ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2024 р. Справа№ 927/910/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 17.04.2024 у справі №927/910/23 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.11.2023, повний текст якого складений 06.12.2023,

у справі № 927/910/23 (суддя Фесюра М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут»

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Крупичпільське»

про стягнення 1 019 976,95 грн.

та за зустрічним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Крупичпільське»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут»

про визнання недійсними окремих пунктів договору

ВСТАНОВИВ:

Первісний позов заявлено про стягнення з відповідача 1 019 976,95 грн., з яких:

- 209 245,59 грн. становить борг за спожитий природний газ за період листопад-грудень 2022 року;

- 7 741,41 грн. становлять інфляційні втрати, нараховані на заявлену до стягнення суму основного боргу, за період з грудня 2022 року по березень 2023 року;

- 2 441,92 грн. становлять 3% річних нараховані на заявлену до стягнення суму основного боргу за період з 13.12.2022 по 03.05.2023;

- 42 428,36 грн. становить пеня нарахована на заявлену до стягнення суму основного боргу, а також суму несвоєчасно оплаченого природного газу, який був поставлений у жовтні 2022 року;

- 751 505,55 грн. штрафу за недовикористаний обсяг природного газу (п.6.2.3. договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-98484-22 від 25.07.2022);

- 1 818,33 грн. штрафу за перевищений обсяг газу (п.6.2.2. договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-98484-22 від 25.07.2022);

- 4 795,79 грн. компенсації вартості послуги доступу до потужності (п.6.2.5. договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-98484-22 від 25.07.2022).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-98484-22 від 25.07.2022.

Відповідач за первісним позовом:

- заперечив проти позовних вимог щодо стягнення штрафу за недовикористаний обсяг природного газу за період жовтень-листопад 2022 року, зазначивши, що: у п.2.4. договору сторони визначили, що обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді (один календарний місяць, п. 4.1. договору) не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу, однак сторони у договорі не визначили, що обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не може бути меншим за підтверджений обсяг; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, проте, визначення штрафу у відсотковому відношенні, як це передбачено законодавством, не є тотожним визначенню штрафу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ; з розрахунку штрафу за недовикористаний обсяг природного газу в жовтні, грудні 2022 року вбачається, що позивач визначив розмір штрафу не з подвійної облікової ставки НБУ, яка визначається у річних відсотках, а у 50 відсотках вартості недовикористаного природного газу. На думку відповідача, в даному разі не можна говорити і про те, що договором фактично передбачено сплату пені, оскільки пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання;

- заперечив проти позовних вимог щодо нарахування штрафу на підставі п. 6.2.5 договору, оскільки договором встановлені лише планові річні і місячні обсяги, обсягів добового споживання сторони не передбачили;

- зазначив, що умовами договору передбачено, що за результатами виявлених порушень складається акт-претензія, в якому зазначаються підстави і розмір збитків, проте відповідачем від позивача не отримано таких актів;

- у первісному позові позивач зазначає про те, що ним було направлено споживачу додаткові угоди, зокрема: додаткову угоду № ДУ1/41АР200-98484-22 від 30.08.2022 до Договору з ціною, починаючи з 01.09.2022 за 1 куб. м. природного газу в розмірі 50,06389120 грн., з ПДВ; додаткову угоду №ДУ-2/41АР200-98484-22 від 29.09.2022 до договору з ціною на природний газ, з 01.10.2022 до 31.10.2022 за 1 куб.м. природного газу в розмірі 45,96389120 грн., з ПДВ, проте позивач за первісним позовом не зазначив, що ним споживачу для підписання було направлено і додаткову угоду №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022, відповідно до якої з 01.11.2022 повна ціна газу складає 36, 16 грн. за м. куб.;

- вказана додаткова угода була ним підписана і направлена ТОВ «Твій Газзбут», проте при розрахунку вартості спожитого у листопаді 2022 року природного газу позивач за первісним позовом не приймає до уваги положення такої додаткової угоди;

- позивач при укладенні додаткових угод про зміну ціни на газ порушувались підпункт 20 Пункту 5 розділу II Постачання природного газу «Споживачу має бути надане належне повідомлення постачальника про намір змінити умови договору постачання природного газу, при цьому споживач має бути повідомлений про його право відмовитись від запропонованих змін; таке повідомлення має бути надане споживачеві не пізніше ніж за 30 днів до запланованого набрання чинності такими змінами»;

- додаткові угоди направлялись без необхідних реквізитів (позивачем не підписані та не містять відбитків його печатки), а після їх підписання відповідачем, позивач не направив відповідачу примірники таких угод з підписами позивача, а відтак такі угоди не є укладеними;

- виставлений позивачем рахунок щодо оплати спожитого у листопаді 2022 року природного газу № 62091824 від 28.11.2022 на кількість поставки природного газу 15 230 куб. м. за ціною 30,136576000 грн. без ПДВ, всього сума до оплати із ПДВ становила 553 307,53 грн., відповідач оплатив.

Зустрічний позов заявлено про визнання недійсними п.п. 6.2.2. та 6.2.3. договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-98484-22 від 25.07.2022.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що стягнення зі споживача штрафів за недовикористання та перевикористання фактичних обсягів споживання природного газу, суперечить положенням чинних нормативно-правових актів, за якими передбачена відповідальність у вигляді відшкодування збитків - пункт 6.2.2. Договору суперечить підпункту 2 пункту 1 розділу VII Правил постачання природного газу, пункт 6.2.3. Договору підпункту 1 пункту 1 розділу VII Правил постачання природного газу, а тому повинні бути визнані недійсними. В якості обґрунтування заявлених вимог позивач за зустрічним позовом посилається також на Висновок науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення окремих норм договору з постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, виконаної на підставі Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу» від 25.07.2023 №126/135-е, виконаний на замовлення останнього науково-правовим експертом Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України.

Відповідач за зустрічним позовом проти його задоволення заперечив, пославшись на те, що:

- позивач за зустрічним позовом намагається ототожнити штрафну санкцію, яка передбачена пунктами 6.2.2., 6.2.3. спірного договору, із збитками, відшкодування яких передбачено підпунктами 1,2 пункту 1 розділу VII Правил постачання природного газу;

- з огляду на положення чинного законодавства щодо обов`язковості умов укладеного між сторонами договору, з урахуванням положень Закону України «Про ринок природного газу», в якому визначені істотні умови договору про постачання природного газу, сторони мали право включити до укладеного між ними договору пункт про накладення штрафної санкції за порушення умов договору;

- висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24.11.2023 у справі № 927/910/23:

- первісний позов задоволено частково, до стягнення з відповідач за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом присуджено заборгованість у сумі 69,79 грн., пеню в сумі 10,80 грн., інфляційні втрати в сумі 2,26 грн., 3 % річних в сумі 0,65 грн. та судовий збір в сумі 1,25 грн., в решті позовних вимог за первісним позовом відмовлено;

- зустрічний позов задоволено, визнано недійсними пункт 6.2.2. та пункт 6.2.3. договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-98484-22 від 25.07.2022.

Задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом суд першої інстанції виходив з того, що спірні пункти договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-98484-22 від 25.07.2022 суперечить положенням чинних нормативно-правових актів, за якими передбачена відповідальність у вигляді відшкодування збитків - пункт 6.2.2. договору суперечить підпункту 2 пункту 1 розділу VII Правил постачання природного газу, пункт 6.2.3. договору - підпункту 1 пункту 1 розділу VII Правил постачання природного газу.

З огляду на задоволення позовних вимог за зустрічним позовом суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог за первісним позовом про стягнення 751 505,55 грн. штрафу за недовикористаний обсяг природного газу (п.6.2.3. договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-98484-22 від 25.07.2022) та 1 818,33 грн. штрафу за перевищений обсяг газу (п.6.2.2. договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-98484-22 від 25.07.2022);

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення 4 795,79 грн. компенсації вартості послуги доступу до потужності (п.6.2.5. договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-98484-22 від 25.07.2022), суд першої інстанції зазначив про те, що:

- у додатку №1 до спірного Договору сторони передбачили лише планові річні та планові місячні обсяги газу (пункти 1.2., 1.3. договору), добового обсягу споживання сторони не погодили;

- позивачем за первісним позовом не доведено та не надано заявок відповідача за первісним позовом на щодобові обсяги (ліміти) природного газу, відсутні докази щодо надання позивачем за первісним позовом заявок про коригування обсягів планового споживання природного газу у газовій добі;

- отже нарахування компенсації вартості послуги доступу до потужності здійснено за відсутності погодженого щодобового споживання у визначеному умовами укладених сторонами договору порядку.

При розгляді позовних вимог про стягнення боргу за спожитий природний газ за період листопад-грудень 2022 року, а також нарахованих на суму вказаного боргу пені, 3 % річних та інфляційних втрат судом першої інстанції було встановлено, що у відповідача за первісним позовом відсутня заборгованість за спожитий у листопаді 2022 року природний газ (209 148,97 грн.), так як останній платіжною інструкцією № ISV99 від 21.12.2022 у повному обсязі оплатив виставлений позивачем за первісним позовом рахунок на оплату №62091490 від 28.11.2022 природного газу обсягом 15300 куб.м. за ціною 36,16 грн, з ПДВ на суму 553 307,53 грн.

Суд першої інстанції зазначив про те, що:

- за твердженням позивача за первісним позовом постачальником було направлено споживачу додаткові угоди, зокрема: додаткову угоду № ДУ1/41АР200-98484-22 від 30.08.2022 до Договору з ціною, починаючи з 01.09.2022 за 1 куб. м. природного газу в розмірі 50,06389120 грн., з ПДВ; додаткову угоду №ДУ-2/41АР200-98484-22 від 29.09.2022 до договору з ціною на природний газ, з 01.10.2022 до 31.10.2022 за 1 куб.м. природного газу в розмірі 45,96389120 грн., з ПДВ;

- відповідач за первісним позовом зазначив про те, що 25.10.2022 він отримав лист на електронну пошту, яким йому було надіслано ще одну додаткову угоду №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022, відповідно до якої з 01.11.2022 повна ціна газу складає 36, 16 грн. за м. куб., була ним підписана і направлена ТОВ «Твій Газзбут»;

- відповідач за первісним позовом вважає, що вказані додаткові угоди укладені не були і єдина погоджена ціна на газ - це ціна, визначена у договорі від 25.07.2022 у розмірі 30,66 грн. за м. куб.;

- відповідно до розділу 9 спірного договору сторони домовились, що укладення даного Договору та обмін документами, пов`язаним з виконанням його умов, може здійснюватися також в електронній формі з використанням систем електронного документообігу. У процесі обміну Е-документами сторони дотримуються положень Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ЗУ «Про електронні довірчі послуги». У випадку укладення даного договору та обміну документами в електронній формі з використанням систем електронного документообігу Сторони зобов`язуються з дати набрання даним договором чинності вжити всіх організаційних заходів для забезпечення обміну е-документами, а також забезпечити наявність КЕП в уповноважених осіб. (п.9.1, п.9.3., п. 9.5. Договору);

- однак, враховуючи, що припинення постачання природного газу відбулося 27.12.2022, задовольняються позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за спожитий у грудні 2022 року природний газ обсягом 1,93 куб.м. за ціною 36,16 грн з ПДВ, в сумі 69,59 грн. та, відповідно, вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат щодо вказаної суми боргу.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.11.2023 у справі № 927/910/23 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» задовольнити повністю.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2023, справу № 927/910/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2024 у Господарського суду Чернігівської області витребувано матеріали справи № 927/910/23, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 927/910/23.

12.01.2024 від Господарського суду Чернігівської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

15.01.2024 від скаржника надійшла заява до апеляційної скарги, в якій скаржник зазначає про те, що ним було допущено описки у прохальній частині апеляційної скарги та просить вважати виправленою прохальну частину апеляційної скарги: «Скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.11.2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 209 175,80 грн., пені у сумі 42 417,56 грн., інфляційних у сумі 7 739,15 грн., 3% в сумі 2 441,27 грн. (з врахуванням задоволених позовних вимог) та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» в цій частині задовольнити повністю, а в решті рішення Господарського суду Чернігівської області від 24 листопада 2023 року залишити без змін.

Крім того, до вищевказаної заяви додані докази сплати судового збору.

Колегія суддів зазначає про те, що у апеляційній скарзі апелянтом наведені доводи щодо незаконності рішення суду першої інстанції і в тих частинах, які, згідно з поданою заявою до апеляційної скарги він не оскаржує, проте, враховуючи, що як зазначено самим апелянтом рішення суду першої інстанції ним оскаржується лише частково, доводи щодо незаконності рішення в тих частинах, які ним не оскаржуються, колегією суддів не наводяться.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги в оскаржуваній частині рішення, апелянт послався на те, що:

- оплату рахунку відповідачем за первісним позовом здійснено лише 21.12.2022, що є порушенням п.4.2. та п.5.5.2. спірного договору, згідно з якими оплата в розмірі 100 % здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки, а остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним;

- оскільки станом на 28.11.2022 оплата за поставлений газ на рахунок апелянта не надійшла, ним 28.11.2022 на електронну пошту було направлено рахунок на оплату природного газу за листопад 2022 року. При чому, так як додаткова угода №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022, відповідно до якої з 01.11.2022 повна ціна газу складає 36, 16 грн. за м. куб. споживачем підписана не була, апелянт 12.12.2022 направив споживачу на підписання Акти приймання-передачі природного газу за листопад місяць 2022 року, в якому ціна вказана згідно додаткової угоди №1, оскільки підписану додаткову угоду №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022 станом на 12.12.2022 відповідач так і не направив на адресу апелянта;

- в свою чергу отримавши вказані акти споживач їх не підписує, натомість підписує додаткову угоду №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022, яка вже 15 днів знаходиться у нього, і наступним днем, 13.12.2022, відправляє її на адресу апелянта;

- дані обставини залишись поза увагою суду, а неналежне дослідження доказів призвело до прийняття необґрунтованого рішенням по справі;

- спірним договором не передбачено будь-яких відкладальних умов, які б надавали право відповідачу відтермінувати оплату за спожитий природний газ, а додаткова угода вступає в силу лише після її підписання обома сторонами;

- оскільки додаткова угода №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022 стороною апелянта не була підписана, а споживач підписав її з порушенням строків, , розрахунок ціни за листопад 2022 року був проведений по ціні додаткової угоди №1 умовами якої змінено ціну за куб.м. газу з 01.09.2022;

- судом першої інстанції було неналежно досліджено та надано правову оцінку положенням спірного договору про порядок документообігу між сторонами;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що розрахунок оплати за використаний природний газ повинен проводитись по ціні договору без врахування змін по додатковим угодам, оскільки додаткові угоди про зміну ціни були підписані сторонами, скріплені печатками, а тому вони вважаються такими, що вступили в силу;

- відповідачем по справі були вчинені юридично значимі дії, а саме проведена оплата за спожитий природний газ, що в своїй сукупності підтверджує факт визнання підписаних додаткових угод та об`ємів отриманого природного газу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.11.2023 у справі № 927/910/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 27.02.2024 о 10:45 год.

29.01.2024 до суду від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач за первісним позовом , з посиланням на те, що:

- саме різниця у цінах, заявлених позивачем у додатковій угоді №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022 та направленому пізніше акті приймання-передачі за листопад 2022 року є причиною безпідставного нарахування боргу відповідачу;

- позивач зазначає, що відповідач підписав додаткову угоду №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022 лише 12.12.2022 у день направлення акта приймання-передачі, пов`язуючи ці дві події чим намагається продемонструвати умисність дій відповідача з уникнення оплати газу за ціною, встановленою Актом приймання-передачі від 30.11.2022, проте вказану додаткову угоду було підписано 08.12.2022, що підтверджується штампом вихідної кореспонденції на супровідному листі до підписаної угоди;

- додаткова угода №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022 надійшла від позивача лише 25.11.2022 (тобто на день розрахунку, зазначеного позивачем, фактично не було визначено ціни, за якою мала б бути проведена оплата за листопад), з пропущенням строків повідомлення, встановлених законодавством, і була підписана відповідачем уже 08.12.2022. Відповідач вважає такий строк розумним строком, необхідним для погодження дій підприємства;

- враховуючи день направлення позивачем змін до спірного договору (25.11.2022) і день підписання цих змін відповідачем (08.12.2022) посилання позивача на необхідність розрахунку ціни за листопад місяць без врахування таких змін є безпідставними;

- з метою підтвердження моменту отримання додаткової угоди №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022 відповідач додає до цього відзиву скріншот зі скриньки електронної пошти і просить прийняти цей доказ, зважаючи на його важливість у спростуванні доводів апеляційної скарги щодо пропуску строків підписання додаткової угоди. Долучений документ не суперечить позиції відповідача, яка висловлювалась протягом усього періоду розгляду справи в суді першої інстанції, і не створює нових обставин справи, які не були вивчені у попередній інстанції та підлягали б додатковому вивченню на стадії апеляції;

- долучений доказ існував на момент розгляду справи у суді першої інстанції і не був наданий суду лише з технічних причин, а обставини, що ним підтверджуються були неодноразово згадані відповідачем і оцінені судом, отже його подання не суперечить ст. 269 ГПК України;

- слід зауважити на тому, що сам позивач сам був ініціатором укладення додаткової угоди №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022, якою ціну на газ було знижено, а пропозиція щодо укладення спірної додаткової угоди була зроблена постачальником за обставин зниження цін на ринку природного газу;

- направлення самим позивачем рахунку за спожитий в листопаді газ, з врахуванням ціни, вказаної в додатковій угоді №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022, підтверджує визнання ним цієї угоди та свідчить про вчинення дій, спрямованих на її виконання;

- вказане свідчить про те, що додаткова угода №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022 була укладена;

- при застосуванні позиції позивача, за якої додаткові угоди є укладеними лише після їх підписання обома сторонами, такий підхід мав би бути рівноцінно застосований до усіх додаткових угод до спірного договору, а отже, враховуючи що позивачем жодної з трьох додаткових угод із підписами обох сторін відповідачеві не направлялось, то єдиною ціною, за якою було б можливо порахувати вартість газу, поставленого у спірний період - є ціна, вказана в договорі, встановлена на рівні 30,66 грн/куб. м.

просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

До відзиву на апеляційну скаргу відповідачем за первісним позовом доданий додатковий доказ, а саме скріншот з електронної скриньки, яким підтверджується день отримання додаткової угоди №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022, а у відзиві останній просить задовольнити клопотання про долучення доказу до матеріалів справи.

27.02.2024 до суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення судового засідання, в якому апелянт просить апеляційний суд розгляд справи відкласти до розгляду справи № 904/1553/23 Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Станом на 27.02.2024 судді Яковлєв М.Л. та Шаптала Є.Ю. перебували на лікарняному, у зв`язку з чим розгляд справи не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 розгляд апеляційної скарги призначено на 17.04.2024 на 14:30 год.

10.04.2024 до суду від апелянта надійшли додаткові письмові пояснення.

Щодо клопотання апелянта про відкладення розгляду справи до розгляду справи № 904/1553/23 Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів зазначає про таке.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що справу № 904/1553/23 передали на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від висновку щодо застосування п.1 розд.VIІ Правил постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, який регулює право на стягнення збитків із споживача, зокрема щодо обов`язку постачальника (позивача) доводити наявність збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, встановленому ГПК, аби реалізувати право останнього на стягнення збитків із споживача.

З матеріалів справи слідує, що предметом розгляду у цій справі не є вимоги про стягнення збитків нарахований на підставі п.1 розд.VIІ Правил постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, а відтак правові підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні.

Щодо наданого відповідачем за первісним позовом додаткового доказу, а саме скріншоту з електронної скриньки, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частин 4, 8 ст. 80 ГПК України, яка визначає загальний порядок подання доказів, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи» і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою) (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14).

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства, зокрема є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, зобов`язаний забезпечувати дотримання принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом задля прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, яке буде відповідати завданням господарського судочинства.

У рішенні від 03.01.2018 «Віктор Назаренко проти України» (Заява №18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі "

«Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява №30428/96, пункти 17, 18, від 06 лютого 2001 року)

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

З огляду на те, що змістом апеляційної скарги апелянт фактично підтверджує те, що він направляв відповідачу за первісним позовом для підписання додаткову угоду №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022 (вказане слідує з наступних доводів апеляційної скарги «…оскільки підписану ДУ№3 станом на 12.12.2022 Відповідач так і не направив на адресу Апелянта. Отримавши вказані Акти СТОВ «КРУПИЧПІЛЬСЬКЕ» їх не підписує, натомість підписує ДУ№3, яка вже 15 днів знаходиться у нього, і наступним днем, 13.12.2022, відправляє її на адресу ТОВ «ТВІЙ ГАЗЗБУТ».»), колегія суддів дійшла до висновку про задоволення клопотання про долучення доказу до матеріалів справи та прийняття до розгляду скріншоту з електронної скриньки, яким підтверджується день отримання додаткової угоди №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022.

Станом на 17.04.2024 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представник позивача за первісним позовом апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник відповідача за первісним позовом проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні або скасуванню, з наступних підстав.

25.07.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» (постачальник) та Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Крупичпільське» уклали договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-98484-22 (далі Договір), у якому погодили, що:

-постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2022 році природний газ (далі - газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором. Річний плановий обсяг постачання газу - до 50000 куб. м. Планові обсяги постачання газу по місяцях визначено в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього Договору: жовтень 2022 року - 15000 куб. м; листопад 2022 року - 35000 куб. м. (п.п. 1.1-1.3);

- за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до ЗУ «Про електронні довірчі послуги», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу (п.п. 2.5.1.- 2.5.3.);

- ціна одного кубічного метру природного газу без урахування податку на додану вартість становить 25,41666667 грн, крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 25,55324287 грн. Податок на додану вартість становить 5,11084853 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 30,66389120 грн. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору (п.п. 3.2-3.3);

- розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць (п. 4.1);

- оплата газу за Договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100% здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки; остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється до 10 числа місяця, наступного за звітним (п. 4.2);

- Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Споживач включений до реєстру Споживачів ТОВ «Твій Газзбут» в інформаційній платформі Оператора ГТС до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 10.1);

- припинення чи розірвання договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору або за рішенням суду на вимогу однієї з сторін на підставі та в порядку, встановлених чинним законодавством України та Договором (п. 10.2);

- усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками (за наявності) (п. 10.3).

Звертаючись до суду з первісним позовом постачальник просить стягнути з споживача 1 019 976,95 грн., з яких:

- 209 245,59 грн. становить борг за спожитий природний газ за період листопад-грудень 2022 року;

- 7 741,41 грн. становлять інфляційні втрати нараховані на заявлену до стягнення суму основного боргу за період з грудня 2022 року по березень 2023 року;

- 2 441,92 грн. становлять 3% річних нараховані на заявлену до стягнення суму основного боргу за період з 13.12.2022 по 03.05.2023;

- 42 428,36 грн. становить пеня нарахована на заявлену до стягнення суму основного боргу, а також суму несвоєчасно оплаченого природного газу, який був поставлений у жовтні 2022 року;

- 751 505,55 грн. штрафу за недовикористаний обсяг природного газу (п.6.2.3. Договору);

- 1 818,33 грн. штрафу за перевищений обсяг газу (п.6.2.2. Договору);

- 4 795,79 грн. компенсації вартості послуги доступу до потужності (п.6.2.5. Договору).

Звертаючись до суду з зустрічним позовом споживач просить визнати недійсними п.п. 6.2.2. та 6.2.3. Договору.

Детальні доводи сторін щодо первісного та зустрічного позовів наведені вище.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24.11.2023 у справі № 927/910/23:

- первісний позов задоволено частково, до стягнення з відповідач за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом присуджено заборгованість у сумі 69,79 грн., пеню в сумі 10,80 грн., інфляційні втрати в сумі 2,26 грн., 3 % річних в сумі 0,65 грн. та судовий збір в сумі 1,25 грн., в решті позовних вимог за первісним позовом відмовлено;

- зустрічний позов задоволено, визнано недійсними пункт 6.2.2. та пункт 6.2.3. договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-98484-22 від 25.07.2022.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, у цій справі рішення суду першої інстанції постачальник оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 209 175,80 грн., пені у сумі 42 417,56 грн., інфляційних у сумі 7 739,15 грн., 3% в сумі 2 441,27 грн. (з врахуванням задоволених позовних вимог), а відтак, враховуючи, що рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом про стягнення 751 505,55 грн. штрафу за недовикористаний обсяг природного газу (п.6.2.3. Договору), 1 818,33 грн. штрафу за перевищений обсяг газу (п.6.2.2. Договору), 4 795,79 грн. компенсації вартості послуги доступу до потужності (п.6.2.5. Договору), а також в частині задоволення вимог за зустрічним позовом апелянтом не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, в цих частинах рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом про стягнення 751 505,55 грн. штрафу за недовикористаний обсяг природного газу (п.6.2.3. Договору), 1 818,33 грн. штрафу за перевищений обсяг газу (п.6.2.2. Договору), 4 795,79 грн. компенсації вартості послуги доступу до потужності (п.6.2.5. Договору), а також в частині задоволення вимог за зустрічним позовом.

Отже, при апеляційному перегляді колегією суддів розглядаються вимоги про стягнення:

- 209 245,59 грн. боргу за спожитий природний газ за період листопад-грудень 2022 року;

- 7 741,41 грн. інфляційних втрати нарахованих на заявлену до стягнення суму основного боргу за період з грудня 2022 року по березень 2023 року;

- 2 441,92 грн. 3% річних нарахованих на заявлену до стягнення суму основного боргу за період з 13.12.2022 по 03.05.2023;

- 42 428,36 грн. пені нарахованої на заявлену до стягнення суму основного боргу, а також суму несвоєчасно оплаченого природного газу, який був поставлений у жовтні 2022 року;

Частиною 1 ст. 75 ГПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

Враховуючи те, що між сторонами відсутні суперечності щодо обсягів природного газу, поставленого у спірні періоди, обсяги поставленого у листопаді та грудні 2022 року природного газу колегією суддів визнаються такими, що не підлягають доведенню.

З матеріалів справи слідує, що постачальник при розрахунку позовних вимог виходить з того, що вартість поставленого у листопаді та грудні 2022 року газу має визначатися з урахуванням положень додаткової угоди № ДУ-1/41АР200-98484-22 від 30.08.2022 до Договору в якій визначено ціну на газ, починаючи з 01.09.2022 - 50,06389120 грн., з ПДВ.

Згідно з розрахунком постачальника вартість спожитого у листопаді 2022 року газу становить 762 456,54 грн.

Постачальник зазначає, що між сторонами було укладено ще одну додаткову угоду №ДУ- 2/41АР200-98484-22 від 30.09.2022, проте вона встановлювала ціну газу з 01.10.2022 по 31.10.2022.

В свою чергу споживач, з урахування викладених у відзиві на апеляційну скаргу доводів, вважає, що вартість поставленого у листопаді та грудні 2022 року газу має визначатися з урахуванням положень додаткової угоди №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022, відповідно до якої з 01.11.2022 повна ціна газу складає 36,16 грн. за м. куб..

Згідно з розрахунком споживача вартість спожитого у листопаді 2022 року газу становить 553 307,53 грн.

Колегія суддів зазначає про те, що з матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується, що в рахунок оплати спожитого у листопаді 2022 року газу споживачем постачальнику перераховано 553 307,53 грн. (платіжна інструкція № ISV99 ВІД 21.12.2022).

З огляду на вказане споживач стверджує про відсутність у нього заборгованості за спожитий у листопаді 2022 року газ.

Отже, для вирішення спору сторін слід встановити за якою саме ціною мав постачатися у листопаді 2022 року газ.

З матеріалів справи слідує, що:

- 25.11.2022 споживач отримав лист на електронну пошту, яким було надіслано відповідачу для підписання проекти додаткової угоди №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022, які постачальник спросив роздрукувати у двох примірниках, підписати та направити постачальнику;

- споживач вказану угоду підписав, скріпив печатками та з супровідним листом № 8 від 08.12.2022 направив постачальнику 13.12.2022, проте підписаної з боку споживача додаткової угоди не отримав.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами 1, 2 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України:

- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони;

- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

- правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 10.3 Договору усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками (за наявності).

Слід окремо зауважити і на тому, що у п. 9.1 Договору сторони домовились, що обмін документами, пов`язаними з виконанням його умов, може здійснюватися також в електронній формі з використанням систем електронного документообігу .

З матеріалів справи слідує, що хоча додаткова угода №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022 не була постачальником підписана, проте він не заперечує проти факту її направлення споживачу для підписання.

За змістом положень ЦК України:

- пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 ЦК України);

- пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена (ч. 3 ст. 641 ЦК України);

- якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу (ч. 2 ст. 644 ЦК України);

- якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що отримавши від постачальника 25.11.2022 лист на електронну пошту, яким було надіслано відповідачу для підписання проекти додаткової угоди №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022, яка у розуміння положень ЦК України є пропозицією, споживач вказану угоду підписав, скріпив печатками та з супровідним листом № 8 від 08.12.2022 направив постачальнику 13.12.2022.

Колегія суддів вважає, що оскільки пропозиція постачальника щодо укладення додаткової угоди №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022 не містила визначення строку для відповіді, відповідь на вказану пропозицію 08.12.2022 може вважатися такою що направлена протягом нормально необхідного строку для цього часу. При цьому слід врахувати і те, що вказані подїї відбувались у період постійних відключень електроенергії (планових та аварійних), що безумовно не могло не вплинути на час прийняття такої пропозиції.

Слід окремо зауважити і на тому, що виставленням рахунку на оплату № 62091490 від 28.11.2022 на суму 553 307,53 грн., який хоча і не містить підписів та печаток постачальника, проте останній не заперечує проти факту її направлення споживачу, постачальник фактично вчинив дії, які підтвердили його бажання укласти додаткову угоду №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вартість поставленого у листопаді 2022 року природного газу слід визначати виходячи з ціни визначеної у додатковій угоді №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022 та рахунку на оплату № 62091490 від 28.11.2022, а відтак вартість вказаного газу становить 553 307,53 грн..

Отже, у відповідача відсутня заборгованість за спожитий у листопаді 2022 року природний газ (209 148,97 грн.), так як останній платіжною інструкцією № ISV99 від 21.12.2022 у повному обсязі оплатив виставлений позивачем за первісним позовом рахунок на оплату №62091490 від 28.11.2022 природного газу обсягом 15300 куб.м. за ціною 36,16 грн, з ПДВ на суму 553 307,53 грн..

Слід окремо зауважити і на наступному.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово посилався на принцип римського права venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), який базується ще на римській максимі «ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці». По суті згаданий принцип римського права є вираженням equitable estoppel однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище (постанови Верховного Суду у справах № 910/19179/17, № 914/2622/16, № 914/3593/15, № 237/142/16-ц, № 911/205/18).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (див. постанову Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі N 450/2286/16-ц, постанову Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі №754/13893/19).

Очевидно, що дії постачальника, який направив пропозицію щодо зміни ціни природного газу, про що направив для підписання додаткову угоду №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022, а згодом виставив рахунок на оплату за визначеною у вказані додатковій угоді ціною, проте в подальшому не повідомивши про відкликання такої пропозиції та отримавши кошти від споживача, визначає варість газу за іншою (більшою) ціною, суперечать його попередній поведінці (направлення для підписання додаткової угоди №ДУ-3/41АР200- 98484-22 від 31.10.2022, виставлення рахунку на оплату), є недобросовісними та спрямовані не на захист порушених прав постачальника, а на безпідставне стягнення з споживача грошових коштів.

Отже підстави для стягнення з споживача коштів в рахунок оплати поставленого у листопаді 2022 року газу відсутні.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з споживача основного боргу в сумі 209 148,97 грн. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вказаних позовних вимог залишається без змін.

Так як позовні вимоги про стягнення 3 % річних, пені та інфляційних втрат, які нараховані на вказану суму основного боргу не сформульовані як самостійні, не містять окремого обґрунтування і доказів, а є правовим наслідком задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу, то, за відсутності підстав для такого, не можуть бути задоволені. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вказаних позовних вимог залишається без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вірно встановлено судом інстанції, враховуючи, що припинення постачання природного газу відбулося 27.12.2022, задовольняються позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за спожитий у грудні 2022 року природний газ обсягом 1,93 куб.м. за ціною 36,16 грн з ПДВ, в сумі 69,59 грн. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення вказаних позовних вимог залишається без змін.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

У відповідності до умов п. 6.2.1 Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної обліковою ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

За змістом п.4.2. Договору, остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником природний газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітнім.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати отриманого за Договору у грудні 2022 року природного газу на суму 69,59 грн., позивач має право на стягнення нарахованих за прострочення виконання обов`язку по її оплаті, пені у заявленій до стягнення сумах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за уточненим розрахунком суду в сумі 10,80, грн., 0,65 грн. та 2,26 грн. відповідно. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду Чернігівської області від 24.11.2023 у справі № 927/910/23 у оскаржуваній частині, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.11.2023 у справі № 927/910/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 24.11.2023 у справі № 927/910/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 927/910/23 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 17.04.2024.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала