номер провадження справи 9/24/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 Справа № 908/422/24

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «РИТЕЙЛ СЕРВІС», місто Київ

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» Запорізької міської ради, місто Запоріжжя

про стягнення суми 98 472,48 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РИТЕЙЛ СЕРВІС» про стягнення з відповідача: Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» Запорізької міської ради суми 98472,48 грн боргу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 20.02.2024 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/422/24 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 24.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/422/24, присвоєний номер провадження 9/24/24, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Підставою для звернення з позовом зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати вартості спожитої електричної енергії у період з квітня 2023 по жовтень 2023 (включно), в рамках договору №РС/060223/01/ЕЕ про постачання електричної енергії споживачу від 15.02.2023, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Позов обґрунтовано ст.ст. 509, 510, 525, 526, 530, 610, 611, 626, 629, 655, 692 ЦК України, ст.ст. 20, 193, 218 ГК України.

12.03.2024 на адресу суду від відповідача надійшла заява (документ сформований в системі «Електронний суд»), в якій КНП «Стоматологічна поліклініка №1» Запорізької міської ради визнала факт виникнення заборгованості за поставлену електричну енергію за договором постачання електричної енергії споживачу №РС/060223/01/ЕЕ від 15.02.2023 в сумі 98472,48 грн. Просив вирішити питання про повернення позивачу з Державного бюджету України 50% судового збору від сплаченого позивачем при поданні позову.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РИТЕЙЛ СЕРВІС» (постачальник, позивач у справі) та Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №6» Запорізької міської ради (Споживач) 15.02.2023 уклали Договір № РС/060223/01/ЕЕ про постачання електричної енергії споживачу (надалі договір).

Згідно з п. 1.1 договору, цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі Споживач) постачальником електричної енергії (далі Постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Бюджетного кодексу України, Закону України «Про публічні закупівлі», шляхом приєднання Споживача до умов цього договору.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що за цим договором Постачальник продає товар в обсязі 40693 кВ/год за кодом ДК 021:20-5 Електрична енергія «Електрична енергія» Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі з умовами цього договору.

Загальна сума цього договору становить 222 997,64 грн, в тому числі ПДВ 37166,28 грн, у тому числі за кошти місцевого бюджету 217515,00 грн, за рахунок власних коштів від господарської діяльності (загальні надходження) 5482,64 грн (п. 5.1 договору).

Пунктом 5.2 договору встановлено, що ціна за 1кВт/год електричної енергії за цим договором становить 5,48 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 5.3-5.7 договору, ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. Приймання-передача електричної енергії, поставленої Постачальником та прийнятої Споживачем у розрахунковому періоді оформлюється шляхом підписання Сторонами щомісячних Актів приймання-передачі, які є підставою для остаточних розрахунків між сторонам. Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати… Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника… Розрахунки здійснюються на підставі рахунку та акту приймання-передачі, які надаються до бухгалтерії Споживача протягом 10-ти календарних днів, з дня закінчення розрахункового періоду.

Додатком №1 до договору є Заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії від 15.02.2023, яка містить персоніфіковані дані споживача, зокрема, адресу об`єкта, ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку, ЕІС-код як суб`єкта ринку електричної енергії.

У додатку №3 до договору наведені відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії на 2023 рік.

31.03.2023 у зв`язку з реорганізацією Споживача юридичної особи Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №6» Запорізької міської ради, шляхом приєднання до - Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» Запорізької міської ради, між ТОВ «РИТЕЙЛ СЕРВІС», Комунальним некомерційним підприємством «Стоматологічна поліклініка №6» Запорізької міської ради та Комунальним некомерційним підприємством «Стоматологічна поліклініка №1» Запорізької міської ради укладено Додаткову угоду №2 до договору від 15.02.2023. Відповідно до умов якої Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №1» Запорізької міської ради є правонаступником у повному обсязі всіх прав та обов`язків попереднього споживача.

Як зазначено у позовній заяві та вбачається з матеріалів справи, у період з 01 квітня 2023 року по 31 жовтня 2023 року позивач здійснив поставку електричної енергії на загальну суму 98 472,48 грн, що підтверджується наступними Актами приймання-передачі електричної енергії:

- Акт приймання-передачі електричної енергії №289 від 30.04.2023 на суму 15683,76 грн.;

- Акт приймання-передачі електричної енергії №367 від 31.05.2023 на суму 10499,68 грн;

- Акт приймання-передачі електричної енергії №420 від 30.06.2023 на суму 13623,28 грн;

- Акт приймання-передачі електричної енергії №510 від 31.07.2023 на суму 13091,02 грн;

- Акт приймання-передачі електричної енергії №581 від 31.08.2023 на суму 15786,54 грн;

- Акт приймання-передачі електричної енергії №666 від 30.09.2023 на суму 14092,11 грн;

- Акт приймання-передачі електричної енергії №734 від 31.10.2023 на суму 15696,09 грн.

Вказані Акти приймання-передачі електричної енергії підписані обома сторонами та засвідчені печатками товариств.

Також в матеріалах справи міститься копія Акту звірки взаємних розрахунків за період: січень 2023- жовтень 2023, складеного сторонами, що підтверджує визнання відповідачем боргу у розмірі 98 472,48 грн.

Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати спожитої у спірний період електричної енергії, позивач звернувся з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі № 908/422/24.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного вище та наступного.

Статтею 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень частин 1 і 2 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У частині 1 ст. 175 ГК України закріплено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України, зокрема, передбачено: якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено судом вище, позивачем поставлено відповідачу електричну енергію у період з 01 квітня 2023 по 31 жовтня 2023 року включно на суму 98472,48 грн.

Проте поставлена позивачем електрична енергія не була оплачена відповідачем, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 98472,48 грн.

Таким чином відповідач не дотримався встановлених договором №РС/060223/01/ЕЕ від 15.02.2023 умов виконання зобов`язання щодо своєчасної оплати спожитої електричної енергії.

Також факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним правочином підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків, який підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та, в окремих випадках, - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

Відповідно до змісту заяви про визнання позову, яка надійшла до суду 12.03.2024, відповідач позовні вимоги визнав та просив суд повернути позивачу із Державного бюджету 50% сплаченого судового збору.

За змістом ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі усього вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 98 472,48 грн заборгованості за спожиту електричну енергію у період з 01.04.2023 по 31.10.2023 є законними та обґрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, тому позов судом задовольняється.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

З положень ч. 1 ст. 130 ГПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слідує, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач у поданій заяві, до початку розгляду справи по суті, визнав позов, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 1514,00 грн.

На підставі викладеного, враховуючи приписи статті 129 ГПК України, інша частина судового збору, а саме у розмірі 1514,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» Запорізької міської ради, (69014, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 10) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РИТЕЙЛ СЕРВІС», (03022, м. Київ, вул. Козацька, буд. 120/4) суму 98 472 (дев`яносто вісім тисяч чотириста сімдесят дві) грн 48 коп. заборгованості.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» Запорізької міської ради, (69014, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 10) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РИТЕЙЛ СЕРВІС», (03022, м. Київ, вул. Козацька, буд. 120/4) суму 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «РИТЕЙЛ СЕРВІС», (03022, м. Київ, вул. Козацька, буд. 120/4) із Державного бюджету України суму 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп. судового збору (50% від загальної суми сплаченого судового збору), перерахованого за платіжною інструкцією № 792 від 31.01.2024.

Дане рішення є підставою для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «РИТЕЙЛ СЕРВІС», (03022, м. Київ, вул. Козацька, буд. 120/4) із Державного бюджету України суми 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп. судового збору, перерахованого за платіжною інструкцією № 792 від 31.01.2024.

Рішення складено та підписано 24.04.2024.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва