ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2024 р. м. Житомир Справа № 906/238/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Зоренка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Онопрієнко О.П., адвокат, ордер серії АІ №1555082 від 21.02.2024

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю"Домобудівельна компанія"Фундамент"

про стягнення 269 568,00 грн

Процесуальні дії по справі.

Господарський суд Житомирської області відповідно до ухвали від 18.03.2024 розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" про стягнення 269 568, 00грн за правилами спрощеного позовного провадження, перше підготовче засідання призначено на 18.04.2024 о 10:00.

Господарський суд ухвалою від 20.03.2024 ухвалив провести судове засідання з розгляду справи по суті на 18.04.2024 о 10:00 за участю уповноваженого представника ТОВ "УБМ-Груп" Олександра Онопрієнка в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

08.04.2024 до суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу ухвали суду від 18.03.2024 про відкриття провадження у справі з відміткою про отримання 30.03.2024, про що свідчить підпис в розписці про одержання.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за наявними матеріалами, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про дату, час і місце судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) господарського судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про дату, час і місце судового засідання, але й основних засад (принципів) господарського судочинства.

Розгляд справи є можливим лише у разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення учасників справи та інших осіб про дату, час і місце судового засідання. Право бути належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання справи не може бути формальним, оскільки протилежне не відповідає ідеї справедливого судового розгляду, яка включає основоположне право на змагальність провадження (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №918/1478/14, від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).

Суд констатує, що ухвалу про відкриття провадження у справі від 18.03.2024 відповідачу надіслано на адресу, вказану в ЄДР та яка і визначена у позовній заяві, отримано останнім.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

На підставі ч. 4 ст. 11 Кодексу суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі "Осіпов проти України", де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 18.04.2024 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" про стягнення 269 568, 00 грн (тут і надалі за текстом - Товариство, Компанія).

В обґрунтування підстав поданого позову Товариство посилається на те, що згідно умов укладеного Договору №26/21 від 01.10.2021 надав Компанії послуги по виконанню будівельно-монтажних робіт баштовим краном КБ-674 інвентарний №38.

У позові Товариство доводить, що за умовами укладеного Договору №26/21 від 01.10.2021 Компанія зобов`язана щомісячно забезпечувати баштовий кран роботою в кількості 312 машино-годин (26 календарних днів по 12 машино-годин за день) або оплатити простій баштового крану в сумі 224 640, 00 грн (320 машино-годин х 720 грн).

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Справу розглянуто за наявними в ній матеріалами за правилами ст. 165 та 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.10.2021 між Товариствам з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" (як замовник, Компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (як виконавець, Товариство) був укладений Договір №26/21 (тут і надалі за текстом - Договір №26/21), відповідно до якого предметом даного Договору є надання Виконавцем послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт (далі - Послуги) на будівельному об`єкті: "Будівництво житлових будинків з прибудованими нежитловими приміщеннями та дитячим дошкільним закладом за адресою: пров. Милославський, 37,39,41,43,45,47,49 та пров. Милославський, 34а, 40а, 42а, 44а, 46а, 50а, 52а, 54а, 56а, 46, 48, 50, 52, 54, 56 у Деснянському районі м. Києва, житловий будинок №3 (ІІІ черга)" (далі - Будівельний об`єкт).

За умовами п. 1.2. Договору №26/21 сторони погодили, що виконавець надає послуги на будівельному об`єкті баштовим(и) краном(ами) модифікації КБ-674 (далі - БК) в кількості визначеній в Проекті виконання робіт (далі - ПВР), а замовник організовує надання послуг БК на будівельному об`єкті та проводить своєчасну оплату наданих виконавцем послуг.

Обов`язки замовника та виконавця сторонами визначено у розділах 2-3 Договору №26/21.

Загальна вартість послуг за цим договором складається з сумарної вартості наданих послуг, зазначених в Первинних документах (п. 4.1. Договору №26/21).

Оплата послуг виконавця провадиться по цінах зазначених у наведеній таблиці (п. 4.2. Договору №26/21.

У п. 5.1. Договору №26/21 сторони домовилися про те, що виконавець щомісячно, протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання представником замовника рапорту про роботу БК за звітний місяць, передає замовнику первинні документи разом з рапортом, оформлені по договірних цінах згідно розділу 4 даного Договору.

Замовник щомісячно до 10 числа проводить оплату наданих послуг за попередній місяць. Оплата наданих послуг проводиться на підставі первинних документів. При несплаті послуг до 10 числа виконавець має право в односторонньому порядку, зупинити роботу БК до повного розрахунку за надані послуги, а в майбутньому надавати послуги на умовах повної або часткової передоплати (п. 5.4. Договору №26/21).

Відповідальність сторін сторони визначили у розділі 6 Договору №26/21.

Строк дії Договору №26/21, сторони визначили у п. 7.2. вказаного Договору, з дати укладення і діє протягом одного року з дати його укладення.

14.12.2021 сторони уклали Додаткову угоду №1 до договору №26/21 в якій внесли зміни до п. 4.2. Договору в частині оплати послуг виконавця, зокрема, оплата послуг виконавця проводиться по цінах зазначених нижче, серед іншого, послуга: експлуатація БК за 1 машино-годину, ціна без ПДВ, грн - 600, 00 грн, ПДВ, грн - 120, 00 грн, ціна з ПДВ, грн - 720, 00 грн (а.с. 15-16).

Згідно довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №11 за січень 2024 (форми КБ-3) вартість будівельно-монтажних робіт по об`єкту будівництва (без ПДВ) за звітний місяць складала 187 200, 00 грн, у т.ч. експлуатація баштового крану КБ-674 600,00х312 маш.год №38 згідно п. 2.5. договору - 187 200, 00; податок на додану вартість (ПДВ) за звітний місяць - 37 440, 00 грн; всього вартість будівельно-монтажних робіт з ПДВ за звітний місяць - 224 640, 00 грн (а.с. 18).

Товариство зазначає, що замовник не підписав та не повернув виконавцю довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №11 за січень 2024 року, зауважень щодо наданих послуг, оформлених первинних документів або необґрунтованих мотивів відмови від підписання первинного документу не надавав.

Товариство виставило Компанії до оплати Акт №11 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2024 на суму 224 640, 00 грн.

Товариство зазначає, що замовник не підписав та не повернув виконавцю Акт №11 приймання-передачі виконаних будівельних робіт за січень 2024 року, зауважень щодо наданих послуг, оформлення первинних документів або обґрунтованих мотивів відмови від підписання первинного документу не надавав (а.с. 19-22).

Товариство звернулося з позовом до суду до Компанії про стягнення в примусовому порядку 224 640, 00 грн заборгованості за простій баштового крану.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

1. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому , зокрема, одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( виконати роботу).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 509 ЦК України), зокрема з договорів.

2. Судом встановлено, що укладений між сторонами спору Договір №26/21 за своєю правовою природою є договором послуг, правове регулювання якого визначено главою 83 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 902 ЦК України вказано, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося раніше, сторони у п. 5.4. Договору №26/21 визначили, зокрема, що за овник щомісячно до 10 числа проводить оплату наданих послуг за попередній місяць, оплата наданих послуг проводиться на підставі первинних документів.

Згідно із ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №355/385/17 зазначено, що тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Отже, у разі обґрунтування заявленого позову посиланням на договірні відносини, розглядаючи спір, господарський суд перш за все має встановити правову природу договору з урахуванням якої визначити зміст спірних правовідносин, їх нормативне регулювання з наступним встановленням обсягу прав та обов`язків і моменту виникнення зобов`язання.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц).

3. Матеріалами справи встановлено, що Товариством було 31.01.2024 надіслано Компанії, серед іншого, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №11 від 31.01.2024 за січень 2024 на суму 224 640, 00 грн по договору №26/21 та акт приймання виконаних будівельних робіт №11 від 31.01.2024 за січень 2024 на суму 224 640, 00 грн по договору №26/21 та які отримані Компанією 06.02.2024, про що свідчить трекінг відстеження статусу доставки відправлення (а.с. 22).

Суд констатує, докази оплати Компанією акту приймання виконаних будівельних робіт №11 від 31.01.2024 за січень 2024 на суму 224 640, 00 грн в матеріалах справи відсутні.

4. Учасник господарських відносин, що порушив майнові права іншого суб`єкта, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи пред`явлення ним претензії чи звернення до суду (ст. 222 ГК України).

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

З урахуванням наведеного, позовна вимога про стягнення 224 640, 00 грн оплати за простій баштового крану у січні 2024 доведена та підлягає задоволенню.

5. Щодо позовної вимоги про стягнення 20% штрафу на суму 44 928, 00 грн.

У п. 6.5. Договору №26/21 сторони визначили про те, що при стягненні із замовника заборгованості в судовому порядку, виконавець має право додатково до суми заборгованості та пені нараховувати штраф в розмірі 20% від суми заборгованості, які існувала у замовника перед виконавцем на дату подання позовної заяви до суду.

Частиною 1 ст.546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою.

У ч. 2 ст. 549 ЦК України вказано, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Товариством розраховано штраф від суми заборгованості 224 640, 00 грн х 20% = 44 928, 00 грн.

Суд преревірив арифметичний розрахунок Товариства за наслідками якого вважає його вірним.

З урахуванням наведеного, суд задовольняє вимогу щодо стягнення штрафу у розмірі 44 928, 00 грн.

6. Частина 1 статті 14 ГПК України передбачає обов`язок господарського суду при здійсненні правосуддя керуватися принципом диспозитивності, суть якого полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

Компанія не скористався правом довести безпідставність вимоги Товариства повністю чи частково.

Щодо розподілу судових втрат.

Згідно із статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

1. При зверненні з позовною заявою до суду Товариство сплатило судовий збір в розмірі 4 043, 52 грн. із заявленої до стягнення суми 224 640, 00 грн.

На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір покладається на відповідача.

2. Щодо витрат Позивача на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт дванадцятий частина третя стаття 2 ГПК України).

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно частинами 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Право Позивача, у разі задоволення позову, заявити вимоги про компенсацію Відповідачем понесених ним судових витрат, закріплено у частині 4 статті 129 ГПК України.

При цьому, Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Тобто критерії, визначені частиною 4 статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За імперативною нормою ч. 1 ст. 124 ГПК України, позивач зобов`язаний разом з першою заявою по суті спору, а такою є позовна заява, подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Правові наслідки недотримання цієї норми визначені у ч.2 ст. 124 Кодексу: у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанова ВПВС від 12.11.19р. у справі №904/4494/18).

Суд констатує, що вимоги ч.1 ст. 124 ГПК України щодо вказівки у позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу позивачем виконано у спосіб вказівки лише загального їх розміру 15 000, 00 грн, однак без визначення складових таких витрат (позовна заява від 26.02.2024 (вх. г/с №253/24 від 29.02.2024).

Очевидним є те, що з тексту речення у позовній заяві від 26.02.2024 про те, що витрати на професійну правову допомогу орієнтовно складатимуть 15 000, 00 грн неможливо встановити, про які види послуг йдеться, якою є вартість кожної з них та їх кількість, тощо.

Якщо використовувати понятійній апарат ГПК України однаково до всіх процесуальних питань, пов`язаних з розрахунками, тоді варто звернути увагу на правило п.3 ч.3 ст. 162 Кодексу, згідно з яким позивач зобов`язаний у позовній заяві викласти о б ґ р у н т о в а н и й р о з р а х у н о к сум, що с т я г у ю т ь с я чи оспорюються. Вимоги процесуальної норми в цій частині позивачем виконано належним чином. Таким чином, доводи Заяви про розподіл судових витрат про те, що у позовній заяві наведено "попередній (орієнтовний) р о з р а х у н о к" суд оцінює критично.

Витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами за результатами розгляду справи (абз. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (надалі - Закон №5076-VI).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як свідчать матеріали справи, представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" здійснював адвокат Онопрієнко Олександр Петрович згідно ордеру серії АІ №1555082 (а.с. 30).

21 лютого 2024 між адвокатом Онопрієнком Олександром Петровичем (як адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (як клієнт) укладено Договір №21022024-4 про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до умов якого, клієнт доручив адвокату, а останній прийняв на себе зобов`язання здійснити представництво та захист інтересів клієнта в Господарському суді Житомирської області при розгляді позовної заяви клієнта до ТОВ "Домобудівельна компанія "Фундамент" () про стягнення заборгованості та штрафних санкцій по договору від 01 жовтня 2021 року №26/21 (а.с. 27-29).

За умовами п. 4.1. вказаного довогору сторони визначили, що гонорар адвоката за здійснення представництва та захисту інтересів клієнта складає 15 000, 00 грн, без ПДВ.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови ВПВС від 19.02.20р. у справі №755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови ВПВС від 07.07.21 у справі №910/12876/19; п. 127 постанови ВПВС від 16.11.22р. у справі №922/1964/21).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Судом встановлено, що сторони погодили розмір гонорару саме у фіксованій формі.

Господарський суд, оцінивши на підставі ст. 86 ГПК України докази наявні у справі на підтвердження витрат на правничу допомогу, дійшов висновку, що при вирішенні питання розполіду витрат на професійну правничу допомогу враховано висновки, викладені у постанові ВП ВС від 12.05.20р. у справі №904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі суддів КГС від 15.06.21р у справі №912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковим зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є неспіврозмірними з критеріями розумності і обґрунтованості таких витрат, та скористався, посилаючись на ч. 5 ст. 129 ГПК України, правом суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, враховуючи при цьому недоведення доказами їх фактичності, неминучості, необхідності саме в тому розмірі, який позивач та адвокат обумовили у Договорі №21022024-4 про надання правничої (правової) допомоги від 21.02.2024.

Суд зазначає про відсутність втручання в договірні відносини між Товариством та адвокатом за укладеним Договором №21022024-4 про надання правової допомоги від 21.02.2024, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладанням судом судових витрат на правничу допомогу на відповідача не в повній сумі, про яку домовилися Товариство та адвокат Олександр Онопрієнко (таку правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 08.02.22р. у справі №910/20792/20, від 14.06.22р. у справі №904/4876/21, від 22.06.22р у справі №904/7334/21, від 30.05.22р. у справі №904/7347/21).

З огляду на наведене, суд ухвалює стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 5 000, 00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" (вул. Соборна, буд.57, кімната 18, с. Пиріжки, Малинського р-ну, Житомирської області, 11641, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп" (вул. Лебединська,буд. 2, літера А, м. Київ, 04209, ):

- 224 640, 00грн оплати за простій баштового крану у січні 2024 року;

- 44 928, 00грн 20% штрафу;

- 4 043, 52грн судового збору;

- 5 000, 00грн витрат на професійну (правничу) допомогу. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 22.04.24

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (через Ел. суд)

3- відповідачу (рек. з повідом л) + на ел. пошту: