ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024м. ДніпроСправа № 904/6886/23

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П. при секретарі судового засідання Скородумовій Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Синельниківської окружної прокуратури, 52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Музична, 32, в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації - Дніпропетровської обласної військової адміністрації, 49004, м.Дніпро, проспект Олександра Поля, 1,

до Іларіонівської селищної ради, 52520, Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт.Іларіонове, вул.Робоча, буд.19,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", 01601, м.Київ, вул.Шота Руставелі, буд.9 А, в особі філії "Петриківське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", 51814, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с.Куліші, вул. Зелена, буд. 45,

про зобов`язання усунути перешкоди

Представники сторін:

від прокуратури: Скрипник Ксенія Юріївна, посвідчення № 078897 від 12.01.2024р., прокурор

від позивача: не з`явився

від відповідача: Дубовенко Вікторія Ігорівна, посвідчення № 1521 від 14.09.2018р., адвокат

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Керівник Синельниківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації - Дніпропетровської обласної військової адміністрації звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (з врахуванням заяви від 05.02.2024р. про зміну предмету позову) до Іларіонівської селищної ради, в якій просить суд:

- усунути перешкоди у здійсненні Дніпропетровською обласною державною адміністрацією обласною військовою адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 27,0062 га, кадастровий номер :01:001:0847 шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку площею 27,0062 га, кадастровий номер :01:001:0847, проведену на підставі рішення державного реєстратора Синельниківської районної державної адміністрації Деркач С.В. № 48752953 від 19.09.2019 (номер відомостей про речове право 33290219);

- зобов`язати Іларіонівську селищну раду () усунути перешкоди у здійсненні Дніпропетровською обласною державною адміністрацією обласною військовою адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 27,0062 га, кадастровий номер :01:001:0847 шляхом її повернення на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації обласної військової адміністрації з незаконного володіння Іларіонівської селищної ради ();

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 27,0062 га, кадастровий номер :01:001:0847 у Державному земельному кадастрі;

- стягнути з відповідача у справі на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ, р/р UА0000291 код за ) сплачений судовий збір.

Ухвалою суду від 03.01.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

31.01.2024р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають виконанню. Відповідач зазначає, що Прокурор посилається виключно на лист філії "Дніпровське лісове господарство", який не може бути належним доказом у справі, оскільки зазначена і ньому інформація жодним чином не підтверджена. Документів, які б свідчили про віднесення земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, прокурором не надано. Крім того, філія "Дніпровське лісове господарство" не є носієм інформація про землі, навідміну від ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яке є розпорядником цієї інформації.

02.01.2024р., до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що відповідно до наведених приписів земельного законодавства вилучення та розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення належить до повноважень обласної державної адміністрації.

05.02.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від прокуратури надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в якому просить суд залучити у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України. 20.03.2024р. до суду електронною поштою від представника третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначають, що клопотання Синельниківської окружної прокуратури підтримують та не заперечують проти залучення ДП "Ліси України" до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору та просять провести судове засідання за відсутності представника. В судовому засіданні 29.02.2024р. за ініціативою суду залучено на стороні позивача третю особу - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Петриківське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", оскільки рішення у справі вплине на їх права та обов`язки, так як, юридична особа є постійним користувачем спірної земельної ділянки лісового фонду, про що було винесено протокольну ухвалу.

09.02.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника Дніпропетровської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив, в якій просять суд позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Прокурор зазначає, що органом уповноваженим здійснювати функції власника спірної земельної ділянки є Дніпропетровська обласна державна адміністрація. Ураховуючи викладене, питання повернення державі незаконно вилученої земельної ділянки лісогосподарського призначення, усунення перешкод у здійсненні нею користування та розпорядження нею, пов`язанні із потребою в охороні і збереженні територій лісового фонду Дніпропетровської області та забезпеченням на загальнодержавному рівні екологічної безпеки України. Синельниківською окружною прокуратурою 21.11.2023 за № 04/65-3459 вих-23 до Дніпропетровської обласної державної адміністрації направлено запит про надання інформації про вжиті заходи щодо відновлення порушених інтересів держави при передачі у комунальну власність земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0847 площею 27,0062 га. На вказаний запит Дніпропетровська обласна державна адміністрація Дніпропетровська обласна військова адміністрація листом № 2-4888/0/261-23 від 11.12.2023 повідомила, що заходи з метою усунення перешкод у користуванні шляхом повернення земельної ділянки у власність держави в судовому порядку не вживались та вживатись не будуть. Отже, вказаним уповноваженим органом своєчасних заходів щодо усунення перешкод у використанні власником земельної ділянки лісогосподарського призначення не вжито, що є підставою для звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах держави. Інвентаризацію вказаної земельної ділянки як ділянки сільськогосподарського призначення проведено неправомірно, в результаті чого в подальшому реєстрацію права власності за селищною радою на вказану земельну ділянку здійснено незаконно з огляду на те, що вказана земельна ділянка фактично не являється земельною ділянкою сільськогосподарського призначення. Вилучати земельні ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб мав право виключно Кабінет Міністрів України. Однак, відповідно до відомостей, наданих філією «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України», будь-яких погоджень щодо вилучення із постійного користування земельної ділянки не надавалось.

13.02.2024р. до суду електронною поштою від Іларіонівської селищної ради надійшло клопотання, в якому просять суд залучити до справи в якості співвідповідача державного реєстратора виконавчого комітету Синельниківської районної державної адміністрації Дніпровської області Деркач Світлану Василівну (м. Синельникове, вул. Богми, буд. 3) та залучити до справи в якості третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Філософська, буд. 39-А). 19.03.2024р. до суду через систему "Електронний суд" від представника Дніпропетровської обласної прокуратури надійшли пояснення, в яких просять суд відмовити у задоволенні клопотання Іларіонівської селищної ради про залучення до участі у справі в якості співвідповідача - державного реєстратора виконавчого комітету Синельниківської районної державної адміністрації Деркач С.В. та в якості третьої особи - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. 20.03.2024р. в задоволенні клопотань Іларіонівської селищної ради про залучення співвідповідача Державного реєстратора виконавчого комітету Синельниківської районної державної адміністрації Деркач С.В. було відмовлено, в зв`язку з тим, що його права та обов`язки не порушуються та він не є власником спірної земельної ділянки, а також відмовлено про залучення третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, оскільки не доведено чим будуть порушені їх права та обов`язки, про що винесено протокольну ухвалу 20.03.2024р.

Ухвалою суду від 20.03.2024р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.04.2024р.

В судове засідання з`явились прокурор та представник відповідача. Представники позивача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про місце, день та час судового засідання були належним чином повідомлені, про що свідчать довідки про доставку ухвали суду від 20.03.2024р. до електронного кабінету.

Після виходу судді з нарадчої кімнати прокурор та представник відповідача не з`явились на оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

В судовому засіданні 16.04.2024р. прийнято рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 0:01:001:0847, загальною площею 27,0062 га, яка розташована на території Іларіонівської селищної ради (Мар`ївської сільської ради) Синельниківського району Дніпропетровської області відноситься категорії земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення 16.00. Державна реєстрація земельної ділянки проведена на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель 21.10.2013.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-2201/15-18-СГ від 06.06.2018р. "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" вирішено:

передати Іларіонівській селищній територіальній громаді (Іларіонівській селищній раді) Синельниківського району Дніпропетровської області у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3803,2082га на території Іларіонівської селищної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області за межами населеного пункту, згідно з додатком до акта приймання-передачі;

право власності на земельні ділянки, зазначені в додатку до акта приймання-передачі, виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-28/15-19-СГ від 04.01.2019 "Про внесення змін до наказу Головного управління від 06.06.2018 № 4-2201/15-18-СГ" внесено зміни до п.1 наказу головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 06.06.2018 № 4-2201/15-18-СГ, де цифри « 3803,2082» замінити на « 2809,4041». Акт до додаток до акту приймання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність Іларіонівської селищної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області викласти в новій редакції.

На виконання зазначених наказів Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області передало, а Іларіонівська селищна територіальна громада (Іларіонівська селищна рада) прийняла у комунальну власність земельні ділянки згідно із додатком, про що складено Акт прийому-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну.

Земельна ділянка з кадастровим номером 0:01:001:0847 зазначена у пункті 93 акту приймання-передачі.

Таким чином, в загальний масив земельних ділянок, які перейшли до комунальної власності, також потрапила земельна ділянка з кадастровим номером 0:01:001:0847.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 26.12.2023Іларіонівська селищна рада () є власником земельної ділянки площею 27,0062 га, кадастровий номер :01:001:0847.

Право комунальної власності зареєстровано за Іларіонівською селищною радою на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48752953 від 19.09.2019 (номер запису про право власності 33290219).

Підставою виникнення речового права зазначено: акт прийому-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність, серія та номер: б/н, виданий 04.01.2019, видавник: Головне управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області/ Іларіонівська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської області; наказ, серія та номер: 4-28/15-19-СГ, виданий 04.01.2019, видавник: Головне управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області; наказ, серія та номер: 4-2201/15-18-СГ, виданий 06.06.2018, видавник Головне управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Вищезазначена земельна ділянка площею 27,0062 га з кадастровим номером :01:001:0847 сформована за результатами інвентаризації за рахунок земель державної власності лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні філії "Дніпровське лісове господарство" ДП «Ліси України» та використовується для ведення лісового господарства.

Відповідно до інформації ДП «Харківська державна лісовпорядкувальна експедиція» від 30.11.2023 № 806, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0847 має частковий перетин з межами державного лісового фонду - кв. 58 Любимівського лісництва Філія «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України», площа перетину становить 6,3841 га із загальної площі 27,0062 га.

Згідно інформації Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 13.11.2023 № 614/27.1-2023 земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0847 частково належить до Державного лісового фонду та підпорядковується філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України», а саме розташована у кварталі 58 Любимівського лісництва.

Філія «Дніпровське лісове господарство» не погоджувала проектів землеустрою та не надавала дозвільних документів на передачу та зміну цільового призначення земель лісогосподарського призначення на земельну ділянку :01:001:0847. Інвентаризація земельних ділянок лісогосподарського призначення проводиться в рамках базового лісовпорядкування у відповідності до статті 46 Лісового Кодексу України з періодичністю один раз на 10 років і останній раз проводилась в 2014 році.

Таким чином, факт віднесення спірної ділянки площею 27,0062 га з кадастровим номером :01:001:0847 до земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні Філія «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» повністю підтверджується інформацією і картографічними матеріалами ДП «Харківська державна лісовпорядкувальна експедиція», інформацією Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України».

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а також наказами Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про передачу земельних ділянок у комунальну власність фактично припинено право постійного користування філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 6,3841 га із загальної площі 27,0062 га земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0847, змінено її цільове призначення із земель лісогосподарського на сільськогосподарське призначення та форму власності з державної на комунальну, чим порушено вимоги ст. ст. 20,83,122,141,142,149, п. 24Перехідних положень Земельного кодексу України.

Прокурор просить скасувати державну реєстрацію права комунальної власності, проведену на підставі рішення державного реєстратора Синельниківської районної державної адміністрації, скасувати державну реєстрацію земельної ділянку у Державному земельному кадастрі та повернути земельну ділянку площею 27,0062 га, яка вибула із володіння та користування держави за відсутності волі його уповноваженого органу та всупереч встановленому законом порядку.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин вчинення державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, наявність підстав для її вчинення, наявність підстав для її скасування та повернення земельної ділянки.

Прокурор вважає, що права власника земельної ділянки порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права комунальної власності на земельну ділянку за територіальною громадою в особі Іларіонівської селищної ради, а також внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку як землю сільськогосподарського призначення. Спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду, які перебувають під особливою охороною держави, розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави (стаття 14 Конституції України).

Згідно ст. 55 Земельного кодексу України, до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

В статті 5 Лісового кодексу України зазначено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги.

Згідно ч.1 ст.57 Земельного кодексу України, земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Статтями 7,8 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

У державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.

Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Лісового кодексу України, у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності.

За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України, облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо, регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Відповідно до пункту 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Таким чином, земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування державного підприємства на підставі відповідних рішень органів влади, можуть перебувати лише у державній власності, відтак їх передача до земель комунальної власності є неправомірною.

Позиція щодо прирівнювання матеріалів лісовпорядкування до правовстановлюючих документів узгоджується з постановами Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 617/683/15-ц, від 15 вересня 2021 року у справі № 373/462/19, від 18 травня 2022 у справі № 369/12149/16-ц, тощо.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ст.20 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. ч. 4, 8ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно ч.9 ст.149 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) Кабінет Міністрів України, зокрема, вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні.

Враховуючи викладене, вилучати земельні ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб мав право виключно Кабінет Міністрів України.

Однак, відповідно до відомостей, наданих Філією «Дніпровське лісове господарство» ДП "Ліси України", будь-яких погоджень щодо вилучення із постійного користування земельної ділянки - не надавалось.

Відтак, спірну земельну ділянку неправомірно віднесено (інвентаризовано) до земель сільськогосподарського призначення та в подальшому передано Іларіонівській селищній раді.

Відповідно до ст. ст.162,163 Земельного кодексу України, охорона земель - це система правових, організаційних, економічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського і лісогосподарського призначення, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, продуктивності земель лісогосподарського призначення, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Завданням охорони земель є забезпечення збереження та відтворення земельних ресурсів, екологічної цінності природних і набутих якостей земель.

За основним цільовим призначенням ЗК України передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (пункт "є" частини першої статті 19 ЗК України).

Згідно статті 63 Лісового кодексу України ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт "б" частини першої статті 164 ЗК України).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4ст. 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України (ст. 57 Лісового кодексу України).

В силу положень ст. ст.19,55,57,84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовується для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України.

Згідно ст. 57 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 178 Цивільного кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюється законом.

Жодне із вказаних виключень щодо спірної ділянки не застосовується, тому виходячи із її розташування поза межами населених пунктів та нормст. 84 Земельного кодексу України, вона у законний спосіб може перебувати виключно у державній власності.

Вказаними законодавчими нормами закріплено особливий статус земель лісогосподарського призначення зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання, а відтак земельні ділянки вказаної категорії відносяться до речей, що обмежені у цивільному обороті.

Таким чином, враховуючи місце розташування та перебування її у користуванні Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", з огляду на вимоги ч. 2ст. 56 Земельного кодексу України, земельна ділянка, площею 27,0062 га, з кадастровим номером :01:001:0847, за визначенням ст. 178 Цивільного кодексу України належить до речей, що обмежені у цивільному обороті.

Відповідно до пункту 5розділу VIII "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Згідно п.24 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (в редакції Закону України від 28.04.2021 № 1423-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин") землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення тощо.

Отже, під час здійснення інвентаризаційних робіт допущено порушення законодавства, що визначає засади та порядок проведення цієї процедури, внаслідок чого з державної власності незаконно вибула земля, яка за законом не може перебувати у приватній власності або власності територіальних громад.

Всупереч принципам плановості, достовірності й повноти дослідження та використання під час інвентаризації даних про об`єкти інвентаризації, що закріплені в п. 7 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012, виконавці інвентаризаційних робіт подекуди безпідставно не врахували весь обсяг доступних відомостей про земельні ділянки, їх категорію та цільове призначення.

Так, через неврахування картографічних даних, матеріалів лісовпорядкування, документів, що посвідчують речові права, та інших доступних відомостей, які вказували на належність цих земель до обмежених в обороті і перебування їх у постійному користуванні державних підприємств, такі землі після затвердження матеріалів інвентаризації, всупереч вимогам ст.ст.35, 37 Закону України "Про землеустрій", ст.186 Земельного кодексу України, безпідставно обліковано в Державному земельному кадастрі як землі сільськогосподарського призначення, що згодом надало уповноваженим органам формальні підстави для подальшого їх передання у власність територіальної громади.

Убачається, що через помилкове неврахування матеріалів лісовпорядкування під час проведення робіт щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, відповідно до яких земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0847 відноситься до земель лісогосподарського призначення, безпідставно змінено категорію земель та протиправно її передано у власність територіальної громади.

Матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка площею площею27,0062 га з кадастровим номером :01:001:0847 зареєстрована на праві власності за Іларіонівською селищною радою (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

Державна реєстрація проведена на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.09.2021, індексний номер 48752953 за власником -Іларіонівською селищною радою.

Прокурор вважає, що наявність зареєстрованого права власності перешкоджає належному володінню, розпорядженню та користуванню майном державної власності.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. (ч.1 ст.11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 статті 18 цього Закону).

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції з 26.07.2022), у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.

Зміст цієї правової норми свідчить про те, що допускаються такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Ураховуючи, що спірна земельна ділянка площею 27,0062 га з кадастровим номером :01:001:0847 частково відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні державного підприємства та використовується для ведення лісового господарства, те, що припинення права постійного користування Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі Філії "Дніпровське лісове господарство" та зміна цільового призначення із земель лісогосподарського призначення на сільськогосподарське призначення відбулося на підставі рішення органу, який не мав на це повноважень, підстави для державної реєстрації права комунальної власності на підставі рішення державного реєстратора були відсутні.

Вимога прокурора про скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, проведену на підставі рішення державного реєстратора відповідає належному способу захисту та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги прокурора про усунення перешкод у здійсненні користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення на користь держави з незаконного володіння Іларіонівської селищної ради.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України).

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Статтею 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України).

Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном про повернення його з чужого незаконного володіння.

Разом з цим, негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Враховуючи, що уповноваженим органом державної виконавчої влади рішення про вилучення спірної земельної ділянки та передачу її у комунальну власність не приймалось, відтак право постійного користування та дійсного володільця земельною ділянкою до цього часу у законний спосіб не припинено, що вказує на те, що право комунальної власності на спірну ділянку у відповідача не виникло, тому ефективним способом захисту, спрямованим на повернення земельної ділянки у власність держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації - є негаторний позов, який можна заявити упродовж усього часу тривання порушення прав законного власника відповідних земельних ділянок.

Заволодіння громадянами та юридичними особами землями лісогосподарського призначення всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Перебування земельної ділянки у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у ст. 56 Земельного кодексу України, ст. 12 Лісового кодексу України.

Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі -власникові. Останній має право вимагати повернення цього майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право вимагати повернення свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа.

З огляду на викладене володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна.

Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 911/3311/17, зайняття земельної ділянки лісогосподарського призначення з порушенням положень Земельного та Лісового кодексів України треба розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, не пов`язане з позбавленням правомочності володіння. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

Власник земельної ділянки лісогосподарського призначення може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування та вимагаючи повернути таку ділянку, тому повернення земельної ділянки лісогосподарського призначення державі слід розглядати як негаторний, а не віндикаційний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки (зазначена позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц).

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 лютого 2020 року по справах № 911/3311/17, № 911/3574/17, 911/3897/17 та від 03 вересня 2020 року у справі № 911/3449/17 також сформульований висновок про те, що зайняття спірної земельної ділянки з порушенням положень Земельного та Лісового кодексів України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади; у такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

Велика Палата Верховного Суду погоджується з цим висновком по суті попри його неналежне обґрунтування у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду. У зазначеному висновку йдеться не про державну реєстрацію права власності за порушником (яке і розглядається як фактичне заволодіння), а про вчинення фізичних дій щодо земельної ділянки - її зайняття (яке не є заволодінням). Відповідно до принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном його фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на таке майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. У таких випадках підлягає застосуванню стаття 391 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов).

Під час розгляду справи установлено, що спірна земельна ділянка належить до земель державного лісового фонду та з постійного користування Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", уповноваженою на те особою не вилучалася.

Наказами Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про передачу земельних ділянок у комунальну власність Іларіонівської селищної ради №4-2201/15-18-сг від 06.06.2018 та №4-28/15-19-сг від 04.01.2019 фактично припинено право постійного користування філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 6,3841 га із загальної площі 27,0062 га земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0847, змінено її цільове призначення із земель лісогосподарського на сільськогосподарське призначення та форму власності з державної на комунальну, чим порушено вимоги ст. ст. 20, 83, 122, 141, 142, 149, п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Наразі земельна ділянка площею 27,0062 га з кадастровим номером :01:001:0847 зареєстрована на праві власності за Іларіонівською селищною радою.

Незаконне вилучення земель державної власності лісогосподарського призначення та їх подальше передання до комунальної власності, не відповідає суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права в країні.

Статтею 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" передбачено, що місцеві державні адміністрації розпоряджаються землями державної власності відповідно до закону.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 28 цього Закону, для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з п. "а" ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України, до повноважень місцевих державних адміністрацій в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Лісового кодексу України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території, приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст обласного значення.

Згідно зі ст. 122 Земельного кодексу України, у редакції з 27.05.2021, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

При цьому, ч. 1 ст. 149 Земельного кодексу України у редакції з 27.05.2021 визначає, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

Отже, органом уповноваженим здійснювати функції власника спірної земельної ділянки є Дніпропетровська обласна державна адміністрація.

З наведеного вище убачається, що спірна земельна ділянка перебуває у тимчасовому володінні (користуванні) територіальної громади в особі Іларіонівської селищної ради без належних підстав. Уповноважений орган не приймав рішення щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, не змінював цільове використання із земель лісогосподарського на сільськогосподарське призначення, не передавав земельну ділянку до комунальної власності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц зазначено, що зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (пункт 7.27).

Доказів повернення спірної земельної ділянки відповідачем матеріали справи не містять. А тому вимога прокурора про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації заявлена правомірно та підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимоги позову в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки суд виходить з такого.

Через неврахування картографічних даних, матеріалів лісовпорядкування, документів, що посвідчують речові права, та інших доступних відомостей, які вказували на належність цих земель до обмежених в обороті і перебування їх у постійному користуванні державних підприємств, землі лісогосподарського призначення після затвердження матеріалів інвентаризації, всупереч вимогам ст. ст. 35, 37 Закону України «Про землеустрій», ст. 186 ЗК України, безпідставно обліковувалися в Державному земельному кадастрі як землі сільськогосподарського призначення, що згодом надавало уповноваженим органам підстави для подальшого їх передання у власність територіальної громади, як у випадку щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0847.

Під час обрання ефективного способу захисту щодо спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення необхідно враховувати, що її вибуття з державної власності супроводжувалося незаконною зміною цільового призначення, що зумовлює необхідність заявлення позовної вимоги, спрямованої на скасування державної реєстрації землі у Державному земельному кадастрі, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення земельних ділянок.

Згідно з ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

За ч. 6 ст. 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр", кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру: а) щодо категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки та комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту - щодо земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється на підставі такої документації; на підставі технічної документації із землеустрою - щодо інвентаризації земель; б) щодо виду цільового призначення в межах певної категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки відповідно до комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту.

За змістом частини 1 статті 24, частини 4 статті 25 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

У частині 10 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Крім того, якщо зміна цільового призначення земельної ділянки передбачається лише щодо її частини для поділу земельної ділянки необхідно застосовувати положення статті 56 Закону України «Про землеустрій» щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, яка розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

Скасування державної реєстрації земельної ділянки можливе лише щодо сформованого об`єкту цивільних прав земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0847 площею 27,0062 га та повернення її позивачу Дніпропетровській обласній державній адміністрації з подальшим здійснення позивачем виготовлення технічної документації щодо поділу земельної ділянки на дві окремі частини з врахування різного цільового призначення її частин та подальшої їх реєстрації в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0847 частково відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» та відповідно до положень ст. ст. 20, 83, 122, 141, 142, 149, п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, з огляду на її цільове призначення, не передбачається можливості її відведення у комунальну власність за категорією земель - землі сільськогосподарського призначення, враховуючи висновок суду про неможливість її передачі у комунальну власність наказом Головного управління Держгеодастру у Дніпропетровській області та наявність підстав для її повернення на користь Дніпропетровської обласної адміністрації обласної військової адміністрації з незаконного володіння, - наявні підстави також і для скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі, як належного способу захисту порушеного права разом із вимогою негаторного позову, оскільки таке скасування припиняє право володіння відповідача.

Щодо представництва прокурором інтересів держави в даній справі.

Прокурор посилається, серед іншого, на статтю 23 Закону України "Про прокуратуру", а також зазначає, що вже самого факту бездіяльності Дніпропетровської обласної державної адміністрації для втручання прокурора є достатньо.

Наявність у позивача повноважень у сфері земельних правовідносин та прав для їх захисту, які за обставинами справи ними не здійснюються, прокурор обґрунтовує посиланням на Конституцію, Земельний кодекс України та Цивільний кодекс України.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання частин третьої - п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України та частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне здійснення захисту інтересів держави Дніпропетровською обласною державною адміністрацією, яка не вжила заходів до повернення спірної земельної ділянки у судовому порядку.

На підтвердження прокурор надав докази надсилання ним на адресу позивача у справі запиту від 21.11.2023 за № 04/65-3459вих-23 про надання інформації про вжиті заходи щодо відновлення порушених інтересів держави шляхом повернення у державну власність земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0847 площею 27,0062 га, що розташована у Синельниківському районі Дніпропетровської області та перебуває у постійному користуванні Філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України».

На вказаний запит Дніпропетровська обласна державна адміністрація листом №2-4888/0/261-23 від 11.12.2023 повідомила, що заходи з метою усунення перешкод у користуванні шляхом повернення земельної ділянки у власність держави в судовому порядку не вживались, на сьогоднішній день можливості звернення до суду з відповідним позовом не має у зв`язку з відсутністю коштів (бюджетних асигнувань) для сплати судового збору, а також достатніх та належних доказів порушення прав та охоронюваних інтересів держави в межах спірних правовідносин.

Листом від 22.12.2023 за № 04/65-3778 вих-22 прокурор повідомив позивача про прийняте рішення про представництво інтересів держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації до Іларіонівської селищної ради про скасування державної реєстрації права власності та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19), прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 43).

Отже, у цій справі прокурор, звертаючись з позовом до суду, дотримався передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в розмірі 6 716,40грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Усунути перешкоди у здійсненні Дніпропетровською обласною державною адміністрацією обласною військовою адміністрацією (49004, м.Дніпро, проспект Олександра Поля, 1, ) права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 27,0062 га, кадастровий номер :01:001:0847 шляхом скасування державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку площею 27,0062 га, кадастровий номер :01:001:0847, проведену на підставі рішення державного реєстратора Синельниківської районної державної адміністрації Деркач С.В. № 48752953 від 19.09.2019 (номер відомостей про речове право 33290219).

Зобов`язати Іларіонівську селищну раду (52520, Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт.Іларіонове, вул.Робоча, буд.19, ) усунути перешкоди у здійсненні Дніпропетровською обласною державною адміністрацією обласною військовою адміністрацією (49004, м.Дніпро, проспект Олександра Поля, 1, ) права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 27,0062 га, кадастровий номер :01:001:0847 шляхом її повернення на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації обласної військової адміністрації (49004, м.Дніпро, проспект Олександра Поля, 1, ) з незаконного володіння Іларіонівської селищної ради ().

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 27,0062 га, кадастровий номер :01:001:0847 у Державному земельному кадастрі.

Стягнути з Іларіонівської селищної ради, 52520, Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт.Іларіонове, вул.Робоча, буд.19, на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, м.Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ, р/р UА0000291 код за ) судовий збір в розмірі 6 716,40грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.04.2024

Суддя С.П. Панна