ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2024м. ХарківСправа № 922/2523/22 (644/10120/23)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1
до Приватне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод"
про стягнення коштів в межах справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод"
за участю :

позивача - ОСОБА_1 (особисто. паспорт)

представника відповідача - Подскребалін О.О. (дов. від 29.12.2023 р., посвідчення адвоката №2139 від 13.09.2017 р.)

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СПРАВИ ТА ДОВОДИ УЧАСНИКІВ.

До господарського суду надійшла справа №644/10120/23 за підсудністю з Орджонікідзевського райооного суду м. Харкова (суддя Попова В.О.) за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" про стягнення 205589,52 грн, з яких: 128958,82 грн - заборгованість по заробітній платі; 70507,60 грн середній заробіток за час затримки розрахунку за шість місяців, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, поштові витрати в сумі 49,50 грн, а також витрати по сплаті судового збору - 1073,60 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що починаючи з липня 1974 року перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем, з березня 2022 року позивач фактично не працює, але його і не звільняють. Однак, в порушення ст. 115 КЗпП України, ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" не виплатило заборгованість із заробітної плати починаючи з квітня 2021 року. Також, оскільки позивач вважає себе звільненим, просить суд стягнути середній заробіток за шість місяців затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.12.2023 року відкрито провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.01.2024 цивільну справу №644/10120/23 за вказаним вище позовом передано за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

16.02.2024 матеріали цивільної справи надійшли до Господарського суду Харківської області.

Ухвалою від 19.02.2024 господарський суд прийняв позовну заяви до розгляду; відкрив провадження у справі №922/2523/22 (644/10120/23); ухвалив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; встановив відповідачу згідно зі ст.ст. 250, 251 ГПК України строк 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з доказами їхнього надсилання (надання) позивачу.

Цією ж ухвалою суд встановив позивачу згідно зі ст. 251 ГПК України строк 5 календарних днів з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив з доказами її надсилання (надання) відповідачу та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

01.03.2024 р. до суду від відповідача надійшов відзив (вх.№5708), в якому останній частково визнає заборгованість перед позивачем по заробітній платі в сумі 91952,75 грн, стосовно позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі у сумі 70507,60 грн не визнає повністю, представником відповідача надана довідка про розмір середньоденної заробітної плати позивача, а також надав довідку про стан заборгованості.

08.03.2024 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№6494), в якому останній з відзивом не згодний в повному обсязі, зазначає, що ним не використана відпустка за 2021 р. та не нарахована компенсація за невикористану відпустку за 2021 р., окрім того, зазначив, що його середньоденна заробітна плата складає не 378,24 грн., як вказував відповідач у відзиві на позовну заяву, а 632,59 грн, а також не згодний з розміром заробітної плати, що вказаний відповідачем.

18.03.2024 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх.№7312), в яких відповідач зазначає, що за час перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з АТ «ХАРП» з 02.12.2013 р. по 03.01.2024 р. ОСОБА_1 було використано 8 відпусток за період з 02.06.2014 р. по 29.09.2021 р. За період трудових відносин ОСОБА_1 не використано 6 днів відпустки, на які нарахована компенсація, додає довідки; середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 нарахована відповідно до норм та вимог законодавства України, зокрема, постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 р. (зі змінами); розмір заробітної плати, що вказується позивачем співпадає з розміром заробітної плати ОСОБА_1 , що наданий відповідачем. Зазначає, що позивачем помилково прийнята сума невиплаченого залишку по заробітній платі за відповідний місяць за розмір нарахованої заробітної плати.

Присутній в судовому засіданні 21.03.2024 позивач свої вимоги підтримує в повному обсязі.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача вимоги позивача в частині стягнення заробітної плати визнає частково в розмірі 91952,75 грн., вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі у сумі 70507,60 грн., не визнає в повністю, оскільки позивач звернувся до суду раніше, ніж його було звільнено, інші позовні вимоги, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, поштові витрати в сумі 49,50 грн, а також витрати по сплаті судового збору - 1073,60 грн. визнає в повному обсязі.

В судовому засіданні 21.03.2024 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 18.04.2024.

В судовому засіданні 18.04.2024 позивач позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

В судовому засіданні 18.04.2024 відповідач позов визнав частково, з урахуванням відзиву, який був наданий раніше.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ВИСНОВОК СУДУ.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 02.12.2013 року працював у ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" слюсарем з механоскладальних робіт 6 розряду та був звільнений 03.01.2024 згідно наказу № 1/19 - 002882 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Позивач зазначає, що під час роботи на Приватному акціонерному товаристві "Харківський підшипниковий завод" останньому нараховувалась, але не виплачувалась заробітна плата в повному обсязі, у зв`язку з чим на дату подання позову існує заборгованість по невиплаченій заробітній платі у розмірі 128958, 82 грн.

Відповідачем надана довідка №12/03/24-1 від 12.03.2024 р., в якій зазначено, що станом на 01.02.2022 сума заборгованості із заробітної плати перед ОСОБА_1 складала 95001,32 грн, за період з 01.02.2022 по 12.03.2024 заробітна плата була частково погашена: 04.02.2022 р. в сумі 2742,18 грн за квітень 2021 р., 04.02.2022 р. частково погашена в сумі 80,59 грн. за травень 2021 р., 16.02.2022 р. частково погашена в сумі 2822,77 грн за травень 2021 р., 18.02.2022 р. частково погашена в сумі 1693,66 грн за травень 2021 р., 25.02.2022 частково погашена в сумі 1693,66 грн за травень 2021 р., 03.02.2022 р. частково погашена в сумі 1000,00 грн за червень 2021 р., 08.02.2022 р. частково погашена в сумі 1000,00 грн за червень 2021 р., 14.02.2022 р. частково погашена в сумі 1000,00 грн за червень 2021 р., 25.02.2022 р. частково погашена в сумі 1000,00 грн за червень 2021 р., 05.04.2022 р. частково погашена в сумі 1000,00 грн за січень 2022р., 21.04.2022 р. частково погашена в сумі 1000,00 грн за січень 2022 р., 01.11.2022 р. частково погашена в сумі 1000,00 грн за лютий 2022р., 31.08.2023 р. частково погашена в сумі 1098,96 грн за грудень 2021 р., 08.09.2023 р. частково погашена в сумі 989,07 грн за грудень 2021 р.

Крім того, відповідачем надана довідка №26/02/24-1 від 26.02.2024 р., в якій зазначено, що станом на день звільнення сума заборгованості перед ОСОБА_1 складала 91952,75 грн.

Суд зазначає, що наявність заборгованості по виплаті заробітної плати позивачу представником відповідача не заперечується, однак заперечується розмір заборгованості.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Так, згідно статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами у сфері державного і договірного регулювання оплати праці, визначено Законом України "Про оплату праці".

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

За приписами ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як встановлено судом, відповідач при звільненні ОСОБА_1 не здійснив виплату всіх сум, що належать йому від підприємства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога стосовно стягнення заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, яка підтверджена документально, в розмірі 91952,75 грн.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі за шість місяців затримки в сумі 70507, 60 грн, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відповідальність за затримку розрахунку, яка передбачена статтею 117 КЗпП України, настає у випадку невиплати належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Тобто, за положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковими умовами для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум є обставини звільнення працівника та непроведення з ним розрахунку при звільненні.

Проте, як вбачається за матеріалів справи, позовну заяву, в якій зокрема міститься вимога позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі скеровано позивачем до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 25.12.2023 р., тобто до того, як позивача було звільнено з Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод", а отже на момент подачі позовної заяви він не мав статусу звільненого працівника, а тому підстави покладення на роботодавця відповідальності за статтею 117 КЗпП України не виникли.

Нормами закону не передбачено відповідальності роботодавця за затримку термінів виплати заробітної плати у вигляді сплати на користь працівника (що продовжує працювати на підприємстві) середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі передчасною та відмовляє в її задоволені.

Однак, суд зауважує на тому, що позивач не позбавлений права повторно звернутись до суду з вищевказаною вимогою.

Позивач, також просить суд стягнути з відповідача на його користь 5000,00 грн за надання правової допомоги та поштові витрати в сумі 49,50 грн, оскільки витрати пов`язані з підготовкою позовної заяви до суду.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Понесені позивачем витрати підтверджені наданими до суду доказами (квитанція від 25.12.2023 на суму 5000,00 грн, акт виконаних робіт від 25.12.2023, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю), та не заперечуються відповідачем, у зв`язку з чим є обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Понесені позивачем витрати за користування послугами АТ "Укрпошта" підтверджені наданими до суду доказами, а саме фіскальним чеком АТ "Укрпошта" від 04.12.2023 р. та не заперечуються відповідачем, у зв`язку з чим є обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 2 статті 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід бюджету судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1514,00 грн.

Керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 13, 14, 20, 73-80, 86, 129, 232,233, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, пр. Індустріальний, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість по виплаті заробітної плати за період з травня 2021 по березень 2022 р. та січень 2024 р. в сумі 91952,75 грн, без вирахування з цієї суми податків та обов`язкових платежів при її виплаті, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн, поштові витрати позивача в сумі 49,50 грн. Всього на суму 97002,25 грн.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, пр. Індустріальний, 3, ) в дохід державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління казначейства у м. Києві, , рахунок UA0026001, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) 1514,00 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

4. В решті вимог позову відмовити.

5. Рішення направити позивачу, відповідачу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "23" квітня 2024 р.

Суддя С.В. Міньковський