ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2024 р.м. ХарківСправа № 922/433/24

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатої В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "ГЕНЕТИКА І СЕЛЕКЦІЯ" (08400, Київська обл., місто Переяслав-Хмельницький(п), вул. Нокиївське шосе, буд. 1-В, кв. 1)
до Державного підприємства Дослідне господарство ГОНТАРІВКА Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (62570, Харківська обл., Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, буд. 102)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Генетика і селекція" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства Дослідне господарство ГОНТАРІВКА Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України, в якому просить:

- Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ГОНТАРІВКА ІНСТИТУТУ ТВАРИННИЦТВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ (62570, Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 102, ) на користь приватного підприємства Генетика і селекція (08401, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Новокиївське шосе, 1-В, квартира 1, ) суму у розмірі 102 669, 61 грн., що складається з основного боргу 67058,40 грн., 3% річних - 5 367,82 грн., інфляційних втрат - 30 243,39 грн.

- Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ГОНТАРІВКА ІНСТИТУТУ ТВАРИННИЦТВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ (62570, Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 102, ) на користь приватного підприємства Генетика і селекція (08401, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Новокиївське шосе, 1-В, квартира 1, ) судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Позов обґрунтований невиконанням відповідачем зобов`язань з оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/433/24. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.02.2024 в електронному вигляді була доставлена до Електронного кабінету відповідача 19.02.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Однак, відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на позов не надав.

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між приватним підприємством «Генетика і селекція» (Постачальник) та Державним підприємством Дослідне господарство ГОНТАРІВКА Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (Покупець), укладено договір поставки № 4/17 від 24.01.2017, за умовами якого Постачальник зобов`язувався передавати (поставляти) у власність Покупця генетичну продукцію - сперму, а також інструменти та матеріали, необхідні для штучного осіменіння, (надалі - Продукція), а Покупець зобов`язувався приймати та оплачувати цю Продукцію.

Як вказує позивач, після закінчення строку дії вищевказаного Договору, сторони продовжили подальшу співпрацю.

Так, на підставі видаткової накладної № 881 від 01.12.2021 приватним підприємством «Генетика і селекція» було поставлено, а Державним підприємством Дослідне господарство ГОНТАРІВКА Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України отримано товар на суму 97 058, 40 грн.

Поставка, перевезення та отримання відповідачем товару також підтверджується товарно-транспортною накладною № Р881 від 01.12.2021р.

Згідно з вимог законодавства України приватним підприємством «Генетика і селекція» було належним чином оформлено та зареєстровано податкову накладну на вищевказану поставку товару за № 19 від 01.12.2021р. Також вищевказана поставка товару підтверджується актами звірки взаємних розрахунків підписаними сторонами за періоди: 01.12.2021р-21.12.2022р.; 1 квартал 2023р. (підтверджує наявність заборгованості у відповідача перед позивачем у розмірі 67058,40 грн. на початок та закінчення кварталу).

Так, позивач вказує, що відповідач здійснив лише часткову оплату поставленого товару за видатковою накладною № 881 від 01.12.2021, що підтверджується платіжною інструкцією № 5811 від 21.12.2022 на суму 30 000, 00 грн., внаслідок чого за відповідачем рахується непогашена заборгованість у розмірі 67058,40 грн.

Крім того, позивачем на суму заборгованості нараховано 3% річних у розмірі 5 367,82 грн. та інфляційні втрати у розмірі 30 243,39 грн.

Обставини щодо стягнення суми основного боргу та вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення Приватного підприємства "Генетика і селекція" до суду із відповідним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

В даному випадку, цивільні права та обов`язки сторін виникли в порядку ч. 1 ст. 11 ЦК України та ч.1 ст. 181 ГК України з дій юридичних осіб, які в силу загальних правил і змісту цивільного законодавства породжують взаємні права та обов`язки.

Вказана домовленість відповідає вимогам ч. 2 ст. 205 ЦК України, згідно з якими правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Підтвердженням такого волевиявлення є поставка позивачем товару, прийняття товару відповідачем та його часткова оплата.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та 525, 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. При цьому, строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною 1 статті 692 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи наведені положення цивільного законодавства, суд зазначає, що строк виконання грошового зобов`язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу та поставки, які склалися між сторонами у даному випадку, встановлений спеціальною нормою статті 692 ЦК України, а факт отримання товару є самостійною підставою для виникнення у покупця обов`язку негайно здійснити розрахунки, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.

Як встановлено судом, позивачем було поставлено, а відповідачем отримано товар на суму 97 058, 40 грн., що підтверджується видатковою накладної № 881 від 01.12.2021.

Судом також встановлено, що відповідачем було здійснено лише часткову оплату товару на суму 30 000,00 грн., у зв`язку з чим заборгованість відповідача за отриманий товар складає 67058,40 грн.

В той же час, відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву, доказів погашення заборгованості не надав та суму заборгованості не спростував.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з оплати товару за видатковою накладною № 881 від 01.12.2021.

За таких обставин, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 67058,40 грн. належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5 367,82грн. за період 02.12.2021 - 12.02.2024 та інфляційних втрат у розмірі 30 243,39 грн., суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Відтак, у даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність згідно статті 625 ЦК України, у вигляді сплати процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

Перевіривши наведені позивачем розрахунки, суд зазначає, що вони не суперечать вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними. Відповідно, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5 367,82грн. та інфляційних втрат у розмірі 30 243,39 грн.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем та визнаються судом такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства Дослідне господарство ГОНТАРІВКА Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (62570, Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 102, ) на користь Приватного підприємства Генетика і селекція (08401, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Новокиївське шосе, 1-В, квартира 1, ) суму основного боргу у розмірі 67058,40 грн., 3% річних у розмірі 5 367,82 грн., інфляційні втрати у розмірі 30 243,39 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Приватне підприємство Генетика і селекція (08401, Київська обл., м. Переяслав-Хмельницький, вул. Новокиївське шосе, 1-В, квартира 1, ).

Відповідач: Державне підприємство Дослідне господарство ГОНТАРІВКА Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (62570, Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 102, ).

Повне рішення складено "19" квітня 2024 р.

Суддя В.В. Усата

справа № 922/433/24