ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 910/8089/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І. М. (головуючий), Ємця А. А., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи:

позивача - Носик Б.М. (адвокат)

відповідача - не з`явилися

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2024

за позовом Корпорації "ТСМ ГРУП"

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 18 319 474, 97 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. В травні 2023 Корпорація "ТСМ ГРУП" (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"; далі - АТ "НАЕК "Енергоатом", відповідач) про стягнення 6 205 169, 30 грн основного боргу, 5 585 960, 03 грн пені, 760 526, 81 грн 3 % річних та 5 767 818, 83 грн інфляційних втрат (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, яка прийнята та розглянута судом).

1.2. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором від 15.05.2020 № 04/20 на виконання комплексу робіт в частині своєчасної та повної оплати виконаних позивачем будівельних робіт.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 (суддя Сташків Р.Б.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Корпорації "ТСМ ГРУП" 6 205 169 (шість мільйонів двісті п`ять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн 30 коп. боргу, 1 675 788 (один мільйон шістсот сімдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн 01 коп. пені, 760 526 (сімсот шістдесят тисяч п`ятсот двадцять шість) грн 81 коп. 3% річних, 5 767 818 (п`ять мільйонів сімсот шістдесят сім тисяч вісімсот вісімнадцять) грн 83 коп. інфляційних втрат, а також 274 792 (двісті сімдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто дві) грн 12 коп. судового збору та 58 116,95 (п`ятдесят вісім тисяч сто шістнадцять) грн 95 коп. витрат на професійну правничу допомогу. У решті позову відмовлено.

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2024 (колегія суддів: Ходаківська І.П., Владимиренко С.В., Демидова А.М.) апеляційну скаргу АТ "НАЕК "Енергоатом" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишено без змін. Апеляційну скаргу Корпорації "ТСМ ГРУП" залишено без задоволення. Рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2023 в частині відмови у стягненні 3 910 172, 02 грн пені залишено без змін.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. АТ "НАЕК "Енергоатом", не погоджуючись із судовими рішеннями попередніх інстанцій в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2024 у справі № 910/8089/23 та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами до 1 000,00 грн

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. АТ "НАЕК "Енергоатом", обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає про те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду :

- від 20.07.2021 у справі №922/2604/20;

- від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц.

4.2. Із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували правову позицію Верховного Суду, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Також скаржник вважає, що заявлена сума послуг на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності. Позивачем відповідно до статті 74 ГПК України не надано доказів, які б довели, що його витрати є співмірними з виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих послуг, ціною позову або значенням справи для сторін, а отже вони не підлягають стягненню з АТ "НАЕК "Енергоатом".

5. Доводи інших учасників справи

5.1. До Верховного Суду від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому Корпорація "ТСМ ГРУП" заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду копії:

Договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021;

Специфікації від 01.05.2023 № 27;

Рахунку на оплату юридичних послуг від 01.05.2023;

Платіжну інструкцію від 02.05.2023 № 913;

Наказу від 27.09.2023 №22/21 а-К "Про визначення робочого місця Носика Б.М. "; Наказу про відрядження від 09.08.2023 № 2/23-Вр;

Посадочного документа №000В45В5- 5СГ8-А8Е7-0001;

Рахунку на оплату витрат на відрядження від 17.08.2023;

Платіжної інструкції від 18.08.2023 №1056.

6.2. Судами попередніх інстанцій також встановлено таке.

6.3. За умовами пункту 1.1 договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Віннерлекс" (далі - Адвокатське об`єднання) та Корпорацією "ТСМ ГРУП" (далі - Клієнт), який міститься в матеріалах справи, Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а Клієнт зобов`язується оплатити відповідно до умов договору надану Адвокатським об`єднанням правову допомогу та витрати, пов`язані з виконанням договору, що здійснюється об`єднанням.

6.4. Відповідно до пункту 1.2 договору конкретний вид та обсяг правової допомоги за договором сторонами зазначається у специфікації, що є невід`ємним додатком до договору, яка відображає доручення Клієнта Адвокатському об`єднанню на надання певної правової допомоги, та її вартість відповідно до такого обсягу.

6.5. Пунктом 4.2 договору сторони погодили, що обчислення та сплата гонорару (вартості послуг) за договором буде здійснюватися відповідно до специфікації та складених на підставі неї рахунків.

6.6. Відповідно до специфікації, долученої до матеріалів справи, надання професійної правничої допомоги під час розгляду Господарським судом міста Києва позовної заяви клієнта про стягнення заборгованості до договору від 15.05.2020 № 04/20 на виконання комплексу робіт, в т.ч. зі складання, оформлення і подання позовної заяви, всіх інших необхідних процесуальних документів, а також надання професійної правничої допомоги у судових засіданнях. Фіксований розмір гонорару становить 57 000 грн.

6.7. Таким чином, умовами договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021, укладеного між позивачем і Адвокатським об`єднанням, та Додатку №27 до нього узгоджено розмір гонорару у фіксованому розмірі за професійні правничі послуги в межах даного спору у сумі 57 000 грн.

6.8. Правничу допомогу у справі позивачу надавали адвокати Вінниченко А.О. та Носик Б.М., повноваження яких підтверджуються ордерами (які наявні в матеріалах справи), та які підписували процесуальні документи у цій справі, а також адвокат Носик Б.М. брав участь у судових засіданнях.

6.9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що також понесено витрати на відрядження адвоката Носика Б.М. у місто Київ для участі у судовому засіданні 14.08.2023 на суму 1 116, 95 грн.

6.10. Суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу та заперечень відповідача щодо їх розміру, з огляду на розумність, обґрунтованість та співмірність розміру витрат на правничу допомогу, встановили, що відповідач мав відшкодувати позивачу 58 116,95 грн.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.2. Як вбачається із змісту касаційної скарги, рішення судів попередніх інстанцій скаржником оскаржується виключно в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому Верховним Судом переглядається в цій частині.

8.3. Щодо посилання скаржника на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України про те, що суди попередніх інстанцій не врахували правову позицію Верховного Суду яка викладена у постанові від 20.07.2021 у справі №922/2604/20 та від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц, Верховний Суд зазначає таке.

8.4. Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

8.5. Отже, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є принципом господарського судочинства, а статті 123, 129 ГПК України - нормами процесуального права, які регламентують види судових витрат, розподіл судових витрат та визначають оптимальний порядок застосування.

8.6. Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

8.7. Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

8.8. За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

8.9. Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

8.10. У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

8.11. Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

8.12 .Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

8.13. За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

8.14. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).

8.15. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

8.16. Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела дозатягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

8.17. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

8.18. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

8.19. Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

8.20. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

8.21. Як встановлено судами попередніх інстанцій, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та для визначення їх розміру позивачем подано до суду:

- копію договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021;

- копію специфікації від 01.05.2023 № 27;

- копію рахунку на оплату правової допомоги від 01.05.2023;

- копію платіжної інструкції від 02.05.2023 № 913;

- копію наказу від 27.09.2023 №22/21 а-К "Про визначення робочого місця Носика Б.М. ";

- копію наказу про направлення у службове відрядження від 09.08.2023 № 2/23-Вр;

- роздруківку посадочного документа №000В45В5- 5СГ8-А8Е7-0001;

- копію рахунку на компенсацію витрат на відрядження від 17.08.2023;

- копію платіжної інструкції від 18.08.2023 № 1056.

8.22. Відповідно до пункту 1.2 Договору конкретний вид та обсяг правової допомоги за Договором сторонами зазначається в специфікації, що є невід`ємним додатком до Договору, яка відображає доручення клієнта Адвокатському об`єднанню на надання певної правової допомоги та її вартість відповідно до такого обсягу.

8.23. Пунктом 4.2 договору сторони погодили, що обчислення та сплата гонорару (вартості послуг) за договором буде здійснюватися відповідно до специфікації та складених на підставі неї рахунків.

8.24. У специфікації від 01.05.2023 № 27, що є додатком № 27 до Договору, клієнт та Адвокатське об`єднання визначили наступний склад правової допомоги, що надається за Договором: надання професійної правничої допомоги Корпорації "ТСМ ГРУП" під час розгляду Господарським судом міста Києва позовної заяви клієнта про стягнення заборгованості по договору від 15.05.2020 № 04/20 на виконання комплексу робіт, в т.ч. зі складання, оформлення і подання позовної заяви, всіх інших необхідних процесуальних документів, а також надання професійної правничої допомоги у судових засіданнях. Наведеною специфікацією встановлено фіксований розмір гонорару в сумі 57 000,00 грн.

8.25. Судами попередніх інстанцій встановлено, що правничу допомогу у справі позивачу надавали адвокати Вінниченко А.О. та Носик Б.М., повноваження яких підтверджуються ордерами від 22.05.2023 серії АІ №1397934, від 17.01.2023 серії АЕ №1174276, та якими підписувались процесуальні документи у цій справі, а також адвокат Носик Б.М. брав участь у судових засіданнях. Також були понесені витрати на відрядження адвоката Носика Б.М. у місто Київ для участі у судовому засіданні 14.08.2023 на суму 1 116,95 грн.

8.26. Судами встановлено, що відповідачем подано клопотання, в якому останній просив суд зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, до 1 000,00 грн. Мотивуючи своє клопотання відповідач зазначив, зокрема, що позивач не надав належних доказів на підтвердження понесених витрат, а саме доказів виконання послуг, акт приймання-передачі наданих послуг, перелік складових наданих послуг, розрахунок вартості складових відповідних послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, що є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Також відповідач зазначив, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності та розумності.

8.27. Судами попередніх інстанцій враховано, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару (як у цьому випадку) сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Проте, відповідач в цьому випадку цього не довів.

8.28. Отже, зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що судами попередніх інстанцій досліджені надані позивачем докази, здійснена їх оцінка з дотриманням статей 2, 86, 123, 126, 129, 210 ГПК України.

8.29. Скаржник у касаційній скарзі також не навів підстав, які б обґрунтовували необхідність заміни Верховним Судом власною оцінкою висновків судів попередніх інстанцій щодо обґрунтованості, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи, й визначення іншого розміру адвокатських витрат, окрім того, що був доведений стороною в судах першої та апеляційної інстанцій.

8.30. За доводами касаційної скарги АТ "НАЕК "Енергоатом", судами попередніх інстанцій при вирішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції не враховано висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц та від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, відповідно до яких відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з їх недоведеністю.

8.31. Разом з тим колегія суддів вважає, що зазначені скаржником постанови Верховного Суду не містять протилежної позиції щодо застосування положень статей 126, 129 ГПК України порівняно з позицією судів попередніх інстанцій у справі, що переглядається, а лише передбачає, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

8.32. Водночас, як встановили суди попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, позивач надав документальне підтвердження надання правової допомоги, якому суди обох інстанцій, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, надали оцінку про що свідчить зміст оскаржуваних судових рішень.

8.33. Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень.

8.34. Крім того, посилаючись на необхідність зменшення заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу до 1 000,00 грн, скаржник не навів жодного обґрунтування цієї суми витрат на правничу допомогу, не зазначив жодних заперечень стосовно здійсненої судом оцінки наявних в матеріалах справи доказів понесення позивачем витрат на надання правової допомоги у заявленому до стягнення розмірі.

8.35. Верховний Суд, при касаційному перегляді оскаржуваних судових рішень, за доводами наведеними у касаційній скарзі, не вбачає порушень судами попередніх інстанцій приписів статей 126, 129 ГПК України, неправильного застосування норм процесуального права, які б призвели до ухвалення судами незаконних рішень.

8.36. Аргументи скаржника фактично зводяться до неправильної оцінки судом доказів щодо обставин надання послуг професійної правничої допомоги, процесуальних дій, та спонукають Верховний Суд до їх переоцінки, але такі аргументи не можуть бути предметом розгляду в касаційному порядку, оскільки відповідно до частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

8.37. Отже, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, Судом не встановлено порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, як необхідної передумови для скасування ухвалених судових рішень, а відтак підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

8.38. Верховний Суд бере до уваги доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, в тій частині, які узгоджуються з міркуваннями Верховного Суду, викладеними у цій постанові.

8.39. Верховний Суд у прийнятті цієї постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у цій справі скаржник не зазначив й не обґрунтував.

8.40. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на рішення Європейського суду з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" тау справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010), зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.2. Оскільки за результатами касаційного перегляду Судом не встановлено неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень попередніх інстанцій в оскаржуваній частині - без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2024 у справі № 910/8089/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя А. Ємець

Суддя Т. Малашенкова