ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2024 р. Справа №926/4693/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Плотніцького Б.Д.

суддів Кравчук Н.М.,

Матущака О.І.

за участю секретаря судового засідання Процевич Р.Б.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 02.02.2024 про зупинення провадження у справі (повний текст ухвали підписано 05.02.2024, суддя Байталюк В.Д.)

у справі №926/4693/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України

до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз

про стягнення грошових коштів в сумі 6 083 234,28 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Горбач А. М.

від відповідача: Миронов С. І.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України звернулося з позовом до акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз у змісті якого просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у загальній сумі 6083234,28 грн, з яких: 4461167,72 грн основна заборгованість, 123701,42 грн три відсотки річних, 1100098,09 грн пеня, 398267,05 грн інфляційні втрати.

30.01.2024 відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у справі № 910/379/24, яка розглядається Господарським судом м. Києва.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02.02.2024 задоволено клопотання відповідача. Провадження у справі зупинено до набрання законної сили судового рішення у справі №910/379/24, яка розглядається Господарським судом м. Києва.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТОВ Оператор газотранспортної системи України звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, яка надійшла до суду 15.02.2024.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу про зупинення провадження у справі, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скаржник звертає увагу на те, що обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі є неможливість подальшого розгляду до вирішення іншої справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечив проти доводів апелянта, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представники сторін в судовому засіданні навели доводи, аналогічні викладеним у апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Висновки до яких прийшов суд першої інстанції.

Предметом позову по справі № 910/379/24 є визнання недійсним договору, на підставі якого позивач заявляє вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості, пені, інфляційних та річних по даній справі. При цьому, нарахування пред`явлених позивачем до стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, яке є предметом спору по справі № 926/4693/23, проведено позивачем саме за порушення порядку здійснення розрахунків, встановленого зазначеним вище договором транспортування природного газу від 04.02.2020 № 200200121.

Враховуючи вимоги частини першої статті 216 Цивільного кодексу України, у разі задоволення позову про визнання недійсним договору транспортування природного газу від 04.02.2020 № 200200121, будуть відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача основної заборгованості, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які є предметом розгляду у даній справі.

Таким чином, вирішення справи № 926/4693/23 неможливе до остаточного вирішення справи № 910/379/24, що перебуває в провадженні Господарського суду міста Києва, оскільки від змісту ухваленого рішення буде залежати вирішення даної справи, а результати розгляду справи № 910/379/24, що розглядається Господарським судом міста Києва, безпосередньо вплинуть на результати розгляду цієї справи.

Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали господарський суд керувався положеннями пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте мають значення для розгляду справи, провадження у якій зупиняється.

За змістом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

У разі застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, згідно з вимогами статті 234 ГПК України, у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи (аналогічний висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 917/349/20, від 14.12.2022 у справі № 906/750/21).

Зупиняючи провадження у справі № 926/4693/23, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що договір, на підставі якого заявлено позов про стягнення, оскаржується у судовому порядку у справі № 910/379/24.

Проте, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що наявність вторинної справи про визнання недійсним пункту Договору не є беззаперечною підставою для зупинення провадження у справі № 926/4693/23.

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, не встановив, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, та чому зібрані у справі № 926/4693/23 докази не дають можливості самостійно встановити та оцінити обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції також не врахував приписів статті 204 ЦК України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Закріплена у статті 204 ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (аналогічний правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.10.2021 у справі № 922/3666/20, від 14.12.2022 у справі № 906/750/21).

Апеляційний суд зазначає, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі. Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Крім того, відповідно до положень статті 2 ГПК України на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 27.06.2000 у справі Фридлендер проти Франції, рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі Красношапка проти України).

Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, оскільки не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/379/24, так і щодо того, що зібрані у цій справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За таких обставин суд апеляційної інстанцій вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 926/4693/23 та неправильно застосував положення пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Оператор газотранспортної системи України задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 02.02.2024 у справі №926/4693/23 скасувати, а справу передати до Господарського суду Чернівецької області для продовження розгляду.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.04.2024.

Головуючий суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Матущак О.І.