ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2024 р. Справа№ 910/1487/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Агрикової О.В.

Іоннікової І.А.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023

у справі №910/1487/23 (суддя О.В. Гулевець)

за позовом Комунального підприємства «ВИШГОРОДТЕПЛОМЕРЕЖА» Вишгородської міської ради

до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про стягнення 147 808,34 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство «ВИШГОРОДТЕПЛОМЕРЕЖА» Вишгородської міської ради звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення 147 808,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг з централізованого опалення.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі № 910/1487/23 позов задоволено в повністю.

Присуджено до стягнення з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Комунального підприємства «ВИШГОРОДТЕПЛОМЕРЕЖА» Вишгородської міської ради заборгованість у розмірі 104 094,85 грн, інфляційні втрати у розмірі 38 107,45 грн, 3% річних у розмірі 5 606,04 грн та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність у відповідача заборгованості по оплаті наданих послуг з централізованого опалення належного відповідачу приміщення.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернулось безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/1487/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Агрикова О.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1487/23.

Після надходження матеріалів справи, розпорядженням керівника апарату суду у зв`язку з перебування судді Михальської Ю.Б., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/1487/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Агрикова О.В., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у справі №910/1487/23 за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/1487/23. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, надано неправильну оцінку діям відповідача, неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Апелянт стверджує, що йому не направлявся проект договору щодо надання послуг з теплопостачання, водночас, відповідач набув право власності на спірну будівлю лише 26.08.2021, а тому позовні вимоги заявлені до нього необґрунтовано.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів позивача, зазначаючи, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а підстави для її задоволення відсутні.

2.4. інші процесуальні дії у справі: судом апеляційної інстанції не здійснювались.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи

Рішенням Вишгородської міської ради від 06.08.2021 № 10/1 «Про безоплатне прийняття юридичної особи - Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» та майна у комунальну власність Вишгородської міської територіальної громади в особі Вишгородської міської ради із спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вишгородського району», змінено назву з «Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» на «Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа».

Відповідно до п. 2.2.3. статуту КП «Вишгородтепломережа», затвердженого рішенням Вишгородської міської ради № 10/1 від 06.08.2021, основні напрямки діяльності КП «Вишгородтепломережа», в тому числі, є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії, гарячої та холодної води населенню, підприємствам, установам та організаціям.

Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» (надалі - позивач) є виконавцем послуг з постачання теплової енергії у будинку №11-В, що знаходиться по вул. Кургузова в м. Вишгород Київської області.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з 30.09.2019 Головне територіальне управління юстиції у Київській області був власником квартири № 152 за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 11-В .

26 серпня 2020 року позивач листом № 2154/08 від 25.08.2020 надіслав Головному територіальному управлінню юстиції у Київській області для підписання екземпляри договорів про надання послуг з централізованого опалення за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 11-В, кв. 152.

За доводами позивача, відповідач примірник договору про надання послуг з централізованого опалення не підписав та не повернув на адресу позивача.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» Головне територіальне управління юстиції у Київській області було ліквідовано як юридичну особу публічного права та утворено Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) та відповідно до постанови є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Відповідний запис від 26.08.2021 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, квартира № 152, що знаходиться у будинку №11-В по вул. Кургузова в м. Вишгород Київської області належить на праві власності Центральному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - відповідач), що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 315415467 від 17.11.2022.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Позивач зазначає, що з 03.11.2021 між сторонами існують відповідні договірні відносини, що виникли на підставі публічного договору приєднання (надалі - договір), що був розміщений на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування (Вишгородської міської ради) на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Вказаний договір є типовим, зміст якого затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії».

За змістом п. 5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до п. 32 договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Згідно з п. 33 договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Відповідно до п. 34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з листопада 2020 року по грудень 2022 року позивачем надано відповідачу послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 104 094,85 грн. Однак, відповідач не здійснював оплату за надані послуги. Претензій з приводу якості отриманих послуг, відмови від отримання послуг від відповідача не надходило. За таких обставин позивач звернувся з позовом до суду про стягнення 104 094,85 грн, а також інфляційних втрат у розмірі 38 107,45 грн та 3% річних у розмірі 5 606,04 грн.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (абзац 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання»).

З огляду на викладене, відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє споживача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16 та у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №922/2790/17.

Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень підтверджується актами обстеження комерційного вузла обліку до будинку в цілому. Вищезазначені акти підписані та скріплені печатками уповноважених представників позивача та експлуатуючої компанії ТОВ ЕК «Комфорт-Майстер».

При цьому, заперечень щодо факту отримання та обсягів поставленої теплової енергії за період з листопада 2020 року по грудень 2022 року з боку відповідача не надходило.

Матеріали справи не містять належних, допустимих доказів у розумінні статей 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження відключення від теплопостачання будинку №11-В за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова .

Відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії, та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 (надалі - Правила).

Згідно з п. 32 Правил плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач, обґрунтовуючи розмір заборгованості з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території посилається на рішення Вишгородської районної ради Київської області № 777-43-VII від 20.02.2020 «Про встановлення тарифу на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення з урахуванням коригування, шляхом вилучення зі структури тарифу втрат, які виникли протягом періоду розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію, встановлення та їх оприлюднення Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа».

Згідно з рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області № 448 від 13.10.2021 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради».

Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області № 535 від 29.11.2021 року «Про встановленню КП «Вишгородтепломережа» ВМР тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення».

Також, згідно з рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області № 259 від 26.10.2022 року «Про встановлення КП «Вишгородтепломережа» ВМР тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги, з постачання теплової енергії для потреб населення».

Таким чином, на підставі затверджених тарифів, позивач здійснив розрахунок заборгованості відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2020 року по грудень 2022 року у розмірі 104 094,85 грн.

Водночас, судом відхиляються посилання відповідача на те, що наданий позивачем розрахунок основного боргу необґрунтований та не відповідає об`єму спожитих послуг, оскільки відповідачем не надано детальних та обґрунтованих заперечень щодо розрахованої суми боргу.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що відповідач має відшкодувати в повному обсязі вартість наданої позивачем теплової енергії, за період з листопада 2020 року по грудень 2022 року у розмірі 104 094,85 грн.

У зв`язку із простроченням оплати спожитої теплової енергії позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 38 107,45 грн та 3% річних у розмірі 5 606,04 грн.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем правомірно здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Розрахунок інфляційних втрат у сумі 38 107,45 грн та 3% річних у сумі 5 606,04 грн є арифметично правильним, у зв`язку із чим вимоги у цій частині правомірно задоволені судом першої інстанції.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Враховуючи, обставини справи у їх сукупності, позивач довів, належними та допустимими доказами, що відповідач порушив права позивача на отримання плати за надані послуги і таке право підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Позивачем за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів доведено обґрунтованість позову, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання, визначені Законом України «Про теплопостачання».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських та технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплогенеруюча організація визначена приписами вказаної статті закону як суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії; споживачем теплової енергії є юридична або фізична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Разом з тим, за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором (пункти 1-2 частини 2 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (абзац 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання»).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що ним не підписувався проект договору щодо надання послуг з теплопостачання, оскільки відсутність договору за наявності фактичного споживання послуг не звільняє від обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Водночас, те що відповідач набув право власності на спірну будівлю лише 26.08.2021, не звільняє його від обов`язків які були у попереднього власника, так як відповідач у таких правовідносинах виступає правонаступником, як щодо прав так і щодо обов`язків, зокрема і щодо сплати заборгованості так і сум передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України які нараховані на заборгованість за спожиті послуги.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/1487/23 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/1487/23 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/1487/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/1487/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Агрикова

І.А. Іоннікова