Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Князькова В.В. за участю секретаря судового засідання Жалоби С.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення по справі
за позовом: Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», м.Київ
до відповідача Фізичної особи - підприємця Калько Дмитра Олексійовича, м.Київ
про стягнення 149 587,60 грн, -
та за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця Калько Дмитра Олексійовича
до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»
про визнання дій Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» щодо нарахування заборгованості за договором №ДНП-2021-02/19 від 19.02.2021
За участю представників сторін:
від позивача: Волосюк Т.С.
від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем своїх обов`язків за договором №ДНП-2021-02/19 від 19.02.2021 про надання для експлуатації майданчика для паркування в частині внесення платежів за липень 2022 - липень 2023.
Ухвалою від 23.10.2023 відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.
08.11.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Фізичної особи - підприємця Калько Дмитра Олексійовича до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про визнання дій Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» щодо нарахування заборгованості за договором №ДНП-2021-02/19 від 19.02.2021 протиправними.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням Київської міської ради №4551/4592 від 30.03.2022 «Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ» вирішено, що власники та користувачі транспортних засобів звільняють від оплати послуги за користування відведеними майданчиками для платного паркування. До того ж, позивачу за зустрічним позовом стало відомо, що на паркувальному майданчику здійснюється прокладання водопроводу та каналізації, що унеможливлює використання земельної ділянки для паркування транспортних засобів, що стало підставою для звернення Фізичної особи - підприємця Калько Дмитра Олексійовича до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» із листом про призупинення дії договору №ДНП-2021-02/19 від 19.02.2021. Означені обставини у сукупності, на думку позивача за зустрічним позовом, вказують на те, що дії відповідача по нарахуванню заборгованості за договором №ДНП-2021-02/19 від 19.02.2021 є протиправними.
Ухвалою від 13.11.2023 прийнято зустрічний позов Фізичної особи - підприємця Калько Дмитра Олексійовича до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про визнання дій Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» щодо нарахування заборгованості за договором №ДНП-2021-02/19 від 19.02.2021 протиправними до спільного розгляду з первісним позовом; призначено підготовче засідання на 13.12.2023.
04.12.2023 Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» було подано відзив на зустрічний позов, в якому вказано, що докази, надані позивачем, не підтверджують обставин, якими позивач обґрунтовує зустрічний позов, оскільки всі звернення щодо господарських правовідносин сторін Фізичною особою - підприємцем Кальком Дмитром Олексійовичем було подано у порядку Закону України «Про звернення громадян», а не у порядку п.10.4 укладеного між сторонами правочину.
У відповіді на відзив на зустрічний позов позивач проти правової позиції відповідача надав заперечення.
13.12.2023 судом було відкладено підготовче засідання на 17.01.2024.
17.01.2024 підготовче засідання було відкладено на 07.02.2024.
07.02.2024 судом було відкладено підготовче засідання на 06.03.2024.
06.03.2024 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.04.2024.
Представником позивача у судовому засіданні 03.04.2024 було підтримано первісний позов, проти задоволення зустрічного позову надано заперечення.
Представником відповідача у судовому засіданні проти задоволення первісного позову було надано заперечення, зустрічний позов підтримано.
В судовому засіданні 03.04.2024 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
09.04.2024 до суду надійшла заява від 08.04.2024 Фізичної особи - підприємця Калько Дмитра Олексійовича про прийняття додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 576 грн.
Ухвалою від 11.04.2024 судом було призначено розгляд заяви позивача за зустрічним позовом до розгляду на 17.04.2024.
12.04.2024 до суду надійшло клопотання Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, які заявлено до розподілу Фізичною особою - підприємцем Кальком Дмитром Олексійовичем до 6000 грн. В обґрунтування означеної заяви позивач посилався на те, що відповідні витрати повинні бути обґрунтованими, неминучими та відповідати критерію розумності виходячи із складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг.
16.04.2024 до суду надійшла відповідь Фізичної особи - підприємця Калько Дмитра Олексійовича на клопотання Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу.
Розглянувши у судовому засіданні 17.04.2024 подану Фізичною особою - підприємцем Кальком Дмитром Олексійовичем заяву та додані до неї документи і матеріали, Господарський суд міста Києва,
Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).
Частинами 1-2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
- ордер на надання правничої (правової) допомоги;
- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;
- детальний опис робіт (наданих послуг) від 08.04.2024, який складено та підписано Фізичною особою - підприємцем Кальком Дмитром Олексійовичем (клієнт) та адвокатом Татаржинським Миколою В`ячиславовичем;
- договір №03/11-1 від 01.11.2023, укладений між Фізичною особою - підприємцем Кальком Дмитром Олексійовичем (клієнт) та адвокатом Татаржинським Миколою В`ячиславовичем, за умовами п.1.1 якого адвокат приймає на себе обов`язки представляти та захищати законні права та інтереси Клієнта та бути представником (захисником) в органах виконавчої влади та місцевого самоврядування, виконавчих комітетах, їх структурних підрозділах, в районних судах, зокрема у Господарському суді м. Києва, Північному апеляційному господарському суді, Верховному Суді у складі Касаційного господарського суду для чого Адвокату надається право: підписувати та подавати від імені та у інтересах клієнта усі необхідні документи (серед іншого, але не виключно заяви, позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги, запити, заперечення, замовлення, клопотання, скарги, доповнення до них, будь-які договори, договори про отримання відшкодувань за нанесені моральну та матеріальну шкоду, будь-які інші додаткові документи тощо); готувати та складати текст процесуальних документів; представляти інтереси клієнта усіма законними способами перед іншими органами, діяльність яких пов`язана із вирішенням питань, передбачених договором; отримувати дозволи, довідки, рішення компетентних органів, дублікати документів, відповіді на запити, скарги, заяви, витяги та копії документів, отримання яких дозволяється законом, а також інші документи - в разі виникнення такої потреби; вчиняти від імені клієнта всі процесуальні дії, передбачені чинними законодавством України, в тому числі з правом надавати та отримувати усні і письмові пояснення, підписувати, подавати, доповнювати і відкликати заяви, позовні заяви, скарги, відзиви та заперечення проти позовних заяв, змінювати предмет та/або підстави позову, приймати участь в розгляді позовних заяв та скарг, надавати пояснення, заявляти клопотання, заявляти відводи судді (судовій колегії), знайомитись з технічним записом та журналом судового засідання і подавати письмові зауваження до них, у випадку, якщо ведеться протокол судового засідання, знайомитись з ним та подавати письмові зауваження, подавати та підписувати апеляційні скарги, заяви про перегляд рішень, ухвал, постанов судів за нововиявленими обставинами, подавати та відкликати відзиви на такі заяви з правом приймати участь в розгляді таких заяв, отримувати судові рішення (ухвали, постанови), накази та виконавчі листи суду, ухвали відносно забезпечення виконання або зміни способу виконання судового рішення, знайомитись з матеріалами господарських, адміністративних, цивільних справ та кримінальних проваджень, робити з них виписки, знімати копії, відмовитися від позовних вимог, визнати позов, укладати мирові угоди, оскаржувати рішення, постанови, ухвали судів України, подавати виконавчі документи до стягнення або виконання, приймати участь у виконавчих провадженнях, підписувати документи, отримувати та подавати документи, а також виконувати всі інші пов`язані з цим договором дії, з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі процесуальними Кодексами України; отримувати виконавчий лист та подавати його до стягнення; отримувати грошові кошти на власний рахунок, що присуджені клієнту судом в результаті розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, сплачувати від імені клієнта судовий збір, державне мито, обов`язкові збори, оплачувати надані для клієнта послуги, замовляти та оплачувати від імені клієнта послуги з надання правової допомоги, здійснювати будь-які інші необхідні платежі при виконанні договору, виконувати усі дії в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством України для захисту клієнта, для яких не є обов`язковою особиста участь клієнта та допускається представництво. У п.3 вказаного договору зазначено, що гонорар адвоката сплачується лише після якісно виконаних ним доручень клієнта.
1. Складання та подання до Господарського суду м. Києва відзиву на позовну заяву Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» протягом 4 (чотирьох) годин: вартість - 5178,00 грн. за роботу адвоката протягом 4 годин із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1294,50 грн. відповідно до ставок адвокатського гонорару адвоката Татаржинського М.В. на 2023 рік;
2. Складання та подання до Господарського суду м. Києва заяви в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом 30 хвилин: вартість - 647,25 за роботу адвоката протягом 30 хвилин із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1294,50 грн. відповідно до ставок адвокатського гонорару адвоката Татаржинського М.В. на 2023 рік;
4. Складання та подання до Господарського суду м. Києва клопотання про перенесення підготовчого засідання протягом 1 (однієї) години: вартість - 1294,50 грн. за роботу адвоката протягом 1 (однієї) години із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1294,50 грн. відповідно до ставок адвокатського гонорару адвоката Татаржинського М.В. на 2023 рік;
5. Складання та подання до Господарського суду м. Києва клопотання про витребування доказів протягом 30 хвилин: вартість - 647,25 за роботу адвоката протягом 30 хвилин із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1294,50 грн. відповідно до ставок адвокатського гонорару адвоката Татаржинського М.В. на 2023 рік;
6. Складання та подання до Господарського суду м. Києва клопотання про долучення доказів протягом 1 години: вартість - 1460,00 грн. за роботу адвоката протягом 1 години із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1460,00 грн. відповідно до ставок адвокатського гонорару адвоката Татаржинського М.В. на 2024 рік;
7. Складання та подання до Господарського суду м. Києва додаткових пояснень протягом 1 години: вартість - 1460,00 грн за роботу адвоката протягом 1 години із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1460,00 грн відповідно до ставок адвокатського гонорару адвоката Татаржинського М.В. на 2024;
8. Складання та подання до Господарського суду м. Києва додаткових пояснень у відповідь на додаткові пояснення КП «Київтранспарксервіс» від 12.03.2024 року протягом 1 (однієї) години: із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1460,00 грн відповідно до ставок адвокатського гонорару адвоката Татаржинського М.В. на 2024;
10. Складання та подання до Господарського суду м. Києва клопотання про долучення документів та прийняття додаткового рішення протягом 3 годин: вартість - 4380,00 грн. за роботу адвоката протягом 3 годин із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1460,00 грн. відповідно до ставок адвокатського гонорару адвоката Татаржинського М.В. на 2024 рік.
Заперечуючи проти заявленого відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем наголошено, що відповідні витрати повинні бути обґрунтованими, неминучими та відповідати критерію розумності виходячи із складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг, тоді як заявлений Фізичною особою - підприємцем Кальком Дмитром Олексійовичем розмір витрат вказаним критеріям не відповідає, а отже, останні повинно бути зменшено до 6000 грн.
Оцінючи доводи учасників судового процесу, господарський суд зазначає таке.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 статті 86 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 статті 86 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України ).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України ).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі N 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України , відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Щодо заявленого відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховано правову позицію Великої палати Верховного Суду, яку висловлено у постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21. Зокрема, таке.
За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
фіксованого розміру,погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.
Проте, наразі суд зауважує, що умовами надано до матеріалів справи договору №03/11-1 від 01.11.2023 взагалі не визначено розміру гонорару адвоката чи порядку його обчислення.
У постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21 Великої Палати Верховного Суду також наголошено, що частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду також наголосила, що частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Одночасно, суд критично ставиться до наведеного в акті розрахунку вартості складання та подання до Господарського суду м. Києва заяви в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України протягом 30 хвилин: вартість - 647,25 за роботу адвоката протягом 30 хвилин із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1294,50 грн, оскільки вказана заява фактично складається з цитування двох правових норм та прохальної частини.
До того ж, судом враховано, що всі заяви по суті справи, клопотання та пояснення підписані як Фізичною особою - підприємцем Кальком Дмитром Олексійовичем так і адвокатом.
Крім того, в акт наданих послуг також включено вартість складання та подання до Господарського суду м. Києва клопотання про долучення доказів протягом 1 години: вартість - 1460,00 грн. та складання та подання до Господарського суду м. Києва додаткових пояснень у відповідь на додаткові пояснення КП «Київтранспарксервіс» від 12.03.2024 року протягом 1 (однієї) години: із розрахунку вартості однієї години роботи адвоката: 1460,00 грн, тоді як вказані клопотання та додаткові пояснення було подано саме Фізичною особою - підприємцем Кальком Дмитром Олексійовичем в системі Електронний суд, а не адвокатом із використанням його кабінету, як наприклад, було подано заяву про ухвалення додаткового рішення.
Крім того, суд погоджується із запереченнями відповідача стосовно того, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із розміром позовних вимог та складністю спору.
За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку, що за наслідками розгляду справи, з урахуванням відмови в задоволенні первісного позову повністю, враховуючи ч. 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача підлягають покладенню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Решта витрат на послуги адвоката залишають за відповідачем за первісним позовом.
Керуючись приписами ст.ст.123, 126, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,
2. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 17.04.2024.

Суддя В.В. Князьков