ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Справа № 915/427/22

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі суддя Давченко Т.М.

за участі секретаря Дюльгер І.М.

представники сторін не з?явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу № 915/427/22

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області,

вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008;

до Фізичної особи-підприємця Шевченка Миколи Олександровича,

АДРЕСА_1 ;

АДРЕСА_2 ;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 12193,40 грн.

встановив:

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі Управління) пред?явлено позов про стягнення з фізичної особи-підприємця Шевченка Миколи Олександровича грошових коштів у загальній сумі 15197,49 грн. ? пені, з посиланням на порушення підприємцем Шевченком зобов?язань за укладеними з позивачем договорами підряду від 02.09.2021 № 02/09/21 (12193,40 грн.), від 23.09.2021 № 23/09/2021/1 (2936,05 грн) та від 23.11.2021 № 23/11/2021/2 (68,04 грн), а саме, зобов?язань щодо своєчасного виконання підрядних робіт, внаслідок чого за періоди прострочень позивачем нараховано пеню у порядку п. 12.3 договорів.

Позивач також просить суд про стягнення з підприємця Шевченка грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2022, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/427/22 та визначено головуючим у справі суддю Давченко Т.М.

За такими вимогами ухвалою суду від 23.03.2023 відкрито провадження в даній справі та вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У подальшому від позивача надійшла заява від 30.03.2023 про зменшення розміру позовних вимог, в якій Управління просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів лише у сумі 12193,40 грн. ? пені за договором підряду від 02.09.2021 № 02/09/21, оскільки підприємцем Шевченком 25.01.2023 сплачено пеню за договорами від 23.09.2021 №23/09/2021/1 та від 23.11.2021 № 23/11/2021/2.

Крім того, від відповідача 14.04.2023 надійшов відзив на позовну заяву, в якому підприємець Шевченко також зазначив про часткове погашення заборгованості, стягнення якої було предметом спору в даній справі. Також відповідач заперечив щодо стягнення пені за договором підряду від 02.09.2021 № 02/09/21.

Ухвалою від 23.05.2024 судом ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 20.07.2023.

Ухвалою від 20.07.2023, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження у справі; підготовче засідання відкладено на 03.10.2023.

Ухвалою від 03.10.2023, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 15.11.2023.

Ухвалою від 15.11.2023, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 24.01.2024. Однак, підготовче засідання 24.01.2024 не відбулося, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення засідання по даній справі, у Миколаївській області тривала повітряна тривога. Наступне підготовче засідання призначено на 27.02.2024.

Ухвалою від 27.02.2024, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.04.2024.Станом на час розгляду справи інших заяв чи клопотань суду не надійшло.

Позивач та відповідач клопотали про розгляд справи без участі їх представників.

Враховуючи наведене та те, що присутність представників сторін у судовому засіданні не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників обох сторін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України, 08.04.2024 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Стислий виклад позицій учасників процесу

Управлінням пред?явлено позов про стягнення з підприємця Шевченка грошових коштів у загальній сумі 15197,49 грн. ? пені, з посиланням на порушення підприємцем Шевченком зобов?язань за укладеними з позивачем договорами підряду від 02.09.2021 № 02/09/21, від 23.09.2021 № 23/09/2021/1 та від 23.11.2021 № 23/11/2021/2, а саме, зобов?язань щодо своєчасного виконання підрядних робіт, внаслідок чого за періоди прострочень позивачем нараховано пеню у порядку п. 12.3 договорів.

Заявою від 30.03.2023 позивач повідомив про зменшення розміру позовних вимог, та просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 12193,40 грн. ? пені за договором підряду від 02.09.2021 02/09/21, оскільки за іншими договорами пеня сплачена відповідачем.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому також зазначив про часткове погашення заборгованості за договорами від 23.09.2021 № 23/09/2021/1 та від 23.11.2021 23/11/2021/2.

Разом із тим, відповідач зазначив, що вважає необґрунтованими та безпідставними вимоги Управління про стягнення пені за договором підряду від 02.09.2021 № 02/09/21 у сумі 12193,40 грн. ? з посиланням на те, що згідно проекту організації будівництва щодо предмету указаного вище договору, загальна кошторисна трудомісткість будівництва становила 3,29267 тис.люд.год., тривалість будівництва, визначена згідно п.п. 4.2.3-4.2.10 ДБН Б А.3.1-22;2013, склала 3 місяці. Проте, при підписанні зазначеного договору викладене враховано не було. Крім того, відповідач не мав можливості розпочати роботи відразу після підписання договору, оскільки Управління лише 22 вересня отримало дозвіл на початок будівництва (тобто, виконання договірних робіт було неможливим 20 днів).Окрім іншого, в процесі виконання будівельних робіт відповідач зіткнувся з тим, що цілий ряд необхідних робіт було не враховано в проекті і договірній ціні. У зв?язку з цим відповідачем з метою покращення предмету закупівлі в межах договірної ціни були додатково виконані роботи ще в обсязі 858,26 люд.год., що потребувало ще 23 дні.

За такого, на думку відповідача, у нього були наявні підстави на виконання договірних робіт як мінімум до 25 грудня.

Позивач надав суду відповідь на відзив, у якому обґрунтував нарахування штрафних санкцій та указав, що відсутність фінансової спроможності відповідача сплатити штрафні санкції не є підставою для звільнення від сплати пені, оскільки господарська діяльність здійснюється на власний ризик підприємця.

Щодо зменшення позовних вимог

Суд вказує, що за приписами ст.162 ГПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Статтею 46 ГПК України визначено процесуальні права та обов`язки сторін.

Так, ч.2 ст.46 ГПК України встановлено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено чи зменшено може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19, від 09.07.2020 у справі № 922/404/19.

Матеріали справи містять платіжні доручення про погашення боргу за договорами від 23.09.2021 № 23/09/2021/1 та від 23.11.2021 № 23/11/2021/2 на загальну суму 3004,09 грн (а.с 121-122).

За таких обставин провадження у справі, підлягає закриттю в частині стягнення 3004,09 грн. позовних вимог, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, тобто, за відсутністю предмету спору.

Таким чином, предметом стягнення є 12193,40 грн. за Договором від 02.09.2021 № 02/09/2021.

Інших документів по суті справи від сторін не надійшло.

У судовому засіданні 08.04.2024, згідно зі ст. 240 ГПК України, підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області (Замовник) та фізичною особою-підприємцем Шевченко Миколою Олександровичем (Підрядник) укладено договір підряду на виконання будівельних робіт від 02.09.2021 № 02/09/2021 (надалі - Договір) .

Згідно п. 1.1. Договору Підрядник бере на себе зобов?язання у межах Договірної ціни (Додаток 2) на свій ризик. власними силами і засобами виконати та здати у строки, обумовлені Договором, роботи по об?єкту: «Капітальний ремонт покрівлі будівлі Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за адресою: вул. Мічуріна, 24а в смт. Криве Озеро Миколаївської області» (код ДК021:20-7) (далі - Роботи) в обсягах, передбачених проектною документацією, з дотриманням чинних будівельних норм і правил, а Замовник - прийняти закінчені Роботи та сплатити їх вартість згідно з умовами Договору.

За п. 2.1. Договору Підрядник повинен здійснити Роботи згідно з розділом 1 Договору, у відповідності до Державних будівельних норм, Закону України «Про охорону праці», вимог і нормативів екологічної безпеки, правил протипожежної безпеки, санітарних норм, правил електробезпеки.

В процесі здійснення Робіт Підрядник забезпечує наявність документів, що засвідчують характеристики та якість матеріалів, конструкцій, устаткування (Акти на закриття прихованих робіт, паспорти, сертифікати тощо).

Відповідно до п. 3.1. Договору строк виконання Робіт у повному обсязі - до 31 жовтня 2021 року. Разом з тим, за додатковою угодою від 29.10.2021 № 1 пункт 3.1 Договору викладено у новій редакції «строк виконання робіт з дати підписання договору до 21.11.2021».

Строком початку виконання Робіт вважається дата підписання Договору (п. 3.2).

Згідно п. 3.3. роботи виконуються згідно з Календарним графіком виконання Робіт, в якому визначаються дати початку та закінчення всіх етапів Робіт (Додаток 1).

Обсяг виконання Робіт визначений Локальним кошторисом.

3.5. Замовник може приймати рішення про уповільнення темпів виконання Робіт. їх зупинення або прискорення з внесенням відповідних змін у Договір.

3.6. Виконання робіт може бути закінчено достроково тільки за згодою Замовника.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що ціна договору визначена відповідно до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», погоджена Сторонами у Договірній ціні (Додаток 2), яка є динамічною та складає 1 219 337,00 грн без ПДВ.

Ціна Договору включає вартість матеріалів, обладнання та устаткування, доставки їх до місця виконання Робіт, вантажно-розвантажувальних робіт, податки, збори та всі інші витрати, що мають бути здійснені у зв?язку з виконанням Договору (п. 4.2).

4.3. Ціна Договору встановлюється в національній валюті України та може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Коригування ціни договору оформлюється шляхом укладання сторонами додаткової угоди до Договору.

За п. 4.4 Договору у разі виникнення необхідності проведення додаткових будівельних робіт, не включених у початковий проект, але які стали необхідними для виконання будівельних робіт на об`єкті, Підрядник зобов`язаний у п`ятиденний строк повідомити про це замовника. Замовник повинен розглянути це питання протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення Підрядника та донести до підрядника відповідне рішення.

Згідно пункту 4.5 Договору № 02/09/2021 за результатами виконання обсягу робіт, передбаченого для виконання окремого етапу, згідно з Календарним графіком виконання Робіт, Сторони складають Довідку про вартість виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 та Акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, які підтверджують, що Підрядник належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, а Замовник їх прийняв, та Сторони не мають взаємних претензій».

Згідно пункту 12.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та за договором.

Пунктом 12.3 Договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язань за договором, з винної Сторони стягується пеня в розмірі 0,1 вартості Договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково штраф у розмірі 7 % цієї суми.

Договір підписано повноважним представником замовника та підрядником.

Після виконання обумовлених робіт 02.12.2021 сторонами Договору підписано Акт приймання виконання будівельних робіт по вказаному договору.

Проте, кінцевим строком виконання робіт згідно Договору є 21.11.2021, а отже даному випадку має місце факт порушення пункту 3.1 Договору № 02/09/2021.

Враховуючи зазначене, Управлінням нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне виконання умов Договору у розмірі 12193,40 грн.

З метою відшкодування пені, Управлінням направлено претензію від 07.12.2021 2 на суму 12193,40 грн, однак, указане направлення 17.01.2022 було повернуто відправнику у зв`язку з закінченням терміну зберігання на пошті.

За твердженнями позивача, не спростованими відповідачем, передбачені договором роботи виконані з порушенням умов договору, що стало підставою для настання відповідальності за таке порушення.

Відповідач вважає необґрунтованими та безпідставними зазначені вимоги Управління. У відповіді Товариства на вказану претензію, останнє посилалось на те, що порушення строків виконання робіт виникло внаслідок необхідності виконання додаткових робіт, а також виконання робіт не передбачених кошторисною документацією, що призвело до збільшення терміну виконання робіт не з вини виконавця. А тому Товариство вважає вимогу Департаменту про сплату штрафних санкцій необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Посилаючись на положення п 12.3 Договору позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача суми штрафних санкцій за прострочення виконання робіт у розмірі 12193,40 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Проаналізувавши умови укладеного між позивачем та відповідачем договору, беручи до уваги зміст правовідносин, які склалися між сторонами, та характер взятих ними зобов`язань, суд дійшов висновку, за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (ч. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

У частині 1 статті 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що пунктом 2.1. договору сторони погодили, що роботи повинні бути виконанні в повному обсязі у строк, не пізніше 21.11.2021.

Проте, як підтверджується матеріалами справи, виконання робіт здійснено відповідачем з порушенням строків встановлених п. 3.1. договору, що підтверджується підписаними обома сторонами актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року форми КБ-2в від 02.12.2021 3.

Отже, не виконавши зобов`язання у строк, встановлений умовами договору, відповідач допустив порушення зобов`язання.

При цьому, посилання відповідача на те, що порушення строків виконання робіт виникло внаслідок необхідності виконання додаткових робіт, а також виконання робіт не передбачених кошторисною документацією, що призвело до збільшення терміну виконання робіт не з вини виконавця вважаються судом необґрунтованими.

Так, за умовами договору у разі виникнення необхідності проведення додаткових будівельних робіт, не включених у початковий проект, але які стали необхідними для виконання будівельних робіт на об`єкті, Підрядник зобов`язаний у п`ятиденний строк повідомити про це замовника. Замовник повинен розглянути це питання протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення Підрядника та донести до підрядника відповідне рішення (п. 4.4 Договору).

Також за п. 3.5. Договору Замовник може приймати рішення про уповільнення темпів виконання Робіт, їх зупинення або прискорення з внесенням відповідних змін у Договір.

Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які документи, оформлення яких передбачено умовами договору, а також підписані сторонами додаткові угоди щодо зупинення або продовження строків виконання робіт.

Відповідно до частини 2 статті 193, частини 1 статті 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Судом встановлено, що у пункті 12.3. договору сторони погодили, що що за порушення строків виконання зобов`язань за договором, з винної Сторони стягується пеня в розмірі 0,1% вартості Договору за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково штраф у розмірі 7 % цієї суми.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відтак, не виконавши зобов`язання у строк, встановлений договором, відповідач допустив порушення зобов`язання, у зв`язку з чим позивач правомірно застосував до відповідача санкції передбачені умовами договору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені на предмет правильності та обґрунтованості, судом встановлено, що такий є обґрунтованим, адже становить 0,1% вартості Договору за 10 днів прострочення.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню у розмірі, визначеному позивачем.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд може спиратись на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А. пункт 29).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат з оплати судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України).

Отже, витрати Управління на оплату позовної заяви судовим збором, згідно платіжного доручення № 1685 від 27.10.2022 у сумі 2481,00 грн (мінімальний розмір), належить відшкодувати за рахунок відповідача.

Суд також вважає необхідним зазначити про те, що розгляд справи відбувається у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні за указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 231 - 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Закрити провадження у справі в частині вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про стягнення з Фізичної особи-підприємця Шевченка Миколи Олександровича боргу в сумі 3004,09 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з урахуванням зменшення позовних вимог задовольнити повністю.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шевченка Миколи Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) 12193,40 грн штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт за договором, а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 2481,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 18.04.2024.

Суддя Т.М. Давченко