ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2024 р. Справа№ 910/6335/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 (повний текст складено та підписано 22.02.2024)

у справі № 910/6335/23 (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області

до Міністерства юстиції України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

2) Державне підприємство "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ"

про скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів відповідача: від 30.11.2021 за № 4266/5, від 24.01.2022 за № 216/5, від 28.01.2022 за № 261/5, від 28.01.2022 за № 262/5, від 17.02.2022 за № 539/5, від 09.04.2022 за № 1409/5.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 було відкрито провадження у справі № 910/6335/23 та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Розгляд справи в суді першої інстанції неодноразово відкладався.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 зупинено провадження у справі № 910/6335/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/11492/23.

Зупиняючи провадження у даній справі, місцевий господарський суд виходив з того, що розгляд даної справи № 910/6335/23 неможливий до розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/11492/23, у зв`язку зі взаємопов`язаністю справ.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 та справу № 910/6335/23 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції викладеної у апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкових висновків, оскільки у справі № 910/11492/23 з урахуванням фактичних підстав позову, суд не встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання чи оцінку доказів у справі № 910/6335/23, в тому числі фактів, які мають преюдиціальне значення.

За таких обставин, на думку позивача, місцевий господарський суд не навів належних доводів та аргументів щодо пов`язаності вищезгаданих справ, а тому в даному випадку відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі № 910/6335/23.

Короткий зміст відзиву відповідача, додаткових пояснень третьої особи-1 та відзиву третьої особи-2 на апеляційну скаргу та узагальнення їх доводів

Узагальнені доводи відповідача та третіх осіб-1,-2 зводяться до однакової правової позиції щодо заперечень проти апеляційної скарги позивача.

Зокрема, відповідач і третя особа-2 у відзиві, та третя особа-1 у додаткових пояснення посилаються на те, що предметом розгляду справи № 910/11492/23 є ті ж самі спірні земельні ділянки, рішення про реєстрацію права комунальної власності позивача на які було скасовано відповідачем оспорюваними в межах даної справи наказами, тому у разі задоволення позовних вимог по справі № 910/11492/23 призведе до відсутності предмету спору у справі № 910/6335/23.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2024, апеляційну скаргу Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 у справі № 910/6335/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/6335/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 у справі № 910/6335/23. Апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення місцевого господарського суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

За правилами ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п.п. 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31-34 ч. 1 ст. 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, відзивів та додаткових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями ст.ст. 227, 228 Господарського процесуального кодексу України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення судом обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинене.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати, як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме зумовлена неможливість розгляду справи.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

У разі застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України за вимогами ст. 234 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 917/349/20 та від 06.12.2021 у справі № 46/603).

Крім того, необхідно зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (близькі за змістом правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 10.06.2019 у справі № 914/1983/17 та від 16.01.2020 у справі № 908/1188/19).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у справі № 910/6335/23 є вимоги Приютівської селищної ради про визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України від 30.11.2021 за № 4266/5, від 24.01.2022 за № 216/5, від 28.01.2022 за № 261/5, від 28.01.2022 за № 262/5, від 17.02.2022 за № 539/5, від 09.04.2022 за № 1409/5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент прийняття Міністерством юстиції України оскаржуваних наказів був наявний судовий спір за позовом Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" до Приютівської селищної ради про скасування рішень державного реєстратора, визнання права постійного користування та припинення права власності, в межах справи № 910/21682/15 (910/14008/21) про банкрутство Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ", щодо рішень державного реєстратора, які спірними наказами Міністерства юстиції України були скасовані.

Зупиняючи провадження у справі № 910/6335/23 до набрання законної сили рішенням у справі № 910/11492/23, місцевий господарський суд послався на п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, тобто на наявність об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи № 910/11492/23.

Разом з тим, всупереч наведеним вимогам законодавства, суд першої інстанції не навів достатніх обґрунтувань, на підставі яких він дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів, неможливість здійснення ним перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції відповідно до викладених у ньому висновків.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розгляд справи № 910/6335/23 є неможливим до розгляду справи № 910/11492/23, з огляду на таке.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

У справі № 910/6335/23 Приютівська селищна рада звернулася з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів відповідача від 30.11.2021 за № 4266/5, від 24.01.2022 за № 216/5, від 28.01.2022 за № 261/5, від 28.01.2022 за № 262/5, від 17.02.2022 за № 539/5, від 09.04.2022 за № 1409/5, якими скасовані рішення державного реєстратора щодо реєстрація права комунальної власності на земельні ділянки за позивачем.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

З позовної заяви вбачається, що підставами позову у даній справі позивач зазначив те, що на момент прийняття оскаржуваних наказів був наявний судовий спір в межах справи № 910/21682/15 (910/14008/21) про банкрутство Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ" щодо рішень, прийнятих державним реєстратором, які спірними наказами Мін`юста було скасовано, що виключало можливість розгляду скарг на дії державних реєстраторів Міністерством юстиції України в силу положень ч. 1, ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, позов обґрунтований тим, що у поданих до відповідача, яким розглядалися скарги третьої особи-1 на реєстрацію права власності на земельні ділянки за позивачем, запереченнях, представник останнього посилався на те, що 25.08.2021 третя особа-2 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приютівської селищної ради про скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права комунальної власності на спірні земельні ділянки (в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "КОНЯРСТВО УКРАЇНИ").

З огляду на наявний судовий спір представник позивача просив відмовити у задоволені скарги. Інших фактичних підстав позову Приютівської селищною радою не зазначено.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правовою підставою для заявлених у цій справі Приютівською селищною радою позовних вимог є набуте право комунальної власності на земельні ділянки та позивачем, як власником земельних ділянок заявлено в даній справі позов про усунення перешкод у користуванні майном шляхом скасування наказів Міністерства юстиції України.

Таким чином, з урахуванням предмету та підстав позову, для вирішення спору у даній справі значення має склад учасників та предмет спору у справі № 910/21682/15 (910/14008/21), що спростовує висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення даної справи до встановлення у справі № 910/11492/23 підстав набуття/припинення права комунальної чи державної власності на земельні ділянки.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що у ході розгляду даної справи, для вирішення спору, з урахуванням зазначених позивачем підстав, правове значення мають обставини, що існували на момент виникнення спірних правовідносин, тому судова колегія приходить до висновку, що справу № 910/11492/23 не можна вважати пов`язаною із даною справою, внаслідок чого відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі № 910/6335/23, що свідчить про необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 910/11492/23, місцевий господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 234 Господарського процесуального кодексу України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Таким чином, при застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Проте, місцевим господарським судом не було належним чином аргументовано та обґрунтовано необхідності зупинення провадження у справі № 910/6335/23.

Зупиняючи провадження у справі № 910/6335/23, суд першої інстанції належним чином не встановив, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи про визнання протиправними та скасування наказів Мін`юсту до набрання законної сили рішення судовим рішенням у справі № 910/11492/23 та не зазначив, які саме обставини не можуть бути встановлені ним самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів, що ними сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи з предмета та підстав позову.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи № 910/11492/23 не був перешкодою для встановлення суттєвих обставин у справі № 910/6335/23 під час її розгляду господарським судом.

Судова колегія звертає увагу, що виходячи з аналізу положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони - неприпустимість зловживання процесуальними правами.

За змістом ст. 5 Господарського процесуального кодексу України звернення до господарського суду повинно мати ефективний спосіб захисту порушених прав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої ст. 6 Конвенції, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Подібні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18, від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18 та від 07.05.2018 у справі № 903/351/16).

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для зупинення провадження у справі № 910/6335/23 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України до набрання законної сили рішенням у справі № 910/11492/23.

З огляду на викладене, апеляційна скарга позивача є обґрунтованою, а ухвала Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 у справі № 910/6335/23 прийнята з порушенням наведених норм процесуального права.

Твердження відповідача та третіх осіб-1,-2, зазначені у відзивах та додаткових поясненнях на апеляційну скаргу не знайшли свого підтвердження, а тому спростовуються матеріалами справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Положеннями ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду є такою, що не відповідає нормам процесуального законодавства, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала місцевого господарського суду - скасуванню з направленням справи на розгляд суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судового збору за перегляд ухвали суду в апеляційному порядку не здійснюється та повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.02.2024 у справі № 910/6335/23 - скасувати.

Матеріали справи № 910/6335/23 передати на розгляд Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко