ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"11" квітня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/98/24
Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О., за участі секретаря судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі
про стягнення 1 614 012 грн 88 коп.
у судовому засіданні брали участь представники:
- від позивача: не з`явився;
- від відповідача: Тарасюта Наталія Володимирівна (у режимі ВКЗ)
Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою наявних технічних засобів відео- та звукозапису з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційнотелекомунікаційної системи (підсистема відеоконференцзв`язку).
29 січня 2024 року через підсистему "Електронний суд" від Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" надійшов позов до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 1 615 373 грн 68 коп. (з яких: 1 552 561,59 грн. - основний борг, 38 812,13 грн. - інфляційні втрати, 23 999,96 грн. - та 3% річних).
Ухвалою від 31.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/98/24. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
26 лютого 2024 року від відповідача надійшла заява про зменшення витрат на правничу правову допомогу, заявлену до стягнення позивачем.
Ухвалою від 27.02.2024 заяву Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду. Постановлено подальший розгляд справи здійснювати із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, якими є стягнення 1 615 278 грн 14 коп. (з яких: 1 552 561,59 грн. основний борг, 38 757,42 грн. інфляційні втрати та 23 959,13 грн. - 3% річних).
01 березня 2024 року від позивача надійшла правова позиція стосовно того, що належним відповідачем у справі є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".
Ухвалою від 14.03.2024 заяву представника Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" про відмову від позову в частині стягнення 3% річних на суму 1 319 грн 26 коп. - прийнято. Закрито провадження у справі № 918/98/24 в частині стягнення 3 % річних на суму 1 319 грн 26 коп. Постановлено подальший розгляд справи № 918/98/24 здійснювати в межах позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" 1 614 012 грн 88 коп. (з яких: 1 552 561,59 грн - основний борг, 38 757,42 грн. - інфляційні втрати, 22 693,87 грн. - 3 % річних). Закрито підготовче провадження у справі № 918/98/24. Призначено справу № 918/98/24 до судового розгляду по суті.
Рішенням від 28.03.2024 позов задоволено частково. Постановлено стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" 1 552 561 грн 59 коп. - основного боргу, 22 770 грн 61 коп. - інфляційних втрат, 22 693 грн 87 коп. - 3 % річних, 9 560 грн 95 коп. судового збору. В решті позовних вимог про стягнення 16 486 грн 81 коп. інфляційних втрат - відмовити. Наказ видати після набрання рішенням законної сили. Повернути ухвалою суду Приватному акціонерному товариству "Солді і Ко" з Державного бюджету України судовий збір в сумі 9 615 грн 37 коп., сплачений згідно платіжної інструкції № 493 від 29.01.2024, копія якої знаходиться в матеріалах справи № 918/98/24. Ухвалу видати після набрання рішенням законної сили.

02 квітня 2024 року через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 74 960 грн 52 коп.

Ухвалою від 03.04.2024 призначено до розгляду у судовому засіданні заяву представника Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/98/24. Розгляд заяви призначено на 11.04.2024. Запропоновано Акціонерному товариству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надати свої пояснення щодо поданої заяви про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у термін до 10.04.2024.

05 квітня 2024 року від Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшли заперечення проти заяви представника Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/98/24.

05 квітня 2024 року через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшли заперечення на заперечення відповідача проти заяви представника Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/98/24.

11 квітня 2024 року судом встановлено, що у судове засідання представник позивача не з`явився, хоча Приватне акціонерне товариство "Солді і Ко" належним чином повідомлене про дату, час і місце цього засідання шляхом доставлення ухвали від 03.04.2024 до його електронного кабінету 03.04.2024 о 18:23 год.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, серед іншого, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до абз 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак ухвала від 03.04.2024 вважається врученою позивачу 04.04.2024.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду заяви про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги без участі представника Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко".

У відповідності до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За змістом частин 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, яка складається із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн, без ПДВ.

Господарський суд Рівненської області 28.03.2024 ухвалив судове рішення у даній справі, згідно з яким позовні вимоги задовольнив частково.

Заява представника позивача про стягнення витрат понесених на оплату професійної правничої допомоги у справі із доказами понесення таких витрат направлена суду 02.04.2024, тобто в межах процесуального строку, встановленого законом.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

При цьому відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, та надання цією стороною необхідних доказів або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Така заява про відшкодування (компенсацію, стягнення, розподіл) судових витрат, про намір подати докази на підтвердження витрат після ухвалення рішення в будь-якому випадку має бути подана (зроблена) до закінчення судових дебатів у справі.

При цьому перевірка поданих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом лише у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 927/26/18, від 09.07.2019 у справі №922/4366/16, ухвала Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/13193/19, ухвала Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 910/16513/21).

Судом встановлено, що позивач до ухвалення рішення у справі виявив намір про подання у майбутньому доказів понесених судових витрат, а саме протягом 5 днів після ухвалення рішення у даній справі у порядку передбаченому абз. 2 ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України, та вчинив відповідну усну заяву у судовому засіданні 14.03.2024, про що зафіксовано у протоколі судового засідання.

Отже, стороною позивача дотримано порядок, встановлений абз. 2 ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Господарський суд, розглянувши заяву представника Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 918/98/24, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається із заяви, позивач просить суд стягнути на свою користь із відповідача витрати на професійну правничу допомогу, понесені при розгляді справи , у розмірі 74 960 грн 52 коп.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.01.2019 між Приватним акціонерним товариством "Солді і Ко" (далі - клієнт) та адвокатом Погорільцем Романом Васильовичем (далі - адвокат), який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 07.12.2018 КС №7185/10, видане Радою адвокатів Київської області, укладено Договір № 23162981 про надання правової допомоги.

За умовами цього Договору одна сторона - адвокат, зобов`язується надати професійну правничу (правову) допомогу (здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги) другій стороні - клієнту, на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. (п.1.1. Договору).

За умовами цього Договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень та в інтересах клієнта може здійснювати наступні види адвокатської діяльності:

(1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевою самоврядування, держави;

(2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

(3) представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного га конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

(4) представництво інтересів клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода па обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (п. 1.2. Договору).

У розділі 3 Договору сторони обумовили повноваження адвоката. Так, адвокат, який діє на підставі цього договору та ордеру для надання правової допомоги клієнту, має наступні повноваження:

(1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);

(2) бути представником клієнта у судових органах України з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом позивачеві, відповідачу, третій особі, заявнику, зацікавленій особі, потерпілому, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, з питань, пов`язаних із захистом прав, у тому числі право: пред`явити від імені клієнта та у його інтересах відповідний позов (позови); брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; заявляти відводи; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; змінити предмет або підстави позову; відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; збільшити або зменшити розмір позовних вимог; подати зустрічний позов; укласти мирову угоду; передавати справу на розгляд третейського суду; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які надані учаснику справи;

(3) бути представником клієнта у органах та перед особами, які здійснюють примусове виконання рішень, а також іншими органами та установами, які здійснюють виконання рішень усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом стягувачу, боржнику з питань, пов`язаних із захистом прав, у тому числі право: пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця; ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених законом; оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця; надавати додаткові матеріали; заявляти клопотання, брати участь у вчинення виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження; укласти мирову угоду; отримувати належне клієнтові майно та грошові суми; та користуватися іншими правами, наданими законом.

(4) представляти клієнта в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями, громадськими об`єднаннями, а також перед фізичними особами при вирішенні будь-яких питань, пов`язаних з наданням правової допомоги, втому числі подавати та витребувати необхідні документи, отримувати повідомлення, подавати заяви, запити, клопотання, засвідчувати коші документів тощо;

(5) оскаржувати дії чи бездіяльність посадових осіб (у тому числі виконавчих органів) у встановленому законодавством позасудовому порядку та користуватися при цьому усіма правами, передбаченими чинним законодавством ;

(6) сплачувати судовий збір, державне мито, обов`язкові збори та інші необхідні платежі;

(7) вчиняти всі інші дії, передбачені чинним законодавством України для такого роду уповноважень та які, на думку адвоката, будуть доцільними та необхідними для правильного і ефективного виконання зобов`язань, передбачених цим договором.

У розділі 5 Договору сторони узгодили між собою умови щодо гонорару адвоката.

Так, згідно з п. 5.1. Договору формою винагороди за здійснення професійної правничої (правової) допомоги клієнту за цим договором є гонорар.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), порядок його сплати, визначаються сторонами в додатках до цього договору. (п. 5.2. Договору).

Погоджений адвокатом з клієнтом розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката па фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Не погодження клієнтом розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору па вимогу адвоката в односторонньому порядку. (п. 5.3, 5.4. Договору).

Згідно з п. 7.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом 12 місяців.

У подальшому 24.12.2019 сторони уклали Договір про внесення змін до договору про надання правової допомоги від 11.01.2019 № 23162981, у якому дійшли згоди внести зміни до п. 7.1. договору про надання юридичних послуг та викласти його в наступній редакції: "Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом 12 місяців, якщо за 30 календарних днів до закінчення строку його дії, жодна зі сторін не заявить намір припинити дію договору, договір пролонгується на кожний наступний строк, який складає 12 місяців".

Як вбачається, 01.01.2024 між Приватним акціонерним товариством "Солді і Ко" (клієнт) та адвокатом Погорільцем Романом Васильовичем (адвокат) укладено додатковий Договір № 05425046.13418 до Договору про надання правової допомоги від 11.01.2019 № 23162981 (далі - Додатковий Договір).

Цей Додатковий Договір за домовленістю сторін визначає порядок оплати гонорару адвоката за надання правової допомоги клієнту у господарській справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення основного боргу, інфляційні витрати та 3% річних від суми боргу за договором поставки № 953-122-01-23-13418 від 16.05.2023.

Згідно з п. 2 Додаткового Договору адвокат зобов`язується здійснити: надання правової допомоги клієнту в судовому розгляді справи господарськими судами, а саме: здійснення аналізу матеріалів справи та формування правової позиції у справі; складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості; складання та подача заяв по суті у справі; підготовка та подання інших процесуальних документів; отримання інформації щодо стану справи в суді; підготовка до участі у судовому засіданні; участь у судових засіданнях; складання та направлення адвокатських запитів в інтересах клієнта; збирання доказів.

У пункті 3 Додаткового Договору сторони узгодили між собою, що за погодженням адвоката з клієнтом, враховуючи складність справи, кваліфікацію, досвід і завантаженість адвоката розмір гонорару за надання правової допомоги, визначеної цим додатковим договором, визначено сторонами:

(1) складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Приватного акціонерного товариства «СОЛДІ І КО» (в тому числі аналіз матеріалів справи, документів, поданих клієнтом на підтвердження заборгованості Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», та надання консультацій з даного предмету):30 000,00 грн (без ПДВ);

(2) участь у судовому засіданні в межах міста Києва (за кожне): 4 000,00 грн./судодень, без ПДВ;

(3) участь у судовому засіданні за межами міста Києва в Господарському суді Рівненської області (за кожне): 7 000,00 грн./судодень (без ПДВ);

(4) участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду (за кожне): 2 000,00 грн./судодень (без ПДВ);

(5) складання процесуальних та інших документів: 4 000,00 грн./година (без ПДВ);

(6) вчинення інших дії щодо надання правової допомоги клієнту в судовому розгляді справи за погодинною тарифною ставкою у розмірі: 4 000,00 грн/година (без ПДВ);

(7) "Гонорар успіху", що сплачується після ухвалення Господарським судом Рівненської області остаточного рішення у справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення основного боргу, інфляційні витрати та 3% річних від суми боргу за договором поставки №53-122-01-23-13418 від 16.05.2023.

Сторони розуміють, що "успіх" в даному випадку означає: у випадку повного чи часткового задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча: компанія «Енергоатом» про стягнення основного боргу, інфляційні витрати та 3% річних від суми боргу за договором поставки № 953-122-01-23-13418 від 16.05.2023, клієнт додатково доплатить адвокату суму, що складає 2% від суми позовних вимог, які було задоволено.

Сплата узгодженої сторонами суми гонорару та витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на банківський рахунок адвоката. (п. 5 Додаткового Договору).

У п. 6 Договору сторони обумовили між собою порядок оплати гонорару:

(1) сума гонорару за цим додатковим договором сплачується клієнтом у розмірі 100% передоплати, яка сплачується клієнте протягом 30 робочих днів після підписання сторонами цього додаткового договору.

(2) сума витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги сплачується клієнтом протягом 5 робочих днів моменту надання документів, що підтверджують витрати.

Клієнт також бере на себе зобов`язання по оплаті судових витрат (в тому числі, але не виключно, судового збору, витрат на проведення судових експертиз тощо (п. 7 Додаткового Договору).

Як вбачається, у п. 9 Додаткового договору сторони обумовили між собою порядок приймання-передачі наданої правової допомоги:

(1) Правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги (далі - акт), який скріплюється підписами сторін.

(2) Адвокат надає клієнту акт, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору, витрати, які пов`язаних з наданням правової допомоги (якщо такі мали місце).

(3) Клієнт зобов`язаний протягом п`яти (5) робочих днів з моменту отримання акту підписати його або протягом вказаного строку надати письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання відповідного акту. Якщо протягом вказаного триденного строку клієнт не підписав акт або не надав письмове заперечення, правова допомога вважається наданою та прийнятою клієнтом без зауважень клієнта.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

У ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Судом встановлено, що 01.04.2024 між клієнтом та адвокатом складено та підписано Акт наданої правової допомоги.

Вказаним Актом підтверджується, що на виконання умов Договору адвокат Погорілець Роман Васильович надав правову допомогу відповідно до Додаткового Договору від 01.01.2024 № 05425046.13418 до договору про надання правової допомоги від 11.01.2019 N923162981 згідно з розрахунком розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги та розрахунком розміру витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги.

Відповідно до п. 2 Акту наданої правової допомоги розмір гонорару за надання правової допомоги визначено сторонами за тарифною ставкою у наступному розмірі:

- складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Приватного акціонерного товариства «СОЛДІ І КО» (в тому числі аналіз матеріалів справи, документів, поданих клієнтом на підтвердження заборгованості Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код 24584661), та надання консультацій з даного предмету): 30 000,00 грн (без ПДВ);

- участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду (за кожне): 2 000,00 грн./судодень, без ПДВ;

- складання процесуальних та інших документів: 4 000,00 грн./година, без ПДВ.

Сторони зафіксували, що адвокат надав правову допомогу у господарській справі № 918/98/24 за позовом Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 1 615 373 грн 00 коп.

А саме, у п. 4, 5, 6 Акту зафіксовано, що адвокат надав правову допомогу, а саме: складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Приватного акціонерного товариства «СОЛДІ І КО» (в тому числі аналіз матеріалів справи, документів, поданих клієнтом на підтвердження заборгованості Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», та надання консультацій зданого предмету). Розмір гонорару за надані послуги - 30 000,00 грн, без ПДВ.

Детальний опис послуг та кількість часу, яка була витрачена на надання правової допомоги у вигляді складання процесуальних та інших документів:

- складання відповіді на відзив від 29.02.2024 р. -1 година;

- складання правової позиції від 29.02.2024 р. - 0,5 години;

- складання заяви про відмову від частини позовних вимог від 11.03.2024 р. - 0,25 години.

Загальна кількість витраченого часу -1,75 години. Розмір гонорару за надані послуги, виходячи з кількості витраченого часу-7 000,00 грн (без ПДВ).

Адвокатом була взята участь у наступних судових засіданнях Господарського суду Рівненської області в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду по справі № 918/98/24: 27.02.2024 о 13:20; 26.03.2024 0 14:30; 28.03.2024 о 16:20. Загальна кількість судових засідань - 3 (три).

Розмір гонорару за участь у судових засіданнях, виходячи з загальної кількості судових засідань, проведених в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду - 6 000,00 грн, без ПДВ.

Клієнт та його адвокат у п. 7 Акту зафіксували, що господарським судом Рівненської області було задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом". «Гонорар успіху» в розумінні п. 3 додаткового договору від 01.01.2024 N905425046.13418 до договору про надання правової допомоги від 11.01.2019 №23162981 складає 2% від суми позовних вимог, які було задоволено, - 31 960,52 гривень, без ПДВ.

Відтак згідно з п. 8 Акту - загальний розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги складає 74 960 грн 52 коп, без ПДВ.

Підписанням цього акту сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень договору. Сторони зауважень та скарг одна до одної стосовно виконання зазначеного доручення не мають (п. 9 Акту).

Також судом встановлено, що правова (правнича) допомога оплачена клієнтом (позивачем) на рахунок Адвоката у розмірі 74 960 грн 52 коп, що підтверджується платіжною інструкцією № 2071 від 01.04.2024.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи наявні заперечення відповідача проти стягнення заявленої суми витрат на оплату послуг адвоката позивача в розмірі 74 960 грн 52 коп.

В обґрунтування заперечень Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" вказує, що:

- заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 74 960,52 грн є завищеним, необґрунтованим, неспівмірним із складністю справи. Ця справа не є складною, оскільки стягнення заборгованості за поставлену продукцію при наявності документів, які підтверджують факт поставки такої продукції, не потребує опрацювання значного масиву документації чи здійснення додаткових розрахунків тощо.

- витрати у розмірі 30 000,00 грн на послугу зі складання та подання позовної заяви завищені та неспівмірнні зі складністю справи; підготовка позовної заяви за наявності підтверджуючих документів не становить значної складності, не потребує дослідження судової практики, яка є сталою у даній категорії справ.

- у даній справі не міститься значного обсягу документів, які необхідно було вивчати та аналізувати для формування позовних вимог, а також у даній справі відсутні складні розрахунки;

- щодо участі в судових засіданнях, то засідання у даній справі проводилися за участі представників позивача та відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, тобто без прибуття безпосередньо до приміщення суду, що спростило роботу представників та зекономило час. Тому розмір витрат 2 000,00 грн за одне судове засідання та, відповідно, загальна вартість участі в трьох судових засіданнях у 6 000,00 грн є завищеною, порівняно із затраченим часом.

- відповідач заперечує проти покладення на нього витрат, пов`язаних зі складанням представником позивача "правової позиції", адже вона не стосувалася безпосередньо суті справи, а стосувалася зазначення позивачем у відповіді на відзив двох відповідачів, тобто мала процесуальний характер. Необхідність у поданні цього процесуального документа виникла не з вини відповідача;

- щодо заявленого «гонорару успіху» , - чинне законодавство не містить визначення такого виду гонорару, як «гонорар успіху». Проте Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96). З урахуванням наведеного, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. У постанові від 12.05.2020 № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду з цього приводу зазначила, що вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність;

- у позовній заяві позивач зазначав орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 50 000,00 грн, однак у клопотанні про стягнення витрат на професійну правничу допомогу збільшив такий розмір до 74 960,52 грн, тобто на 49,9 %. В орієнтовному розрахунку судових витрат, який містився в позовній заяві ПАТ «СОЛДІ І КО» від 29.01.2024, зазначено їх загальний розмір в сумі 50 000,00 грн, при цьому до переліку складових витрат на професійну правничу допомогу було включено, крім іншого, також й «гонорар успіху», проте без зазначення його розміру (який позивач міг передбачити). Тому у даному випадку відсутні підстави для стягнення «гонорару успіху» в сумі 31 960,52 грн. Зважаючи вказане та враховуючи те, що фактично заявлений розмір витрат на правничу допомогу значно перевищує попередній (орієнтовний) розрахунок відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення;

- надані позивачем договори про надання правової допомоги, інші докази, не містять визначеного між сторонами порядку обчислення вартості послуг не вказано чи сторони погодили фіксований розмір оплати чи погодинну оплату. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду за таких обставин відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом та його клієнтом щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, що є підставою для зменшення заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу (постанови від 16.11.2022 № 922/1964/21, від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19 тощо).

Відтак відповідач вказує, що на його переконання розумним, співмірним зі складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг) розміром витрат на правничу допомогу є 3 000 грн.

Як вбачається із заперечень представника позивача поданих на заперечення відповідача на заяву про стягнення витрат, адвокатом Погорільцем Р.В. зазначено, що вартість окремих послуг, що надаються адвокатом, була визначена в Договорі про надання правової допомоги від 11.01.2019 №23162981 та в Додатковому договорі від 01.01.2024 №05425046. 13418. Фактичний обсяг наданих послуг адвокатом підтверджується підписаним актом наданої правової допомоги від 01.04.2024, а оплата зазначених витрат з боку ПАТ «Солді і Ко» підтверджується платіжною інструкцією №2071 від 01.04.2024. Така вартість обумовлюється обсягом та якістю наданих адвокатом послуг, кількістю судових засідань, в яких брав участь адвокат, обсягом підготовлених адвокатом процесуальних документів по справі, що мало наслідком винесення рішення на користь клієнта. Суд та інші учасники справи не мають права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, в тому числі у вартість наданих адвокатом послуг. Суд зобов`язаний лише оцінити рівень адвокатських витрат (в тому числі, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Надані адвокатом Погорільцем Р.В. послуги підтверджені належними доказами, наданими до матеріалів справи. Факт надання таких послуг не заперечується відповідачем. У правовідносинах Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" та адвоката Погорільця Р.В. застосовуються обидва види оплати, зокрема додатковим договором від 01.01.2024 №05425046.13418 та актом від 01.04.2024 передбачено як фіксований розмір оплати («складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості… … 30 000,00 грн, без ПДВ»; «участь у судових засіданнях… … 2 000,00 грн, без ПДВ»), так і погодинна оплата послуг («складання процесуальних та інших документів: 4 000,00 грн./година, без ПДВ»). Щодо гонорару успіху - в даному випадку судом були частково задоволені позовні вимоги, а відтак даний гонорар розрахований у розмірі - 2 % від задоволених позовних вимог. Законодавством визначено, що діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору. Судові засідання дійсно відбувались в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Але судові засідання відбувались, і протягом зазначених засідань адвокат здійснював представництво прав та інтересів клієнта. Окрім того, адвокатом все одно був витрачений час на підготовку до засідання, налаштування технічних засобів, захист прав та інтересів позивача безпосередньо під час засідань. Отже, в даному випадку, розмір витрат на участь адвоката у судовому засіданні не є завищеним і підлягає розподілу між сторонами. Оскільки розмір всіх понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу обґрунтований та підтвердженим належними доказами, наданими в матеріали справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката, понесені ПАТ «Солді і Ко», в розмірі 74 960,52 грн, підлягають розподілу між сторонами.

Розглянувши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, враховуючи заперечення представника відповідача, господарський суд дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа Гімайдуліна і інші проти України від 10.12.2009, справа Баришевський проти України від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: East/West Alliance Limited проти України від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; Ла-вентс проти Латвії від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того чи була їх сума обґрунтованою.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано сукупність доказів: договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Частинами 1-3 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 3 ст.126 ГПК визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

При цьому відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 918/98/24 від позивача надійшли наступні докази:

- договір про надання правничої допомоги № 23162981 від 11.01.2019;

- договір від 24.12.2019 про внесення змін до договору № 23162981 про надання правничої допомоги від 11.01.2019;

- додатковий договір від 01.01.2024 № 05425046.13418до договору № 23162981 про надання правничої допомоги від 11.01.2019;

- ордер серії АТ № 1536208, виданий 26.01.2024 адвокатом що здійснює адвокатську діяльність індивідуально (Погорільцем Романом Васильовичем) на підставі договору про надання правової допомоги № 23162981 від 11.01.2019 на надання правничої (правової) допомоги Приватному акціонерному товариству "СОЛДІ і КО" у господарському суді Рівненської області;

- акт наданої правової допомоги від 01.04.2024 на суму 74 960 грн 52 коп.;

- платіжна інструкція № 2071 від 01.04.2024.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Із викладеного вбачається, що позивачем надано усю сукупність документів, якими стверджується, що Приватному акціонерному товариству "СОЛДІ і КО" адвокатом Погорільцем Романом Васильовичем була надана правова правнича допомога у справі № 918/98/24.

Судом встановлено, що на час розгляду справи, доказів недійсності Договору від 11.01.2019 № 23162981, договору від 24.12.2019 про внесення змін до договору та додаткового договору від 01.01.2024 № 05425046.13418 суду не надано.

У додатковому договорі від 01.01.2024 № 05425046.13418 міститься посилання, що надання правової допомоги полягає в представництві інтересів клієнта з питань, що пов`язані зі спором Приватного акціонерного товариства "СОЛДІ і КО" із Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення 1 615 373 грн 68 коп. за Договором поставки №53-122-01-23-13418 від 16.05.2023, укладеним між позивачем (постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» (замовник).

В матеріалах справи містяться Акт від 01.04.2024, підписаний між виконавцем та клієнтом, у якому міститься посилання як на договір від 11.01.2019, так і на додатковий договір від 01.01.2024 № 05425046.13418, так і на справу в межах якої надавалася правова правнича допомога. Клієнтом оплачено послуги на загальну суму 74 960 грн 52 коп.

Окрім того, вбачається, що адвокат Погорілець Роман Васильович був присутнім у 3-х судових засідання у справі № 918/98/24: 27.02.2024 о 13:20; 26.03.2024 0 14:30; 28.03.2024 о 16:20.

Як встановлено судом, Адвокат та клієнт (замовник, позивач), керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, погодили між собою відповідно розмір та вартість такої допомоги як у фіксованій формі, так і формі погодинної оплати.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Суд зауважує, що при погодженому між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованому розмірі гонорару останній обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги, що виключає необхідність відображення інформації про понесені адвокатом витрати часу по кожному з видів робіт (наданих послуг) в детальному описі робіт (наданих послуг) чи іншому документі, що містить такий детальний опис. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

Відтак оскільки як вбачається із Акту приймання-передачі наданих послуг до Договору та Додаткового Договору між позивачем та його адвокатом узгоджено фіксований розмір гонорару під час складання позовної заяви, а також у під час участі в 1 судовому засіданні в режимі ВКЗ, - суд не надає оцінку правової допомоги, яка визначена у Акті-приймання наданих послуг щодо часу, витраченого адвокатом на надання означеної правової допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 дійшла висновку про те, чи потрібно надавати суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, у разі, якщо сторони погодили оплату у фіксованій сумі.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у наведеній вище постанові зазначила таке:

"140. подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

141. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

143 ч. 3 ст. 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

144. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис".

Суд зазначає, що детальний опис робіт, який відображений в акті приймання-передачі наданих послуг містить перелік послуг, які надані адвокатом для позивача.

Водночас суд критично ставиться до доводів представника відповідача про те, що формування правової позиції та складання позовної заяви не потребували докладання представником позивача суттєвих часових витрат. Відхиляючи дані заперечення відповідача суд виходить із того, що із акту чітко вбачається, яка саме правова правнича допомога була надана позивачу у справі № 918/98/24, вбачається, що вона прийнята без зауважень і замовник підтверджує отримання усіх послуг у повному обсязі, які вказані у Акті.

Процесуальним законом від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, навіть без обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №823/2638/18 та від 09.07.2019 у справі №923/726/18).

При цьому суд зауважує, що відповідач доцільно зауважує, що складання "правової позиції" не стосувалася безпосередньо суті справи, а стосувалася зазначення позивачем у відповіді на відзив двох відповідачів, тобто мала процесуальний характер. Необхідність у поданні цього процесуального документа виникла не з вини відповідача.

Як вбачається із позовної заяви, позивач визначив відповідачем у справі Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ). Водночас в обґрунтування позовних вимог позивач вказує на невиконання відповідачем зобов`язань із повного та своєчасного проведення розрахунків за Договором поставки №53-122-01-23-13418 від 16.05.2023, укладеним між позивачем (постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» (замовник). У позовній заяві позивач вказує, що Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» є правонаступником усіх прав та обов`язків ДП НАЕК «Енергоатом». Отже, в даному випадку, як вказує позивач, відповідачем за цим позовом є правонаступник ДП НАЕК «Енергоатом» - Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Водночас в ухвалі від 27.02.2024 суд зауважив, що правонаступником Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція» є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ) від імені якого діє Філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська обл., м. Вараш; Код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу: 05425046).

Однак 27.02.2024 від позивача до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі його представника. У даному клопотанні, у реквізитах сторін, позивачем зазначено 2 відповідача:

1) АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (ел. пошта , тел. 83 адреса Україна, 01032, місто Київ, вул. Назарівська, будинок 3, );

2) ФІЛІЯ "ВІДОКРЕМЛЕНИЙ ПІДРОЗДІЛ "РІВНЕНСЬКА АТОМНА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (ел. пошта тел. 60; адреса 34400, Рівненська обл., місто Вараш; ).

З урахуванням викладеного суд запропонув позивачу надати суду письмову правову позицію щодо належного відповідача у даній справі.

01 березня 2024 року через підсистему "Електронний суд" від представника Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" надійшла правова позиція стосовно того, що належним відповідачем у справі є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Суд прийняв до уваги вказану позицію Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" та постановив, що подальший розгляд справи відбудеться з урахуванням того, що належним відповідачем у справі є Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

При цьому суд виснує, що покладення на відповідача витрат адвоката на послуги із складання "правової позиції" є нерозумним, адже дійсно допущення при підготовці позовної заяви недоліків входить в рамки відповідальності самого адвоката, що готував як позовну заяву і за аналіз спірних правовідносин та підготовку самої позовної заяви уже нарахував 30 000 грн 00 коп.

Суд підкреслює, що правовий аналіз документів, що стосуються спірних правовідносин, та підготовка позовної заяви обумовлюють аналіз однакових доказів, а робота адвоката по визначенню особи яка є належним відповідачем у справі є однією і тією процесуальною дією щодо підготовки позовної заяви.

Витрати по підготовці та написання правової позиції щодо належного відповідача зумовлені недоліками в роботі адвоката при підготовці позовної заяви, а тому не можуть бути покладені на відповідача, адже ця послуга не є наданням окремої правової допомоги стороні позивача.

Крім того, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Вказаний висновок суду відповідає висновку Верховного Суду, який викладено в постанові від 24.01.2022 року у справі №911/2737/17.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у стягненні із відповідача на користь позивача 2 000 грн (0, 5 години роботи адвоката) витрат, понесених позивачем на оплату роботи адвоката із складання правової позиції.

Суд зауважує, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

Судом встановлено, адвокатом підтверджено необхідність та розмір наданої правової допомоги клієнту (позивачу) на суму 41 000 грн 00 коп. (складання позовної заяви, відповіді на відзив, складання заяви про відмову від частини позовних вимог, участь у 3-х судових засідання в режимі ВКЗ).

Крім того, судом встановлено, що розмір гонорару успіху 31 960 грн 52 коп. (2 % від суми задоволених позовних вимог 1 598 026 грн 07 коп.) підтверджується матеріалами справи (в тому числі підп 7 п. 2 Додаткового Договору).

Щодо заперечень відповідача на рахунок наявності «гонорару успіху» у складі витрат, що підлягають розподілу між сторонами, суд зазначає наступне.

Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд у постанові від 28.07.2022 по справі № 903/781/21 зазначає про те, що визначення сторонами у договорі про надання правової допомоги порядку обчислення гонорару у відсотковому відношенні до певної грошової суми (у даному випадку - від розміру суми, на яку судом у справі буде зменшена заявлена до стягнення з відповідача сума заборгованості, тобто від розміру досягнутого адвокатом результату наданих послуг у справі з майновими вимогам) відповідає такій формі обчислення гонорару як фіксований розмір. При такому порядку обчислення гонорару фактична кількість витраченого адвокатом часу на надання послуг клієнту не має значення, а у підсумку визначається саме чітка фіксована грошова сума.

Обставина того, що обчислення гонорару успіху пов`язане з настанням певної події, про яку зазначили суди попередніх інстанцій, є обґрунтованою та логічною в силу самої суті гонорару успіху, можливість обчислення якого залежить виключно від певних подій - досягнутих адвокатом та обумовлених в договорі результатів при наданні послуг правової допомоги.

Законодавством визначено, що діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору.

Гонорар - це форма винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Господарський суд вважає включення до витрат на професійну правничу допомогу написання клопотань про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - таким, що не відповідає критерію "розумності витрат на професійну правничу допомогу".

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені позивачем у справі не відповідають критерію "розумності їх розміру".

При цьому суд виходить із того, що як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, яка складається із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн, без ПДВ:

- складання та подання позовної заяви (в тому числі аналіз матеріалів справи, документів, поданих клієнтом на підтвердження заборгованості відповідача, та надання консультацій з даного предмету): 30 000,00 грн без ПДВ;

- участь у судовому засіданні в межах міста Києва (за кожне): 4 000,00 грн./судодень, без ПДВ;

- участь у судовому засіданні за межами міста Києва в Господарському суді Рівненської області (за кожне): 7 000,00 грн./судодень, без ПДВ;

- участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду (за кожне): 2 000,00 грн./судодень, без ПДВ;

- складання процесуальних та інших документів: 4 000,00 грн./година, без ПДВ;

- вчинення інших дії щодо надання правової допомоги клієнту в судовому розгляді справи за погодинною тарифною ставкою у розмірі: 4 000,00 грн/година, без ПДВ;

- гонорар успіху.

Отже, вбачається, що у позовній заяві позивач зазначав орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 50 000,00 грн, однак у клопотанні про стягнення витрат на професійну правничу допомогу збільшив такий розмір до 74 960,52 грн, тобто на 49,9 %.

Згідно з ч. 6 ст. 129 ГПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

З цього приводу, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 13.10.2020 у справі № 922/3706/19 в подібних обставинах дійшов до висновку про відмову у стягненні з відповідача суми "гонорару успіху", зважаючи на наступне: «Оскільки сума "гонорару успіху" передбачалась п. 2 Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги, що була укладена 01.11.2019, а попередній розрахунок суми судових витрат позивачем було подано разом з позовною заявою 12.11.2019, в якому сума витрат на правничу допомогу була вказана в розмірі 79 287,00 грн без суми "гонорару успіху", тобто позивач при попередньому визначенні витрат однозначно міг передбачити витрати на "гонорар успіху", а розмір витрат разом "гонораром успіху" істотно перевищує ті, що були заявлені в попередньому розрахунку, колегія суддів Верховного Суду вважає, що у стягненні з відповідача зазначеної суми слід відмовити з підстав недоведеності, що скаржник не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.».

Враховуючи зазначене, з огляду на те, що в орієнтовному розрахунку судових витрат, який містився в позовній заяві ПАТ «СОЛДІ І КО» від 29.01.2024, зазначено їх загальний розмір в сумі 50 000,00 грн, при цьому до переліку складових витрат на професійну правничу допомогу було включено, крім іншого, також й «гонорар успіху», проте без зазначення його розміру (який позивач цілком міг передбачити з огляду на ціну позову).

Тому, у даному випадку відсутні підстави для покладення на відповідача суми, яка перевищує розмір, вказаний у орієнтовному розрахунку судових витрат, тобто більше аніж 50 000 грн 00 коп.

Водночас суд виснує, що є обґрунтованими є доводи представника відповідача про неспівмірність витрат, витрачених на надання послуг із складністю проведеної роботи, з огляду на наступне.

Як вбачається, підтвердженими є витрати позивача на суму 72 960 грн 52 коп. Однак, дана сума, по-перше, перевищує розмір витрат заявлений як орієнтовний (при тому що позивач не довів, що не міг це передбачити при пред`явленні позову), а по-друге, такий розмір витрат є завищеним.

Так, спір у даній справі є майновим, що виник у зв`язку із невиконанням договору поставки. Справа розглядалася у загальному позовному провадженні у зв`язку із ціною позову (1 615 373 грн 00 коп.), однак обсяг доказів, що підлягали опрацюванню є незначним.

Розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат не є складними, адже здійснювалися за період із наступного дня, що вказаний у договорі як останній день оплати, та нараховані на суму основного боргу з врахуванням проплат.

Спір у даній справі є типовим та не потребував дослідження адвокатом надмірно великого обсягу практики зі спірних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зробила висновок, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (п.146).

Суд зауважує, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову.

З огляду на викладене у сукупності, суд виснує, що аргументи представника відповідача про неспівмірність витрат зі складністю справи є такими, що частково доводять факт того, що у даній справі було завищено витрати на правову правничу допомогу.

Надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема, критеріям розумності, враховуючи заперечення представника відповідача, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Зважаючи на викладене у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі та зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 35 000 грн 00 коп із заявлених та підтверджених 72 960 грн 52 коп.

Вказана сума понесених витрат позивачем на професійну (правничу) допомогу його адвоката підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, суд відмовляє у задоволенні заявлених витрат у розмірі 2 000 грн 00 коп (складання правової позиції) із підстав, викладених вище.

При цьому згідно з ст. ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

Однак оскільки позовні вимоги підлягали частковому задоволенню, враховуючи, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у загальному розмірі 1 598 026 грн 07 коп., - суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача 34 653 грн 32 коп. витрат на професійну (правничу) допомогу, що є пропорційним до розміру обґрунтованих позовних вимог.

Відтак у решті витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 40 307 грн 20 коп. суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 202, 221, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ) в особі Філії "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (34400, Рівненська обл. м.Вараш, Код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу: 05425046) на користь Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" (вул. Сирецька, 28/2, м. Київ, 04073, ) 34 653 (тридцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят три) грн 32 коп. витрат на професійну (правничу) допомогу.

3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У решті вимог заяви представника Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі - відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Повне додаткове рішення складено та підписано "16" квітня 2024 року.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич