ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Черкаси справа № 925/1579/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі представників сторін: позивача адвоката Самофалова В.І., відповідача (в режимі відеоконференції) адвоката Котовської Т.О., у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 232199 грн. 64 коп.,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» звернувся через систему «Електронний суд» в Господарський суд Черкаської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач) про стягнення 209916 грн. 85 коп. боргу з оплати за поставлену теплову енергію, 8051 грн. 70 коп. 3% річних, 14231 грн. 09 коп. інфляційних втрат, та відшкодування судових витрат.

Позов мотивований тим, що в силу приписів ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» сторонами укладено публічний договір приєднання про постачання теплової енергії на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування системи в багатоквартирному будинку до об`єкта відповідача будинку АДРЕСА_1 , в якому знаходиться належне відповідачу приміщення магазину «Ювілейний» загальною площею 2225,5 кв.м. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.03.2023 у справі № 925/1410/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 і набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивача основну заборгованість за період надання договірної послуги з грудня 2021 по квітень 2022 в сумі 151 245,65 грн., 2 555,59 грн. три проценти річних і 21245,50 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 01.02.2022 по 19.10.2022. Основний борг в сумі 151 245,65 грн. відповідачем сплачений 28.08.2023. З травня 2022 по жовтень 2023 позивач продовжував надавати послугу постачання теплової енергії до об`єкта відповідача, за яку відповідач розрахунок не провів. Заборгованість за цей період складає 209 916,85 грн., з яких 628,72 грн. плата за абонентське обслуговування і 209 288,13 грн. плата за розраховану на приміщення відповідача спожита будинком теплова енергія. Заявлена до стягнення грошова сума складається із 3 878,52 грн. трьох процентів річних і 9 885,42 грн. інфляційних втрат, нарахованих на борг в сумі 151 245,65 грн., підтверджений рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.03.2023 у справі № 925/1410/22, за період прострочення з 20.10.2022 по 27.08.2023, 209 916,85 грн. боргу за період надання послуги з травня 2022 по жовтень 2023, і нарахованих на цю суму боргу 4173,18 грн. три проценти річних, 4345,67 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 01.07.2022 до 01.11.2023, що разом становить 232 199 грн. 64 коп.

Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 27.11.2023, 06.02.2024, 19.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1579/23 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, яке в подальшому відкладено на 28.02.2024 року; відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю вільних залів для проведення судових засідань в режимі відеоконференції в суді.

Відповідач в особі свого представника подав через систему «Електронний суд» 08.12.2023 року, 16.02.2024 року відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив (вх. № 20473/23, № 2961/24, а.с. 132-134, 182-183), за змістом яких заперечував проти позову повністю з мотивів необґрунтованості, недоведеності позовних вимог та неправильності проведених позивачем розрахунків заявлених до стягнення грошових сум.

Представник позивача 11.12.2023 року через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив (вх. № 20568/23, а.с. 160-166), в якій спростовував доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, наполягав на задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 28.02.2024 року відкладено судове засідання з розгляду справи про суті на 06.03.2024 року, забезпечено проведення судового засідання у справі № 925/1579/23 для представника відповідача ОСОБА_1 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням її власних технічних засобів.

В судовому засіданні 06.03.2024 року представник позивача позов з підстав і у розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, представник відповідача позов не визнала і просила суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у відзиві на позов.

Згідно з ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні 06.03.2024 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані ними заяви по суті справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

Відповідно до інформаційної довідки від 09.12.2021 № 289209129, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено інформацію про державну реєстрацію права державної власності на об`єкт нерухомого майна - вбудоване нежиле приміщення першого поверху та частини підвалу магазин, загальною площею 2 225,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 за АТ "Укрзалізниця", реєстраційний номер об`єкта 05, номер запису про право власності 21892850, дата державної реєстрації 11.08.2017 (а.с. 32-33).

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.03.2023 року у справі № 925/1410/22 повністю задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця", стягнено з відповідача на користь позивача 151 245 грн. 65 коп. боргу, що є вартістю витрат позивача на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування системи в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 у період грудня 2021 - квітня 2022 року, 2 555 грн. 59 коп. 3 % річних, 21 245 грн. 50 коп. інфляційних втрат нарахованих за період прострочення з 01.02.2022 року по 19.10.2022 року, та 2 625 грн.70 коп. судових витрат (а.с. 38-46).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без задоволення, рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.03.2023 року у справі № 925/1410/22 залишено без змін (а.с. 21-24).

Доводи відповідача, наведені в обгрунтування його заперечень проти позову, місцевим і апеляційним господарськими судами відхилені. Основний борг в сумі 151245 грн. 65 коп. відповідачем сплачений 28.08.2023 року, що визнається представниками обох сторін.

Судовими рішеннями місцевого і апеляційного господарських судів у справі № 925/1410/22 встановлено такі обставини: позивач є виконавцем послуги з централізованого опалення та послуги з постачання теплової енергії в м. Сміла Черкаської області на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23.02.2018 року № 70; тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, зокрема, для категорії "Інші споживачі" позивачу встановлені рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 19.11.2021 року № 528; належне відповідачу нежитлове приміщення від`єднано від мереж централізованого опалення 13.03.2007; з 13.11.2021 року з усіма власниками приміщень в будинку АДРЕСА_1 , у тому числі і з відповідачем, позивачем укладений Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який відповідає типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженому постановою КМУ від 21.08.2019 року № 830; спірні права і обов`язки сторін виникли із цього договору, що є публічним договором приєднання.

Вищевказаним Договором (а.с. 13-16) визначено, зокрема, такі умови:

п. 5 - виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з:

1) обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;

2) частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

3) обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення;

п. 11 - обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал);

п. 17 - зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця;

п. 22 - розподіл обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" здійснює виконавець;

п. 30 - споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

1) плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 (далі Правила надання послуги з постачання теплової енергії), - в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

2) плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного КМУ, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця septrans.com.ua.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

п. 31 - вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному на веб-сайті виконавця septrans.com.ua. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу;

п. 32 - розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно;

п. 33 виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів;

п. 34 - споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу;

п. 37 - у разі коли споживач сплатив виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу у такому порядку:

в першу чергу в рахунок плати за послугу;

в другу чергу в рахунок плати за абонентське обслуговування;

пп. 3 п. 41 - споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором;

пп.пп. 5, 6 п. 42 - виконавець має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов цього договору; на відшкодування збитків у разі наявності порушень у роботі теплового обладнання споживача, що призвели до перебоїв у технологічному процесі постачання теплової енергії;

п. 44 - сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону;

п. 51 - договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності;

п. 52 - якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 30.09.2022 № 39 встановлено ТОВ «Смілаенергопромтранс» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги постачання теплової енергії для усіх категорій споживачів («Населення», «Бюджетні установи та організації», «Релігійні організації», «Інші споживачі»), які діють з 01.10.2022 по 30.09.2023. Пунктом 8 рішення встановлено застосовувати протягом опалювального періоду 2022-2023 року до кінцевих споживачів категорії «Інші споживачі» розмір тарифу, що встановлений рішенням виконавчого комітету міської ради від 19.11.2021 № 528 в сумі 6045,47 грн/Гкал з ПДВ (а.с. 25-26).

Наказами ТОВ «Смілаенергопромтранс» від 22.11.2021 року № 40, від 31.10.2022 року № 29, від 11.11.2022 року № 30, на виконання Закону Украхїни «Про житлово-комунальні послуги» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 року № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» введено в дію плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами: з 01.12.2021 року - 35 грн. 19 коп. (а.с. 19); з 01.11.2022 року - 36 грн. 88 коп. (а.с. 20); з 01.12.2022 року - 38 грн. 07 коп. (а.с. 67).

02.11.2022 року за участі представників позивача і балансоутримувача/власника будинку - ОСББ «Ювілейна» складено акт про подачу теплової енергії до будинку АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до показників теплового лічильника будинок по АДРЕСА_1 спожив наступну кількість теплової енергії по місяцях: в листопаді 2022 36,15 Гкал, в грудні 2022 39,76 Гкал, в січні 2023- 49,31 Гкал, в лютому 2023 року 43,05 Гкал, в березні 2023 39,45 Гкал (а.с. 35зв.-37, 92-107).

Із актів надання послуг: № 505 від 31.05.2022 року на суму 35 грн. 19 коп. з ПДВ, № 566 від 30.06.2022 року на суму 35 грн. 19 коп. з ПДВ, № 611 від 31.07.2022 року на суму 35 грн. 19 коп. з ПДВ, № 646 від 31.08.2022 року на суму 35 грн. 19 коп. з ПДВ, № 698 від 30.09.2022 року на суму 35 грн. 19 коп. з ПДВ, № 764 від 31.10.2022 року на суму 35 грн. 19 коп. з ПДВ, № 808 від 30.11.2022 року на суму 36 грн. 88 коп. з ПДВ, № 994 від 31.12.2022 року на суму 38 грн. 07 коп. з ПДВ, № 46 від 31.01.2023 року на суму 38 грн. 07 коп. з ПДВ, № 143 від 28.02.2023 року на суму 38 грн. 07 коп. з ПДВ, № 248 від 31.03.2023 року на суму 38 грн. 07 коп. з ПДВ, № 362 від 30.04.2023 року на суму 38 грн. 07 коп. з ПДВ, № 403 від 31.05.2023 року на суму 38 грн. 07 коп. з ПДВ, № 457 від 30.06.2023 року на суму 38 грн. 07 коп. з ПДВ, № 462 від 31.07.2023 року на суму 38 грн. 07 коп. з ПДВ, №503 від 31.08.2023 року на суму 38 грн. 07 коп. з ПДВ, №558 від 30.09.2023 року на суму 38 грн. 07 коп. з ПДВ,

(а.с. 81-84 на звороті,85 на звороті, 86 на звороті, 87 на звороті, 88 на звороті- 91 на звороті ) вбачається, що позивач надав відповідачу послуги з абонентського обслуговування у період з травня 2022 року по жовтень 2023 року на загальну суму 628 грн. 72 коп.

Із актів надання послуг: № 861 від 30.11.2022 року на суму 36816 грн. 91 коп. з ПДВ, № 947 від 31.12.2022 року на суму 40383 грн. 74 коп. з ПДВ, № 98 від 31.01.2023 року на суму 49149 грн. 67 коп. з ПДВ, № 200 від 28.02.2023 року на суму 43055 грн. 84 коп. з ПДВ, № 309 від 31.03.2023 року на суму 39881 грн. 97 коп. з ПДВ вбачається, що позивач надав відповідачу послугу постачання теплової енергії у період з листопада 2022 по квітень 2023 року на загальну суму 209288 грн. 13 коп. (а.с. 84-88).

13.09.2023 року позивач засобами поштового зв`язку направив відповідачу претензію № 659, в якій вимагав сплати боргу за послугу з постачання теплової енергії, надану у період травня 2022 року по серпень 2023 року, в сумі 209878 грн. 78 коп. та попередив про намір стягнення вказаної заборгованості в судовому порядку в разі її невиконання у добровільному порядку (а.с. 48, докази направлення а.с. 48 на звороті).

Відповідач отримав претензію позивача 18.09.2023 року (а.с. 49), однак залишив без відповіді та виконання.

За розрахунком позивача з відповідача підлягає стягненню основний борг в сумі 209 916,85 грн., 3% річних в сумі (3878,52+4173,18) 8051,7 грн., інфляційні втрати в сумі (9885,42+4345,67) 14231,09 грн., що разом складає 232 199,64 грн. (а.с. 47, 120). Вимога про їх стягнення є предметом спору у справі, що розглядається.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із індивідуального договору про постачання теплової енергії від 13.11.20.21 року, укладеного в силу приписів ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 633,634 ЦК України, вимоги сторін витікають із суті їх прав та обов`язків за цим договором.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу - параграфом 5 глави 54 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України. Параграфом 3 глави 30 ГК України визначені особливості правового регулювання договору енергопостачання, як окремого виду господарсько-торговельної діяльності. Крім того, спірні правовідносини знаходяться в сфері регулювання Законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 у відповідних редакціях, які з урахуванням предмету спору є спеціальними нормативними актами.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. п. 5, 8 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:

зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);

сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);

одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);

зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);

якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);

виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546);

зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);

зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);

порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);

боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 625).

Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:

договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);

відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);

договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);

ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч.ч. 1-3 ст. 632);

публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 633);

договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору (ст. 634 ЦК України);

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638).

За приписами частин 1, 2 статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм частин 6 та 7 статті 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Законом України «Про теплопостачання» встановлено:

споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч. 6 ст.19);

споживач теплової енергії має право на приєднання до теплової мережі відповідно до нормативно-правових актів, отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів, а також норм і правил (абз. 4, 5 ч. 1 ст. 24);

основними обов`язками споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів (абз. 1, 2 ч. 3 ст. 24);

теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил, при зміні тарифів на теплову енергію повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації в порядку, встановленому законодавством (абз. 1 ч. 1, абз. 2 ч. 2 ст. 25);

у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч. 6 ст. 25).

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води) (п.п. 2, 5, 6, 11 ч. 1 ст. 1);

предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2);

виконавець комунальної послуги зобов`язаний: готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором; у разі укладення індивідуального договору або індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем здійснювати розподіл загальнобудинкового обсягу послуг між співвласниками багатоквартирного будинку у передбаченому законодавством та договором порядку; інформувати споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до законодавства (п. 2, 10, 11 ч. 2 ст. 8);

споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону (ч. 1, 4 ст. 9);

надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13 - 15 цього Закону (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 12);

договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 13).

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані: 1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; 4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Згідно з п. 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі Методика), якою встановлений порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (п. 1 розділу 1 Методики).

Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів.

Згідно з п. 12 розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Як передбачено шостим розділом Посібника та доповнення до "Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 Україна 244-94, затверджених Наказом Держбуду України від 30.02.2001 № 82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями місцевого і апеляційного господарських судів у справі № 925/1410/22, обставини, встановлені судом у справі, що розглядається, та на наведені норми законодавства суд вбачає, що між сторонами існують договірні відносини постачання і споживання теплової енергії на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування системи в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , в якому знаходиться належне відповідачу приміщення магазину «Ювілейний» загальною площею 2225,5 кв.м.

Належне відповідачу нежитлове приміщення в цьому будинку від`єднане від мереж централізованого опалення, однак ця обставина не звільняє його, як власника, від обов`язку нести витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника, тобто з оплати послуг теплопостачання на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування системи в багатоквартирному будинку.

За період надання договірної послуги з грудня 2021 по квітень 2022 заборгованість по оплаті послуги стягнута з відповідача на користь позивача за рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.03.2023 у справі № 925/1410/22 в сумі 151 245,65 грн., на яку нараховані були інфляційні втрати і три проценти річних за період прострочення по 19.10.2022. Основний борг в сумі 151 245,65 грн. відповідачем сплачений 28.08.2023.

Предметом позову, що розглядається у цій справі є вимога про стягнення заборгованості, що виникла із тих же підстав, за наступний період з травня 2022 по жовтень 2023. Заборгованість за цей період складає 209 916,85 грн., з яких 628,72 грн. плата за абонентське обслуговування і 209 288,13 грн. плата за розраховану на приміщення відповідача спожиту будинком теплову енергію, та 4173,18 грн. три проценти річних, 4345,67 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 01.07.2022 до 01.11.2023.

Крім того, за прострочення сплати основного боргу в сумі 151 245,65 грн. позивачем заявлено до стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати і три проценти річних за період прострочення з 20.10.2022 по 27.08.2023, розмір яких відповідно складає 9 885,42 грн. і 3 878,52 грн.

Разом заявлено до стягнення 232 199 грн. 64 коп.

Заборгованість в сумі 151 245,65 грн. за період з грудня 2021 по квітень 2022 підтверджена рішенням суду, яке набрало законної сили, її сплата 28.08.2023 визнається сторонами і не потребує доказуванню, тому вимога про стягнення 9 885,42 грн. інфляційних втрат і 3 878,52 грн. три проценти річних за період прострочення з 20.10.2022 по 27.08.2023 теж підлягає задоволенню.

Заборгованість в сумі 209 916,85 грн. за наступний період з травня 2022 по жовтень 2023 позивачем підтверджена належними доказами, відповідачем не спростована, тому позовна вимога про її стягнення та стягнення 4173,18 грн. три проценти річних, 4345,67 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 01.07.2022 до 01.11.2023, заявлена на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, теж підлягає задоволенню.

При цьому, судом перевірено здійснений позивачем розрахунок сум інфляційних втрат і трьох процентів річних із застосуванням калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій в ІПС LIGA 360, з урахуванням методики розрахунку, доведеної судам листом Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р і рекомендацій викладених в п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 07.12.2013 № 14, та встановлено, що:

за період прострочення з 20.10.2022 по 27.08.2023 на суму 151 245,65 грн. інфляційне збільшення за розрахунком суду складає 5 955,42 грн., а заявлено позивачем 9885,42 грн., сума трьох процентів річних співпадає;

за період прострочення з 01.07.2022 до 01.11.2023 на суму 209 916,85 грн. інфляційне збільшення за розрахунком суду складає 25 114,16 грн., а заявлено позивачем 4 345,67 грн. Сума трьох процентів річних за розрахунком суду складає 8 436,93 грн., а заявлено позивачем 4173,18 грн.

Відтак, оскільки позивачем разом заявлено до стягнення основний борг в сумі 209 916,85 грн., 3% річних в сумі (3878,52+4173,18) 8051,7 грн., інфляційні втрати в сумі (9885,42+4345,67) 14231,09 грн., що разом складає 232 199,64 грн., а за розрахунком суду встановлено борг в сумі 209 916,85 грн., 3% річних в сумі (3878,52+8436,93) 12 309,45 грн., інфляційні втрати в сумі (5955,42+25114,16) 31069,58 грн., що разом складає 253 295,88 грн., що є сумою більшою, ніж заявлено позивачем, то керуючись принципом диспозитивності господарського судочинства, встановленим ст. 14 ГПК України, суд задовольняє позов в межах, заявлених позивачем.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», також повинен застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і задовольняє повністю. Доводи відповідача, приведені ними в обґрунтування заперечень проти позову, господарський суд відхиляє через їх невідповідність встановленим фактичним обставинам справи та вказаним вище нормам чинного законодавства.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 2786 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 129, ст. 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця", ідентифікаційний код юридичної особи 40075815, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс", ідентифікаційний код юридичної особи 33931257, місцезнаходження: 20700, Черкаська обл., м. Сміла, вул. Василя Стуса, 41 - 209916 грн. 85 коп. боргу, 8051 грн. 70 коп. 3% річних, 14231 грн. 09 коп. інфляційних втрат, 2786 грн. 40 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 18.04.2024 року.

Суддя В.М. Грачов