РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024Справа № 910/1328/24
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., за участю секретаря судового засідання Тихоши Л.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» (24200, Вінницька обл., Томашпільський р-н, селище міського типу Томашпіль, ВУЛИЦЯ КРИВОРУЧКО, будинок 45А, Ідентифікаційний код юридичної особи 32186379)
до за участю проМіністерства юстиції України (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ АРХІТЕКТОРА ГОРОДЕЦЬКОГО, будинок 13, Ідентифікаційний код юридичної особи 00015622) Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідача Томашпільської селищної ради (24200, Вінницька обл., Тульчинський р-н, селище міського типу Томашпіль, пл.Тараса Шевченка, будинок 1) визнання протиправним та скасування наказу
Представники:

від Позивача: Корнійчук С.А. (представник на підставі ордеру);

від Відповідача: Бахур А.С. (представник в порядку самопредставництва);

від Третьої особи: не з`явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (надалі також - «Відповідач») про визнання протиправним та скасування наказу.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3975/5 від 20.11.2023 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2024 року відкрито провадження у справі №910/1328/24, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.02.2024 року, залучено до участі у справі в якості Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідача - Томашпільську селищну раду (24200, Вінницька обл., Тульчинський р-н, селище міського типу Томашпіль, пл.Тараса Шевченка, будинок 1).

12.02.2024 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕБЛЕВИК" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

27.02.2024 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

27.02.2024 року через систему «Електронний суд» від Третьої особи надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи, встановлено Позивачу строк до 5 днів з 29.02.2024 для надання відповіді на відзив, встановлено Відповідачу строк до 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечень, відкладено підготовче судове засідання на 20.03.2024 року.

04.03.2024 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшли письмові пояснення.

05.03.2024 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла відповідь на відзив.

11.03.2024 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшли заперечення.

20.03.2024 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.04.2024 року.

16.04.2024 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності уповноваженого представника.

В судовому засіданні 17 квітня 2024 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Третьої особи не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується надсиланням ухвали суду від 20.03.2024 року на адресу Третьої особи. Представник Третьої особи подав заяву про проведення судового засідання за відсутності уповноваженого представника, яка Судом розглянута та задоволена.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Третя особа про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Приймаючи до уваги, що Третя особа була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Третьої особи не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 17 квітня 2024 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

07.05.2019 року державним реєстратором Вороновицької селищної ради Вінницького району Сауляк Наталією Ігорівною було прийнято рішення №46804672 про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» на магазин, загальною площею 1959,5 кв.м., за адресою: Вінницька обл., Томашпільський район, смт. Томашпіль, вулиця Криворучка, будинок 45а. (а.с.15)

15.01.2021 року державним реєстратором Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Красилюком Віктором Федоровичем було прийнято рішення №456188696 про внесення змін до відомостей до Державного реєстру прав щодо магазину за адресою: Вінницька обл., Томашпільський район, смт. Томашпіль, вулиця Криворучка, будинок 45а в частині зміни площі магазину з 1959,5 кв.м. на 2402,9 кв.м. (а.с.15)

Томашпільська селищна рада звернулась зі скаргами №01-10-14/1771 від 01.08.2023 року до Міністерства юстиції України на рішення державного реєстратора Вороновицької селищної ради Вінницького району Сауляк Наталією Ігорівною №46804672 від 07.05.2019 року, державного реєстратора Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Красилюка Віктора Федоровича №456188696 від 15.01.2021 року. Вказані скарги були отримані Відповідачем за вх. №СК-3092-23 від 02.08.2023 року. (а.с.64-96)

25.09.2023 року на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України було розміщено оголошення, що 11.10.2023 року відбудеться засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, на якому будуть розглянуті скарги, перелік яких наведений нижче, зокрема, розгляд скарг Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 01.08.2023 № 02-10-14/1771, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.2023 за № СК-3092-23, від 01.08.2023 № 02-10-14/1771, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.08.2023 за № СК-3140-23. Тип об`єкта нерухомого майна: магазин. Адреса: Вінницька обл., Томашпільський р-н, смт. Томашпіль, вул. Криворучка, буд. 45а. Суб`єкт оскарження: державний реєстратор Вороновицької селищної ради Вінницького району, Вінницької області Сауляк Наталія Ігорівна. Заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» (32186379). (а.с.97-98)

Наказом Міністерства юстиції України №3975/5 "Про задоволення скарги" від 20.11.2023 року скарги Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 01.08.2023 № 02-10-14/1771, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.2023 за № СК-3092-23, від 01.08.2023 № 02-10-14/1771 задоволено, визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 11.05.2019 №46804672 державного реєстратора Вороновицької селищної ради Вінницького району Сауляк Наталії Ігорівни; визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 18.01.2021 №456188696 державного реєстратора Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Красилюка Віктора Федоровича; тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Вороновицької селищної ради Вінницького району Сауляк Наталії Ігорівні строком на 3 місяці. (а.с.63-67)

Підставою для прийняття вказаного наказу Міністерства юстиції України слугував висновок Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 11.10.2021 року за результатом розгляду скарги Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області. (а.с.8-10, 101-102)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що наказ Міністерства юстиції України №3975/5 від 20.11.2023 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки скарга подана з порушенням строку, що виключало підстави для задоволення скарги, про розгляд скарги Мін`юст не повідомив власника нерухомого майна ТОВ "Меблевик", який бажав бути присутнім та надати усні заперечення з приводу скарги. Томашпільська селищна рада не повідомила Міністерство юстиції України про подання ними до господарського суду Вінницької області позову про скасування рішень реєстратора, справа за №902/1348/23. Крім того, в Томашпільському районному суді розглядається справа за №146/1054/23 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та справа за №120/17430/23 у Вінницькому окружному адміністративному суді за позовом ТОВ "Меблевик" до виконавчого комітету Томашпільської селищної ради з приводу визнання нечинним та скасування рішення. Вказане дає підстави для висновку, що в разі наявності судового спору щодо нерухомого майна Міністерство юстиції України не має повноважень здійснювати розгляд скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на таке нерухоме майно. Такий спір про право підлягає вирішенню у судовому порядку. За таких підстав, просить Суд визнати недійсним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №3975/5 від 20.11.2023 року.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначає, що приймаючи спірний наказ, Мін`юст діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що провадження у справі про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3975/5 від 20.11.2023 року в частині пунктів 4, 6 підлягає закриттю, інші позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до норми 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 5 Закону до повноважень Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації належить розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов`язкових до виконання рішень, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року N 755-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі судового рішення);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Згідно із абзацом 1 ч. 3 статті 34 Закону (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України чи його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення із скаргою, зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті. У разі якщо останній день строку для подання скарги, зазначеного в частині третій цієї статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем. (ч. 4 статті 34 Закону (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин)

Відповідно до ч. 5 статті 34 Закону (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, порушені на думку скаржника;

3) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

3-1) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення, повідомлення або реєстраційної дії державного реєстратора та/або внесення відомостей до Єдиного державного реєстру;

4) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складення скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації подається представником скаржника, до такої скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або його копія, засвідчена в установленому порядку.

Відповідно до ч. 6 статті 34 Закону (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову в задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування реєстраційної дії, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатом розгляду скарги, - у разі оскарження реєстраційної дії, рішення територіального органу Міністерства юстиції;

б) проведення державної реєстрації - у разі оскарження відмови у державній реєстрації;

в) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру;

д) скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ", "д" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть прийняти мотивоване рішення, в якому передбачити шляхи для задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України №3975/5 "Про задоволення скарги" від 20.11.2023 року скарги Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 01.08.2023 № 02-10-14/1771, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 02.08.2023 за № СК-3092-23, від 01.08.2023 № 02-10-14/1771 задоволено, визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 11.05.2019 №46804672 державного реєстратора Вороновицької селищної ради Вінницького району Сауляк Наталії Ігорівни; визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 18.01.2021 №456188696 державного реєстратора Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Красилюка Віктора Федоровича; тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Вороновицької селищної ради Вінницького району Сауляк Наталії Ігорівні строком на 3 місяці. (а.с.63-67)

Підставою для прийняття вказаного наказу Міністерства юстиції України слугував висновок Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 11.10.2021 року за результатом розгляду скарги Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області. (а.с.8-10, 101-102)

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту визначає Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 р. № 1150)

Відповідно до пункту 2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок) розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.

Згідно з п.3 Порядку скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах.

Скаржник може відкликати подану ним скаргу у сфері державної реєстрації до прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішення щодо неї. Відкликана скарга у сфері державної реєстрації залишається без розгляду, про що повідомляється скаржнику.

Розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян". (п.4 Порядку)

Відповідно до пункту 9 Порядку під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

У п.14 Порядку визначено, що за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні, висновок колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) або їх засвідчені копії розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян", засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику.

Системний аналіз наведених вище положень Закону та Порядку №1128 дає підстави стверджувати, що право на звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора має особа, яка вважає, що її права порушено. Розгляд скарги здійснюється Колегією у разі, якщо скарга відповідає вимогам, встановленим цими нормативними актами та подана у передбачений ними строк. Водночас, у скарзі повинні бути викладені обставини, що обґрунтовують порушення прав скаржника та спосіб поновлення порушеного права. При цьому, наведення обставин, які засвідчують факт порушеного права або інтересу скаржника і надання відповідних доказів (в разі їх наявності) має суттєве значення для вирішення Колегією питання щодо належності скаржнику права на звернення з такою скаргою, а також для обрання способу його відновлення, в разі виявлення факту його порушення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що наказ Міністерства юстиції України №3975/5 від 20.11.2023 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки скарга подана з порушенням строку, що виключало підстави для задоволення скарги.

Згідно із абзацом 1 ч. 3 статті 34 Закону (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України чи його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення із скаргою, зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті. У разі якщо останній день строку для подання скарги, зазначеного в частині третій цієї статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем. (ч. 4 статті 34 Закону (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин)

Згідно з п. 2 Порядку для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

За п. 5 Порядку (в редакції, чинній на момент подання скарг до Міністерства юстиції України) Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її за належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме:

оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом;

наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін;

наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;

наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання;

здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника;

подання скарги особою, яка не має на це повноважень;

закінчення встановленого законом строку подачі скарги;

розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Отже, питання дотримання скаржником строку на подання скарги, встановлюється безпосередньо комісією перед розглядом скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, скарги Томашпільської селищної ради №01-10-14/1771 від 01.08.2023 року на дії державного реєстратора були подані на адресу Міністерства юстиції України 02.08.2023 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті та вхідним штампом за вх. №СК-3092-23, №СК-3140-23. (а.с.64-96)

У поданій скарзі остання просила, зокрема, скасувати рішення від 11.05.2019 року за №46804672, прийняте державним реєстратором Вороновицької селищної ради Вінницької області Сауляк Наталією Ігорівною.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) рішення суб`єкта державної реєстрації про вчинення реєстраційної дії від 11.05.2019 року могло бути оскаржене протягом 60 календарних днів з дня прийняття вказаного рішення, тобто у строк по 10.07.2019 року.

В той же час, норми статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (в редакції на момент прийняття рішення державним реєстратором Вороновицької селищної ради Вінницької області Сауляк Наталії Ігорівни) передбачають можливість оскарження рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Зі змісту цих правових норм слідує, що для з`ясування дати, з якої розпочинається відлік, необхідно досліджувати об`єктивні та суб`єктивні фактори, які сприяють реалізації особою зазначеного права.

За загальним правилом строк звернення обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналася про рішення державного реєстратора. При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 6 липня 2018 року у справі № 826/3442/17, від 17 липня 2018 року у справі № 911/4006/16.

При цьому, Суд звертає увагу, що на момент звернення Томашпільської селищної ради зі скаргами до Міністерства юстиції України діяла редакція частини 3 статті 34 «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якою було визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.

Таким чином, враховуючи те, що Третьою особою у поданій скарзі було оскаржено рішення від 11.05.2019 року за №46804672, прийняте державним реєстратором Вороновицької селищної ради Вінницької області Сауляк Наталією Ігорівною, Суд приймає до уваги редакцію статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» станом на момент виникнення спірних правовідносин сторін, що передбачала право на таке звернення протягом 60 календарних днів з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав.

Як вбачається з матеріалів скарги, 03.07.2023 року Томашпільською селищною радою сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якого вбачається проведення 11.05.2019 року державним реєстратором Вороновицької селищної ради Вінницького району Сауляк Наталією Ігорівною державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» на магазин, загальною площею 1959,5 кв.м., за адресою: Вінницька обл., Томашпільський район, смт. Томашпіль, вулиця Криворучка, будинок 45а (рішення №46804672). Крім того, із тексту скарг вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Томашпільської селищної ради від 03.07.2023 № 370 створено комісію, якою 18.07.2023 зафіксовано факт самовільного зайняття та забудови ТОВ «Меблевик» магазину на земельній ділянці, кадастровий номер якій не присвоєно.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження того, що Томашпільська селищна рада знала про обставини прийняття рішення суб`єктом державної реєстрації про вчинення ним реєстраційної дії від 11.05.2019 року, а тому саме витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03.07.2023 року та проведення перевірки 18.07.2023 року підтверджує факт того, що Скаржник дізналась про наявність рішення державного реєстратора саме 03.07.2023 року, від чого і варто відраховувати строк на оскарження рішення державного реєстратора.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що скарги Томашпільської селищної ради №01-10-14/1771 від 01.08.2023 року щодо скасування рішення державного реєстратора Вороновицької селищної ради Вінницького району Сауляк Наталії Ігорівни №46804672 від 11.05.2019 року були подані протягом 60 календарних днів з дня, коли особа дізналася про порушення її прав відповідною дією, тобто у строк, встановлений ч. 4 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення).

Що стосується повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» про час і місце розгляду скарги, Суд зазначає.

Відповідно до п. 10 Порядку №1128 (в редакції на момент розгляду скарги) для забезпечення можливості участі у колегіальному розгляді скарги у сфері державної реєстрації скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів (далі - заінтересовані особи), або надання зазначеними особами письмових пояснень по суті скарги Мін`юст чи відповідний територіальний орган не пізніше ніж за два дні, а під час воєнного стану - за 15 днів до дня засідання колегії забезпечує оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті інформації про дату, час і місце такого засідання, а під час воєнного стану - про дату засідання, та додатково повідомляє зазначену інформацію заінтересованим особам засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Інформація про дату, час і місце засідання колегії, що проводиться після відкладення розгляду скарги або для повторного розгляду скарги у визначених законодавством випадках, не оприлюднюється, якщо колегією не прийнято рішення про інше.

Відсутність заінтересованих осіб під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації колегіально під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", проводиться з урахуванням обмежень, встановлених відповідним рішенням Кабінету Міністрів України.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації під час дії воєнного стану проводиться без участі заінтересованих осіб.

Тобто, в період воєнного стану на Відповідача покладено обов`язок повідомити заінтересовану особу про розгляд скарги не пізніше ніж за 15 днів до дня засідання колегії.

Пунктом 12 Порядку №1128 передбачено, що матеріали скарги у сфері державної реєстрації надаються заінтересованим особам за їх клопотанням для ознайомлення та/або фотографування. Якщо таке клопотання заявлено під час засідання колегії (крім випадку проведення засідання під час воєнного стану), колегія відкладає розгляд скарги на строк, необхідний для ознайомлення з відповідними матеріалами, але не більш як на одну годину.

Під час воєнного стану заінтересована особа має право заявити клопотання про надіслання їй матеріалів скарги в електронній формі на адресу електронної пошти. Мін`юст чи відповідний територіальний орган забезпечує надіслання таких матеріалів протягом трьох робочих днів після отримання клопотання.

Заінтересовані особи мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду.

Заінтересована особа, яка повідомляє про наявність судового спору між тими самими сторонами, з того самого предмета, з тих самих підстав, про які зазначено у відповідній скарзі, такі особи подають колегії засвідчену копію відповідного судового рішення.

Згідно з позицією Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №910/574/22, основним обов`язковим способом повідомлення про розгляд скарги по суті є розміщення Мін`юстом чи його територіальним органом відповідного оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту. Натомість, надіслання повідомлення про розгляд скарги телефонограмою або засобами електронної пошти є додатковими способами повідомлення, які в силу зазначених вище норм Порядку №1128 є обов`язковими для Мін`юсту чи його територіальних органів лише у разі, якщо номер телефону, адреса електронної пошти осіб, зазначених у п. 10 Порядку, вказані у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлені заінтересованою особою або встановлені з інших офіційних джерел.

Отже, додатковий спосіб повідомлення про розгляд скарги у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом чи відповідним територіальним органом особи виключно за наявності у них відомостей про номер телефону/адресу електронної пошти, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлених заінтересованою особою або встановлених з інших офіційних джерел.

Суд звертає увагу на відсутність обов`язку комісії використовувати послідовно кожний наступний спосіб повідомлення виключно у разі неможливості використання попереднього, оскільки диспозиція цієї норми передбачає альтернативні дії суб`єкта розгляду скарги щодо вибору способу повідомлення зацікавлених осіб. Тобто суб`єкт розгляду скарги може застосовувати один із способів, зазначених у вказаній нормі, а черговість використання кожного конкретного способу визначається суб`єктом розгляду скарги в залежності від конкретних обставин та наявної у нього інформації.

Як встановлено Судом, інформація про розгляд скарг Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області була розміщена 25.09.2023 року на офіційному вебсайті Міністерства юстиції України за посиланням: https://minjust.gov.ua/m/ogoloshennya-pro-zasidannya-tsentralnoi-kolegii-ministerstva-yustitsii-ukraini-11-jovtnya-2023-roku. Так, було зазначено, що 11.10.2023 року відбудеться засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, на якому будуть розглянуті скарги, перелік яких наведений нижче, зокрема, розгляд скарг Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 01.08.2023 № 02-10-14/1771, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.2023 за № СК-3092-23, від 01.08.2023 № 02-10-14/1771, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.08.2023 за № СК-3140-23. Тип об`єкта нерухомого майна: магазин. Адреса: Вінницька обл., Томашпільський р-н, смт. Томашпіль, вул. Криворучка, буд. 45а. Суб`єкт оскарження: державний реєстратор Вороновицької селищної ради Вінницького району, Вінницької області Сауляк Наталія Ігорівна. Заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» (32186379). (а.с.97-98)

Крім того, головним спеціалістом відділу інформаційно - технічного забезпечення діяльності Колегії Міністерства юстиції України 25.09.2023 року було надіслано телефонограму на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» про розгляд скарг Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, яка була прийнята керівником Позивача. (зворотна частина а.с. 98) При цьому, Суд зазначає, що матеріали скарги не містять адреси електронної пошти Позивача, а з офіційних джерел неможливо було її встановити, а тому додаткового повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» про дату засідання засобами електронної пошти не було здійснено.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що Міністерство юстиції України відповідно до вимог Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції виконало свій обов`язок з забезпечення оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті інформації про дату засідання (під час воєнного стану) з розгляду скарг Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, а також додатково повідомлено заінтересованих осіб шляхом надіслання телефонограм на їх адреси, а тому Позивач мав право подати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації.

Щодо правомірності наказу Міністерства юстиції України №3975/5 від 20.11.2023 року, яким скарги Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області було задоволено, Суд відзначає наступне.

При зверненні до суду з вказаним позовом Позивач зазначав, що Томашпільська селищна рада не повідомила Міністерство юстиції України про подання ними до господарського суду Вінницької області позову про скасування рішень реєстратора, справа за №902/1348/23. Крім того, в Томашпільському районному суді розглядається справа за №146/1054/23 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та справа за №120/17430/23 у Вінницькому окружному адміністративному суді за позовом ТОВ "Меблевик" до виконавчого комітету Томашпільської селищної ради з приводу визнання нечинним та скасування рішення. Вказане дає підстави для висновку, що в разі наявності судового спору щодо нерухомого майна Міністерство юстиції України не має повноважень здійснювати розгляд скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на таке нерухоме майно.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній станом на момент розгляду Відповідачем скарги та дату видачі спірного наказу) Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації без розгляду по суті, якщо наявна інформація про відкрите за заявою скаржника судове провадження, предметом якого є оскарження тих самих рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації.

За змістом пункту 5 Порядку №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її за належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави є підставою для відмови у задоволенні скарги, поданої в порядку статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Міністерство юстиції України та його територіальні органи не мають права здійснювати перегляд рішень державного реєстратора про державну реєстрацію у випадку, зокрема, коли щодо предмета скарги у сфері державної реєстрації наявний судовий спір.

Зі змісту зазначених норм вбачається що законодавець застосував у цих нормах слова «тими самими», «такого самого», що за своїм значенням прирівнюються до слів «тотожний», «аналогічний» (у відповідних різних відмінках). Застосування законодавцем у цих нормах саме таких слів у такому значенні не дає підстав тлумачити ці норми розширено.

З огляду на викладене, Суд зазначає, що ці норми законодавства підлягають застосуванню за наявності усієї сукупності умов, що наведені у них: наявності спору (1) між тими самими сторонами, (2) з такого самого предмета і (3) тієї самої підстави. Нетотожність чи відсутність хоча б однієї умови (елементу) виключає можливість для Міністерства юстиції України та його територіальних органів залишити скаргу без розгляду по суті у сфері державної реєстрації на підставі пункту 3 частини 6 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (у зазначеній вище редакції).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Вінницької області від 15.11.2023 року по справі №902/1348/23 відкрито провадження у справі за позовом Томашпільської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблевик" про скасування рішення та зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою. (а.с.26-27) Проте, з вказаної ухвали суду взагалі неможливо визначити, які саме реєстраційні дії були оскаржені Томашпільською селищною радою, оскільки вона не містить жодних вказівок ані на номер реєстраційних дій, ані на дату їх вчинення, ані на суб`єкт державної реєстрації. Крім того, Суд звертає увагу, що станом на момент проведення засідання Колегії Міністерства юстиції України 11.10.2023 року не було відкрито провадження у справі №902/1348/23, що виключає можливість застосування Відповідачем пункту 3 частини 6 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (у зазначеній вище редакції) та пункту 5 Порядку №1128.

Що стосується інших судових проваджень, на які посилається Позивач, Суд зазначає, що ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 17.08.2023 року у справі № 146/1054/23 відкрито провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» до Томашпільської селищної ради, ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі недійсним, а ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі №120/17430/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меблевик" до Виконавчого комітету Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визнання нечинним та скасування рішення.

Суд звертає увагу, що вказані судові провадження були відкриті за позовом саме Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК», а не Томашпільської селищної ради, як скаржника, що також виключає можливість застосування Відповідачем пункту 3 частини 6 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" та пункту 5 Порядку №1128. Крім того, предметом позову у даних справах не є оскарження рішення державного реєстратора Вороновицької селищної ради Вінницького району Сауляк Наталії Ігорівни №46804672 від 11.05.2019 року.

За таких підстав, Суд не приймає до уваги посилання Позивача щодо наявності судового провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави станом на момент розгляду Міністерством юстиції України скарг Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що наказ Міністерства юстиції України №3975/5 від 20.11.2023 року «Про задоволення скарги» прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

За таких обставин, Позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства юстиції України №3975/5 від 20.11.2023 року не було доведено невідповідність такого наказу нормам чинного законодавства України на момент його прийняття.

Що стосується вимог про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3975/5 від 20.11.2023 року в частині п.п.4, 6 вказаного наказу, то вказані пункти не порушують права Позивача, оскільки вони стосуються прав державного реєстратора Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області Сауляк Наталії Ігорівни, а вимоги про їх скасування мають розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки блокуючи державному реєстратору доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Мін`юст здійснював владні повноваження, отже спір належить до сфери публічно-правових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №813/1362/16, від 28 листопада 2018 року у справі №825/642/18, Верховного Суду від 25.01.2024 у справі № 320/3339/23.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Таким чином, провадження у справі №910/1328/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3975/5 від 20.11.2023 року в частині пунктів 4 та 6 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» про визнання протиправним та скасування наказу є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Провадження у справі №910/1328/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3975/5 від 20.11.2023 року в частині пунктів 4 та 6 - закрити.

2. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЛЕВИК» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3975/5 від 20.11.2023 року - відмовити у повному обсязі.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 19 квітня 2024 року.

Суддя О.В. Чинчин