборгованість; 2160,45грн пеня за період з 21.08.2023 по 25.01.2024; 200,32грн 3% річних за період з 21.08.2023 по 25.01.2024; 331,56грн втрати від інфляції за період з 21.08.2023 по 25.01.2024.

В обґрунтування заявлених вимог ДП МА «Бориспіль» посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором№02.5-14/1-702 від 28.03.2023 про надання послуг з поводження з побутовими відходами в частині сплати наданих послуг за липень-вересень 2023 року у встановлений договором строк (а.с.1-5).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2024: відкрито провадження у даній справі за відповідним позовом; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження; відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін; встановлено строки для подання учасниками заяв по суті (а.с.66-68).

Відповідна ухвала доставлена до електронного кабінету сторін 09.02.2024 о 22:38, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.69-70).

В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвала суду, за змістом п.1 ч.1 ст.232 ГПК України, є видом судового рішення.

Таким чином, відповідна ухвала вважається врученою сторонам, з урахуванням положень аб.2 ч.2 ст.242 ГПК України 12.02.2024 (оскільки 10-11.02.2024 є неробочими днями).

В силу ч.1 ст.251 ГПК України у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

26.02.2024 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від відповідача, з дотриманням строку, встановленого ч.1 ст.251 ГПК України, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить ухвалити рішення відповідно до законодавства. У відзиві на позов, відповідач вказує, що не може оплатити надані послуги, оскільки вартість наданих послуг перевищила ціну укладеного договору, а ДАП «Україна» є бюджетною установою та фінансується за рахунок бюджетних асигнувань.

Відповідь на відзив та заперечення у строк, встановлений ухвалою від 09.02.2024, до суду не надходили; сторони до суду з заявами про продовження встановлених судом строків для подання таких заяв по суті не зверталися.

Відповідно до ч.1 ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

28.03.2023 між ДП МА «Бориспіль» (далі аеропорт) та ДАП «Україна» (далі - клієнт) укладено договір №02.5-14/1-702 про надання послуг з поводженням з побутовими відходами (далі договір; а.с.14-17).

Відповідно до п.1.1 договору аеропорт надає, а клієнт отримує та оплачує наступні послуги (код ДК 021:2015-90510000-5 «утилізація/видалення сміття та поводження зі сміттям (вивезення твердих побутових відходів, вивезення рідких нечистот ДП МА «Бориспіль»)»:

поводження з побутовими відходами/утримання контейнерів для побутових відходів та контроль за вивозом побутових відходів з території ДП МА «Бориспіль»: побутові відходи та великогабаритні відходи та побутові відходи з повітряних суден (далі - ПВ);

спорожнювання вигрібних ям і мобільних туалетних кабін та транспортування господарсько-побутових стічних вод до місця скиду (далі - ГПСВ);

централізоване водовідведення (злиття та прийняття ГПСВ в каналізаційні мережі аеропорту).

Згідно пп.2.1.1 п. 2.1 договору аеропорт зобов`язаний надавати послуги відносно:

поводження з побутовими відходами/утримання контейнерів для побутових відходів та контроль за вивозом побутових відходів з території ДП МА «Бориспіль»: побутові відходи та великогабаритні відходи та побутові відходи з повітряних суден за об`єктами: стоянка ПС через день, щомісячний обсяг наданих послуг - 13,2куб.м; склад один раз на тиждень, щомісячний обсяг наданих послуг 2,2куб.м; повітряні судна - по мірі доставки клієнтом ТПВ з ПС/ПВ на майданчик тимчасового акумулювання ТПВ з ПС/ПВ аеропорту по факту (щомісячний обсяг наданих послуг);

спорожнювання вигрібних ям і мобільних туалетних кабін та транспортування господарсько-побутових стічних вод до місця скиду: стоянка ПС згідно з заявками клієнта (графік надання послуг) по факту (щомісячний обсяг наданих послуг); гараж згідно заявками клієнта (графік надання послуг) по факту (щомісячний обсяг наданих послуг);

централізоване водовідведення (злиття та прийняття ГПСВ в каналізаційні мережі аеропорту): стоянка ПС згідно з заявками клієнта (графік надання послуг) по факту (щомісячний обсяг наданих послуг); гараж згідно з заявками клієнта (графік надання послуг) по факту (щомісячний обсяг наданих послуг).

Щомісячна плата клієнта за договором складається з оплати за фактично отримані послуги та за затвердженими вартостями (цінами), які на момент підписання договору сторонами у п.3.1 договору погоджені у наступному розмірах:

за відшкодування вартості послуг з поводженням з побутовими відходами за 1куб.м клієнт сплачує вартість відповідно до цін і тарифів, встановлених сторонньою організацією, що надає послуги аеропорту;

за побутові відходи та великогабаритні відходи за 1куб.м - 22грн без ПДВ;

за побутові відходи з повітряних суден за 1куб.м - 180грн без ПДВ;

за спорожнювання вигрібних ям і мобільних туалетних кабін та транспортування господарсько-побутових стічних вод до місця скиду за 1куб.м - 600грн без ПДВ;

за централізоване водопостачання за 1куб.м - 60,16грн без ПДВ.

Відповідно до п.3.2 договору: фінансування клієнта здійснюється за рахунок бюджетних коштів; загальна вартість договору на 2023 рік визначається в межах ліміту на оплату послуг у розмірі 40 000грн з урахуванням ПДВ; вказана сума може змінюватись відповідно до зміни вартості на послуги та обсягів послуг, які надаються за договором, згідно з виділеними додатковими асигнуваннями, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду; у випадку перевищення визначеного ліміту, клієнт зобов`язаний оплатити фактично отримані послуги в повному обсязі.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що: аеропорт щомісячно виставляє клієнту рахунок-фактуру за фактично надані послуги за звітний місяць та складає акт приймання-здачі виконаних послуг; клієнт з 10-го числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержує в бухгалтерії аеропорту рахунок, відомість-1, відомість-2, відомість-3 та акт; клієнт несе відповідальність за вчасне отримання рахунку, відомості-1, відомості-2, відомості-3 та акту; датою отримання рахунку, відомості-1, відомості-2, відомості-3 та акту вважається 15 число кожного місяця незалежно від дати фактичного їх отримання; сплата рахунку проводиться клієнтом до 20 числа того ж місяця; клієнт зобов`язаний підписати акт та повернути в бухгалтерію аеропорту протягом 5-ти календарних днів з дати його отримання; якщо протягом 5-ти календарних днів акт не буде повернутий аеропорту, він вважається підписаним сторонами; акт підписується керівниками сторін або призначеними ними уповноваженими особами за умови надання іншій стороні копії документу про надання таких повноважень; підписання акту клієнтом є підтвердженням відсутності претензій до якості наданих послуг.

Початком оплати послуг, як установлено сторонами п.3.6 договору, є 01 січня 2023 року.

Як визначено пп.2.3.6 п.2.3 договору клієнт зобов`язаний своєчасно здійснювати оплату за надані послуги.

В разі несвоєчасної оплати отриманих послуг, клієнт сплачує аеропорту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.4.2 договору).

Відповідно до п.6.1 договору визначено, що: договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31.12.2023 включно, а в частині оплати до повного виконання взятих на себе обов`язків; якщо договір підписувався сторонами окремо, то датою укладання договору вважається пізніша дата.

Окрім того, на підставі ч.3 ст.631 ЦК України сторони погодили, що умови даного договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до його укладення з 01.01.2023 (п.6.3 договору).

28.04.2023 сторонами укладено додаткову угоду до договору, якою п.3.1 договору викладено у новій редакції, відповідно до якої збільшено вартість послуги з централізованого водовідведення до 65,70грн за 1 куб.м; інші тарифи залишені без змін (а.с.21).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження фактів надання послуг за договором у період липень-вересень 2023 року надав наступні акти приймання-здачі, які не підписані відповідачем:

№ б/н від 31.07.2023 за липень 2023 року на суму 10 865,55грн з ПДВ та №б/н від 31.07.2023 на суму 361,67грн з ПДВ (а.с.22, зворот; а.с. 24);

№ б/н від 31.08.2023 за серпень 2023 року на суму 6158,11грн з ПДВ (а.с.34);

№ б/н від 30.09.2023 за вересень 2023 року на суму 16 490,38грн з ПДВ (а.с.44).

Для оплати відповідних послуг ґозивачем виставлені рахунки-фактури, а саме:

- №897/756 від 31.07.2023 за липень 2023 року на суму 10 865,55грн та №897/755 від 31.07.2023 за липень 2023 року на суму 361,67грн (а.с.22; а.с.23, зворот);

- №897/841 від 31.08.2023 за серпень 2023 року на суму 6 158,11грн (а.с.33);

- №897/909 від 30.09.2023 за вересень 2023 року на суму 16 490,38грн (а.с.43).

У підтвердження фактів передачі зазначених актів та рахунків-фактур відповідачу позивачем до матеріалів справи долучено наступні документи:

- реєстр виданих/отриманих оригіналів документів за період надання послуг з 01.07.2023 по 31.07.2023 ДАП «Україна»; дата отримання рахунку - 18.08.2023 (а.с.32);

- реєстр виданих/отриманих оригіналів документів за період надання послуг з 01.08.2023 по 31.08.2023 ДАП «Україна»; дата отримання рахунку - 07.09.2023 (а.с.42);

- реєстр виданих/отриманих оригіналів документів за період надання послуг з 30.09.2023 по 30.09.2023 ДАП «Україна»; дата отримання рахунку - 11.10.2023 (а.с.53).

Доказів того, що за отримання рахунків у вказаних реєстрах підписались уповноважені від відповідача особи позивачем не надано, однак, повноваження осіб, які діяли від імені відповідача при отриманні рахунків та актів, відповідачем у заяві по суті не оспорені.

Оскільки сторонами п.3.5 узгоджено, що саме відповідач в приміщенні позивача самостійно отримує як акти приймання-передачі здачі, так і рахунки-фактури, і датою отримання таких документів є 15 число місяця наступного за звітним незалежно від дати фактичного отримання таких документів, а оплатити надані послуги відповідач зобов`язаний до 20 числа місяця наступного за звітним, не заперечення відповідачем факту отримання таких документів, суд вважає, що відповідач узгодив обсяг та вартість таких послуг.

Окрім того, в підтвердження надання послуг за спірний період, позивачем долучені звіти про об`єми послуг спорожнювання вигрібних ям і мобільних туалетних кабін та транспортування господарсько-побутових стічних вод до місця скиду на території ДП МА «Бориспіль» та звіти про об`єми збирання та перевезення побутових відходів з території ДП МА «Бориспіль», що проводить ТОВ «ТПК ЕКО СВІТ», а саме:

- за липень 2023 року: від 03.08.2023 №59-11-17, від 03.08.2023 №59-11-18 (а.с.26-30);

- за серпень 2023 року: від 05.09.2023 №59-11-20, від 05.09.2023 №59-11-21 (а.с.35-40);

- за вересень 2023 року: від 04.10.2023 №59-11-23, від 04.10.2023 №59-11-24 (а.с.46-52).

За твердженнями позивача, відповідач надані за спірний період послуги оплатив частково, а саме на суму 10 865,55грн, що підтверджується карткою по рахунку №361 позивача за вересень 2022 - грудень 2024 року (а.с.23), чим фактично частково оплатив послуги, надані у липні 2023 року, а борг за надані у спірному періоді послуги складає 23010,16грн

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку здійснити оплату послуг та відшкодувати витрати, а також застосування до нього відповідальності, встановленої чинним законодавством та умовами договору, за порушення відповідних зобов`язань.

Заявлені позивачем вимоги суд вважає частково обґрунтованими з наступних підстав.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст.ст.173, 174, ч.1 ст.175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст.175 ГК України.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України: суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, як установлено ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є змішаним договором, оскільки містить як зобов`язання з надання послуг, так і зобов`язання із відшкодування витрат вартості послуг, які фактично надаються позивачу іншими особами (поводження з побутовими відходами, централізоване водовідведення).

Зазначене не суперечить загальним засадам, оскільки ч.4 ст.179 ГК України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено падання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, враховуючи умови договору та вимоги наведених положень законодавства, відповідач мав виконати свій обов`язок щодо оплати наданих позивачем послуг та відшкодувати вартість послуг у строк, встановлений п.3.5 договору: за липень 2023 року до 20.08.2023, за серпень 2023 року до 20.09.2023, за вересень 2023 року до 20.10.2023.

Посилання відповідача на неможливість здійснення оплати за договором, оскільки вартість наданих послуг перевищує ціну договору, а фінансування відповідача здійснюється за рахунок бюджетних коштів необгрунтовані, адже відсутність у відповідача коштів не є підставою для звільнення від виконання зобов`язання Окрім того, у п.3.2 договору сторонами передбачено, що відповідач зобов`язаний оплатити надані позивачем послуги у повному обсязі у разі їх надання з перевищенням ціни договору.

Частиною 1 ст.612 ЦК України установлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, не виконавши зобов`язання в частині оплати наданих послуг у строк, встановлений договором, відповідач допустив порушення зобов`язань.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 200,32грн 3% річних за період з 21.08.2023 по 25.01.2024, 331,56грн втрат від інфляції за період з 21.08.2023 по 25.01.2024 (фактично нараховано по 31.12.2023).

Відповідно до ст.617 ЦК України, ч.2ст.218 ГК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Як визначено ч.1ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язання з оплати наданих послуг, вимоги позивача про сплату боргу з урахуванням втрат від інфляції та процентів є обґрунтованими.

За розрахунком суду, враховуючи період прострочення, розмір боргу, за заявлений період з 21.08.2023 по 31.12.2023 розмір втрат від інфляції складає 330,08грн.

Розбіжності у розрахунках втрат від інфляції ймовірно пов`язані із визначенням позивачем сукупного індексу інфляції без його округлення до десятої, між тим, офіційний індекс інфляції встановлюється як за місяць, так і за рік в процентах саме до десятої.

За таких обставин, вимоги про стягнення 3% річних суд задовольняє у розмірі 200,32грн, а вимоги в частині стягнення втрат він інфляції у розмірі 330,08грн; у задоволенні вимог в частині стягнення 1,48грн втрат від інфляції суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено про стягнення з відповідача 2 160,45грн пені, яка нарахована за період з 21.08.2023 по 25.01.2024 на суму боргу за надані послуги за період липень-вересень 2023 року.

Заявлені у відповідній частині вимоги є такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

В силу ч.1 ст.216, ч.1 ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч. 2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як визначено ч.2 ст.343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені, що нараховується у зв`язку з несвоєчасним виконання грошового зобов`язання, встановлено також ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Розмір пені, встановлений сторонами за їх взаємною згодою договором, не перевищує розмір пені відповідно до вищевказаних положень законодавства.

Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань у вигляді прострочення оплати послуг, наданих у період липень-вересень 2023 року, позивач набув права вимагати сплати пені, передбаченої п.4.2 договору.

Перевіривши розрахунок пені, наведений позивачем, суд дійшов висновку про те, що пеня позивачем розрахована вірно з урахуванням розміру боргу, моменту з якого має місце прострочення зобов`язання, враховуючи розмір пені та умови її нарахування, встановлені договором.

З урахуванням зазначеного, заявлені вимоги в частині стягнення пені у розмірі 2 160,45грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором у розмірі 2 422,4грн, понесені позивачем, підлягають частковому відшкодуванню йому за рахунок відповідача у розмірі 2 422,26грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог /(23 010,16 + 330,08 + 200,32 + 2 160,45)* 2 422,4:25 702,49/.

Крім того, позивач у позовній заяві просив суд покласти на відповідача витрати, пов`язані з відправкою поштової кореспонденції учасникам справи у розмірі 200грн.

Дослідивши матеріали справи, суд при вирішенні питання про розподіл відповідних витрат,пов`язаних з відправкою поштової кореспонденції,виходить з наступного.

Як визначено п.12 ч.3 ст.2 ГПК України, одним із принципів господарського судочинства є принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що визначено ч.1 ст.123 ГПК України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як передбачено п.1 ч.4 такої норми, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, відповідно до ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно ч.2 ст.128 ГПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України: розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В якості доказів понесення позивачем відповідних витрат ДП МА «Бориспіль» до матеріалів позовної заяви долучає: опис вкладення у цінний лист №891, список згрупованих відправлень №1797; список №35-50 від 09.12.2022 згрупованих поштових відправлень пошти, цінним листом; фіскальний чек на суму 45грн (а.с.10-13).

Отже, підтвердженим розміром витрат на відправку відповідачу поштової кореспонденції у даній справі є лише витрати у розмірі 45 грн; витрати у розмірі 155грн позивачем не підтверджені доказами взагалі.

Втім, суд не може погодитися з покладенням на відповідача витрат позивача пов`язаних із відправкою поштової кореспонденції у розмірі 45грн, враховуючи наступне.

Як визначено ч.ч.1,4 ст.6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система, що відповідно до закону забезпечує обмін документами(надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч.7 ст.42 ГПК України, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Як вбачається із матеріалів справи, до позовної заяви позивачем долучено квитанцію №543830 про доставку до зареєстрованого електронного кабінету відповідача позовної заяви з додатками (а.с.60-62).

Вказаний документ є допустим доказом, який свідчить про виконання позивачем вимог п.1 ч.1 ст.164 ГПК України, та звільняє його від обов`язку направляти такі документи відповідачу засобами поштового зв`язку.

Отже, витрати позивача у розмірі 45грн на відправку відповідачу поштової кореспонденції не можна вважати необхідними та неминучими, тому суд покладає такі витрати на позивача.

У задоволенні вимог щодо покладення на відповідача витрат на відправлення поштової кореспонденції у розмірі 155грн суд відмовляє, враховуючи недоведеність таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного авіаційного підприємства «Україна» (ідентифікаційний код 25196197; 08303, Київська обл., Бориспільський р-н, м. Бориспіль, вул.Київський Шлях, буд. 2) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (ідентифікаційний код 20572069; 08300, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора, вул.Бориспіль-7) 23 010,16грн основного боргу, 200,32грн 3% річних, 330,08грн втрат від інфляції, 2 160,45грн пені, а також 2 422,26грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 1,48грн втрат від інфляції, 155грн витрат пов`язаних з відправкою поштової кореспонденції.

4 Витрати пов`язані з відправкою поштової кореспонденції у розмірі 45грн покласти на Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова