ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. ОдесаСправа № 916/2456/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ярош А.І.,

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2023 року, суддя в І інстанції Гут С.Ф., повний текст якого складено 27.11.2023 в м. Одесі

у справі: №916/2456/23

за позовом: Фізичної особи-підприємця Махницької Олени Олександрівни

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ

про стягнення 92 402,84 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Фізична особа-підприємець Махницька Олена Олександрівна звернулась до Господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просила суд стягнути з Державного підприємства "ХЕРСОНСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ" на її користь 92402,84 грн заборгованості, з яких: 50 373 грн основного боргу, 13 337 грн інфляційних нарахувань, 19 508,84 грн пені та 6500 грн правової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неналежне виконання умов укладеного договору поставки товару №124 від 14.09.2021 в частині своєчасної та остаточної оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.06.2023 прийнято позовну заяву ФОП Махницької О.О. до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2456/23.

31.07.2023 до господарського суду надійшло клопотання ФОП Махницької О.О. про заміну відповідачу, в якому посилаючись на укладання Концесійного договору остання просила замінити відповідача у справі з ДП "ХМТП" на Товариство з обмеженою відповідальністю ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.09.2023 замінено первісного відповідача у справі № 916/2456/23 ДП "ХМТП" на належного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.11.2023 у справі №916/2456/23 позов Фізичної особи-підприємця Махницької Олени Олександрівни до Товариства з обмеженою відповідальністю ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ про стягнення 92402,84 грн заборгованості задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ на користь Фізичної особи-підприємця Махницької Олени Олександрівни 50372 грн основного боргу, 8000 грн пені, 13337,26 грн інфляційних нарахувань та 2684 грн витрат по сплаті судового збору; у задоволені решти позовних вимог, а також вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що 26.06.2020 р. між Міністерством інфраструктури України (Концесієдавець) та Державним підприємством «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (ДП «АМПУ») та Товариством з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ-ХЕРСОН» (Переможець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОЄКТНА КОМПАНІЯ РИСОІЛ-ХЕРСОН», яким в подальшому змінено назву на ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ, (Концесінер) укладено концесійний договір стосовно передачі в концесію майна ДП "ХМТП" (Первісний оператор) і майна ДП «АМПУ».

Умовами Концесійного договору передбачено, що з моменту підписання акту про передачу в порядку правонаступництва прав та обов`язків, які безпосередньо пов`язані з майном, яке передається у складі об`єкту концесії, ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ стає правонаступником ДП "ХМТП", в тому числі за укладеними договорами.

У відповідному акту зазначено, що Відповідачем прийнято на себе зобов`язання за укладеним між Позивачем та ДП "ХМТП" договором, ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ відповідно стало правонаступником ДП "ХМТП" за укладеним 14.09.2021 р. договором поставки № 124Р, що спростовує його позицію відносно того, що ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ не є належним відповідачем у справі.

Відтак, підписавши 23.12.2021 акт про передачу в порядку правонаступництва прав та обов`язків, які безпосередньо пов`язані з майном, яке передається у складі об`єкту концесії, до ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ в порядку правонаступництва перейшли права та обов`язку Покупця за Договором поставки від 14.09.2021 р. № 124Р.

ФОП Махницькою О.О. як Постачальником доведено виконання належним чином взятих на себе за умовами Договору обов`язків та передачу ДП "ХМТП" Товару загальною вартістю 71960,00, що підтверджується видатковою накладною від 05.10.2021 р. № 34 та не заперечується сторонами.

В свою чергу, ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ як Покупцем в порушення приписів статей 520,525,526,530,610,629,668,691,692,712 ЦК України, статей 193,265 ГК України та умов Договору вартість отриманого Товару остаточно та своєчасно не сплачено, не дивлячись на те, що з урахуванням частини 1 статті 530, частини 1 статті 668, частини 1 статті 692, частини 1 статті 712 ЦК України, пункту 4.1.2 Договору строк виконання зобов`язання на суму 50372,00 грн настав (Загальна вартість товару 71960,00 грн, ДП "ХМТП" перераховано 21588,00 грн попередньої оплати, відтак розмір заборгованості складає 71960,00 грн - 21588,00 грн = 50372,00 грн).

Перевіривши представлений ФОП Махницькою О.О. розрахунок інфляційних нарахувань (за період з грудня 2021 р. по листопад 2022 р.) господарським судом встановлено, що останній виконано у відповідності до вимог та методології чинного законодавства України, відтак стягненню з ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ на користь ФОП Махницької О.О. підлягає 13337,26 грн інфляційних нарахувань, нарахованих на 50372,00 грн за період з листопада 2021 р. по грудень 2022 р.

У той же час, перевіривши розрахунок заявленої до стягнення пені 19508,84 грн, нарахованих на суму 50373,00 за період з 05.11.2021 р. по 28.11.2022 р., господарський суд не погоджується із ним, та здійснивши власний розрахунок доходить до висновку про наявність у ФОП Махницької О.О. права на стягнення з ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ 17886,89 грн пені, нарахованих на суму 50372,00 грн за період з 05.11.2021 р. по 28.11.2022

При цьому, приймаючи до уваги те, що матеріали даної справи не містять жодних доказів які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності ФОП Махницької О.О., та/або доказів настання негативних наслідків та понесення нею збитків саме в результаті порушення ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ умов договору, те, що розмір пені становить значну частину від розміру основного боргу, те, що із представлених до матеріалів доказів вбачається та не ставиться під сумнів оплату вартості частини поставленого Позивачем Товару, з метою дотримання принципів справедливість, добросовісність та розумність господарський суд зменшив належну до стягнення суму пені до 8000,00 грн.

Також суд першої інстанції зазначив, що в господарського суду відсутні правові підстави для стягнення з ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ на користь ФОП Махницької О.О. 6500,00 грн витрат на правничу допомогу, оскільки із представлених в підтвердження цього доказів вбачається, що договір про надання послуг від 12.04.2023 р. укладено із ТОВ «БІКОНСАЛТ», яке не має статусу адвоката, так само як і не надано доказів, що адвокат приймав участь у складанні позовної заяви..

15.12.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ, в якій останнє просить рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2023 у справі №916/2456/23 скасувати повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що підставою щодо загального правонаступництва за Договором поставки №124Р, окрім Акту про правонаступництво від 23.12.2021, має бути також й укладений між Позивачем, ТОВ «Херсонський порт» та ДП «ХМТП» Договір про правонаступництво (Договір про переведення боргу); а сам по собі Акт про правонаступництво не є підставою для загального правонаступництва за Договором №124P. Отже, виходячи із вищенаведеного, а також, оскільки Договір про переведення боргу між ФОП Махницька О.О., ТОВ «Херсонський порт» та ДП «ХМТП» так і не був укладений, ТОВ «Херсонський порт» не є належним відповідачем у справі №916/2456/23, оскільки не є правонаступником ДП «ХМТП» стосовно позовних вимог ФОП Махницька Олена Олександрівна у справі №916/2456/23.

Вказує, що не дивлячись на те, що Позивач виставив рахунок на сплату №33 від 17.09.2021 на всю суму, а не на суму попередньої оплати, постачальник зазначає на рахунку, що рахунок №33 дійсний протягом одного банківського дня. Оскільки оплата (часткова) була проведена по цьому рахунку, то останній - рахунок №33 вже 01.10.2021 року є недійсним. Позивачем не доведено виставлення, направлення ним та отримання ДП «ХМТП», як Покупцем за Договором, окремого рахунку для оплати остаточного розрахунку за товар. Порушенням умов договору є наступний день по закінченню 30 банківських днів з дати початку для виконання зобов`язань по сплаті за поставлений товар. Отже, подія, з якою починається відлік строку (30 банківських днів) для здійснення оплати не настала. А відповідно відсутній факт порушення зобов?язання зі сплати за поставлений товар.

Додатково стверджує, що при прийнятті рішення в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних збитків судом першої інстанції були проігноровані ті обставини справи, шо 14 грудня 2021 року була укладена Додаткова угода №2 до Концесійного договору, за якою сторони визначили, що відповідно до пункту 5 Додаткової угоди, якою Концесійний договір доповнений пунктом 8.7.7.7, після закінчення строку Перехідного періоду та підписання акта виконання Передачі (23.12.2021) Концесіонер не є правонаступником Первісного оператора та сум неустойки, відсотків річних, інфляційних витрат та інших нарахувань на суми відображеної та не відображеної в акті виконання Передачі кредиторської заборгованості, нарахованих після підписання Акту виконання Передачі - 23 грудня 2021 року. Оскільки, Позивач нарахував та висуває вимоги, щодо стягнення сум неустойки, відсотків річних, інфляційних витрат лише 07 червня 2023 року (позовна заява датована 22.05.2023), то цим ТОВ «Херсонський порт» також підтверджує безпідставність позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних збитків по відношенню до Товариства, як до неналежного відповідача.

При частковому задоволенні позовних вимог суд першої інстанції помилково стягнув з Позивача всю суму судового збору, тим самим порушивши п. 2) ч. 1 статті 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зокрема, позивач вказує, що відповідно до Акту про передачу в порядку правонаступництва прав та обов?язків, які безпосередньо пов?язані з майном, яке передається у складі об?єкта концесії від 23 грудня 2021 року складеного між ТОВ «ХП» та ДП «ХМТП: передане ТОВ «ХП» зобов?язання, що виникають з договору поставки №124 Р від 14.09.2021 року (п.п.251 п. 4 Акту). В даному Акті чітко визначено, що зобов?язання, які виникають з договору поставки №124 Р від 14.09.2021 з ФОП Махницька Олена Олександрівна віднесено до Розділу в Акті (п.п. 251 п. 4 Акту) «ВИТРАТНІ» як зобов?язання, що виникають з договору поставки №124 Р від 14.09.2021 з ФОП Махницька Олена Олександрівна, а не Розділу (статті) кредиторської чи дебіторської заборгованості. «ВИТРАТНІ» (стаття витрат) - сукупність витрат за виробництво, продаж, придбання продукції (робіт, послуг).

Той факт, що даний Акт підписаний ТОВ «ХП» і ДП «ХМТП та засвідчує юридичний факт передачі всіх прав та обов?язків Первісного оператора, в тому числі таких, що випливають із договору поставки №124 від 14.09.2021 з ФОП Махницька Олена Олександрівна. ТОВ «ХП» є належним Відповідачем, а окремий порядок передачі зобов?язання, що виникають з договору поставки №124 Р від 14.09.2021 з ФОП Махницька Олена Олександрівна відсутній.

Відповідач погодився з умовами поставки, попередньо підписавши Договір. Крім того, отримавши один рахунок на всю суму Відповідач провів оплату 30%, а не всієї суми. Порядок розрахунків вказується не в рахунку, а в Договорі. Рахунок не є підставою для господарської операції. Підставою для господарської операції є підписаний Договір, передоплата та видаткова накладна, що підтверджує факт отримання товару. Отримавши товар, згідно видаткової накладної і погодившись з його якістю, кількістю, асортиментом, підписавши з печаткою первинний документ, Покупець визнав факт реальності господарської операції. Зробивши передоплату та отримавши товар від Продавця/Позивача, у Покупця / Відповідача виникло грошове зобов?язання перед Продавцем/Позивачем на залишок суми за отриманий товар, який Відповідач не виконав, порушивши умови Договору.

Позивачем надано всі документально обґрунтовані докази суду, що Відповідач порушив умови Договору поставки, а саме отримав товар і не провів оплату в розмірі 70% від загальної суми, за що повинен сплатити пеню, згідно Договору поставки та закону. Але суд, керуючись статтею 233 ГК України визначивши, що Скаржник порушив умови Договору, прийшов до висновку стягнути неустойку, але при цьому зменшивши її суму. Приймаючи до уваги те, що суд зменшив належну до стягнення суму пені до 8000,00 грн. Скаржник, при такому грубому порушені умов Договору, не мав би оскаржувати дане рішення суду першої інстанції, оскільки суд пішов на зустріч Відповідачу в частині зменшення розміру санкції.

Колегія суддів зазначає, що за правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 грн *100 = 268400 грн).

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження). Розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення 92 402,84 грн, то вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України та має проводитись в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ на рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2023 у справі №916/2456/23; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ на рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2023 у справі №916/2456/23 здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду апеляційної скарги, враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням в Україні воєнного стану, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ на рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2023 у справі №916/2456/23 розглядається поза межами строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення належного судового захисту.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія встановила наступне.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Щодо правонаступництва прав та обов`язків ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ

Відповідно до приписів статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 Закону України «Про концесію» встановлено, що сторони несуть відповідальність, встановлену законом та концесійним договором, за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань (включаючи виконання вимог, гарантій та інших обов`язків), визначених концесійним договором. Концесійний договір може передбачати застосування штрафних санкцій, не заборонених законодавством України.

Відповідно до положень частин 3 та 4 статті 33 Закону України «Про концесію» у виняткових випадках, за рішенням концесієдавця, умовами концесійного конкурсу може передбачатися повне або часткове правонаступництво концесіонера за правами та обов`язками балансоутримувача. Обсяг правонаступництва, а також умови та порядок передачі концесіонеру прав та обов`язків балансоутримувача визначаються умовами концесійного конкурсу та концесійним договором. Під правами та обов`язками балансоутримувача розуміються права та зобов`язання такого балансоутримувача за договорами, судовими процесами, у тому числі в порядку міжнародного комерційного арбітражу, відкритими виконавчими провадженнями, ліцензіями, документами дозвільного характеру, а також за дебіторською та кредиторською заборгованістю балансоутримувача.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2020 між Міністерством інфраструктури України (Концесієдавець), Державним підприємством «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (ДП «АМПУ»), Товариством з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ-ХЕРСОН» (Переможець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОЄКТНА КОМПАНІЯ РИСОІЛ-ХЕРСОН» (Концесінер) укладено концесійний договір стосовно передачі в концесію майна ДП "ХМТП" (Первісний оператор) і майна ДП «АМПУ» (Концесійний договір), відповідно до пункту 2.1 якого за цим Договором Концесієдавець надає Концесіонеру на Строк концесії виключне право на створення, будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення), управління (користування, експлуатацію, технічне обслуговування) Об`єкта концесії та здійснення поліпшення Об`єкта концесії, передбаченого умовами цього Договору і Додатка 4 (Технічні вимоги), з метою задоволення громадських потреб у сфері будівництва та експлуатації Морського порту Херсон та його інфраструктури протягом Строку концесії шляхом здійснення та фінансування передбачених цим Договором інвестицій та ефективного провадження Концесійної діяльності, за умови сплати Концесійного платежу та виконання інших умов цього Договору.

Об`єктом концесії за цим Договором є: майно для передачі, а саме майно Первісного оператора та майно ДП «АМПУ», що разом становить цілісний майновий комплекс, у тому числі причал № 2, причал № 3, причал № 4, причал № 5, перелік з найменуванням, місцезнаходженням та балансовою вартістю якого наведені в Додатку 2 (Початкова передача активів) (пункт 3.1.1 Концесійного договору); спеціально збудовані Концесіонером об`єкти відповідно до положень пункту 17.1 цього Договору. Такі об`єкти будуть використовуватися для забезпечення комплексного надання послугу Морському порту Херсон (пункт 3.1.2 Концесійного договору).

Інші необоротні матеріальні активи та оборотні матеріальні активи Первісного оператора та ДП «АМПУ», що не входять до складу Об`єкта концесії, підлягають викупу Концесіонером на умовах, визначених пунктами 8.7.4 та 8.7.5 (пункт 3.4 Концесійного договору).

Передача включає в себе та вважається виконаною після проведення таких заходів: передача Концесіонеру майна, визначеного Додатком 2 (Початкова передача активів) Договору, з урахуванням остаточного переліку майна у складі Об`єкта концесії після його інвентаризації, шляхом підписання акта приймання-передачі відповідно до положень пункту 8.7.3 Договору (пункт 8.7.2.1 Концесійного договору); прийняття Концесіонером на роботу шляхом переведення Працівників (за їх згодою) з урахуванням положень пункту 8.7.6 Договору (пункт 8.7.2.2 Концесійного договору); викуп Інших необоротних матеріальних активів та оборотних матеріальних активів Первісного оператора та ДП «АМПУ» і передача в порядку правонаступництва кредиторської та дебіторської заборгованості Первісного оператора в порядку і на умовах, визначених пунктами 8.7.4, 8.7.5 Договору (пункт 8.7.2.3 Концесійного договору); оформлення правонаступництва Концесіонера щодо прав та обов`язків Первісного оператора і прав та обов`язків ДП «АМПУ», які безпосередньо пов`язані з майном, що передається у складі Об`єкта концесії, відповідно до положень пункту 8.7.7 цього Договору (за виключенням кредиторської та дебіторської заборгованості Первісного оператора, що передається в порядку правонаступництва на умовах, визначених пунктом 8.7.4 Договору) (пункт 8.7.2.4 Концесійного договору).

Концесієдавець забезпечує передачу Концесіонеру Первісним оператором Інших необоротних матеріальних активів та оборотних матеріальних активів і кредиторської та дебіторської заборгованості Первісного оператора. Факт передачі Інших необоротних матеріальних активів та оборотних матеріальних активів і кредиторської та дебіторської заборгованості Первісного оператора підтверджується актом приймання-передачі, підписаним уповноваженими представниками Первісного оператора, Концесієдавця та Концесіонера та скріпленим їх печатками (за наявності), в якому зазначаються переліки активів та кредиторської і дебіторської заборгованості та вартість за результатами інвентаризації відповідно до пункту 8.6 Договору, з урахуванням можливих уточнень відповідно до пункту 8.7.4.6 Договору (пункт 8.7.4.5 Концесійного договору).

Концесіонер є правонаступником щодо: всіх прав та обов`язків Первісного оператора, в тому числі таких, що випливають із договорів, судових справ, виконавчих проваджень, ліцензій, документів дозвільного характеру, правовідносин щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу, надмірно сплачених зобов`язань або невідшкодованих податків і зборів, та які зазначені у відповідних актах приймання-передачі, передбачених пунктами 8.7.7.3 та 8.7.4.5 (пункт 8.7.7.1.1 Концесійного договору).

На підставі звіту спільної комісії, оформленого та затвердженого за результатами інвентаризації відповідно до пункту 8.6 Договору, Концесієдавець зобов`язаний забезпечити укладення між Первісним оператором, ДП «АМПУ» та Концесіонером актів приймання-передачі в порядку правонаступництва прав та обов`язків, які безпосередньо пов`язані з майном, яке передається у складі Об`єкта концесії (за виключенням дебіторської та кредиторської заборгованості Первісного оператора, що передається в порядку правонаступництва на умовах, визначених пунктом 8.7.4 Договору). В таких актах зазначається перелік та обсяг прав та обов`язків і перелік договорів, судових справ, виконавчих проваджень, ліцензій, документів дозвільного характеру, правовідносин щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу, надмірно сплачених зобов`язань або невідшкодованих податків і зборів та інших правовідносин, правонаступником щодо яких виступатиме Концесіонер (пункт 8.7.7.3 Концесійного договору).

Концесієдавець зобов`язаний забезпечити, одночасно з підписанням актів приймання-передачі відповідно до пунктів 8.7.4, 8.7.5 та 8.7.7.3 Договору, передачу Концесіонеру всіх документів, що пов`язані з правонаступництвом Концесіонера та із зобов`язаннями, за якими виникає правонаступництво (договори, матеріали судових справ та виконавчих проваджень, ліцензії, документи дозвільного характеру, бухгалтерська документація тощо) (пункт 8.7.7.5 Концесійного договору).

Концесійний договір підписано представниками сторін та скріплено печатками контрагентів.

В подальшому 14.12.2021 р. між Міністерством інфраструктури України (Концесієдавець), Державним підприємством «АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ» (ДП «АМПУ»), Товариством з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ-ХЕРСОН» (Переможець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ (Концесінер, попереднє найменування якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОЄКТНА КОМПАНІЯ РИСОІЛ-ХЕРСОН») укладено Додаткову угоду № 2 до Концесійного договору, відповідно до якої:

викладено пункт 8.7.1 останнього в новій редакції: «Передача починається не раніше ніж через 1 (один) Робочий день з Дати виконання Попередніх умов та повинна бути проведена не пізніше ніж протягом 10 (десяти) Робочих днів.».

доповнено Концесійний договір пунктом 8.7.7.7: «Після закінчення строку Перехідного періоду та підписання акта виконання Передачі Концесіонер не є правонаступником будь-яких сум кредиторської заборгованості Первісного оператора перед ДП «АМПУ», що не була відображена в акті виконання Передачі та виникла у Первісного оператора до дати підписання акта виконання Передачі, та сум неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат та інших нарахувань на суми відображеної та невідображеної в акті виконання Передачі кредиторської заборгованості, нарахованих після підписання акту виконання Передачі. Первісний оператор та Концесієдавець зобов`язуються компенсувати Концесіонеру суму кредиторської заборгованості перед іншими кредиторам (за виключенням ДП «АМПУ» та кредиторською заборгованістю за договорами поруки) враховуючи суми неустойки, відсотків річних, інфляційних втрат та інших нарахувань, що не була відображена в акті виконання Передачі та виникла у Первісного оператора до дати підписання акта виконання Передачі та пред`явлена Концесіонеру протягом трьох років з дня підписання акта виконання Передачі та суми неустойки, відсотків річних та інфляційних втрат, нарахованих кредиторами Первісного оператора після підписання акту виконання Передачі.».

викладено пункт 8.7.7.1.1 Концесійного договору в новій редакції: «всіх прав та обов`язків Первісного оператора, в тому числі таких, що випливають із договорів, судових справ, виконавчих проваджень, ліцензій, документів дозвільного характеру (в тому числі за спеціальними дозволами на користування надрами), правовідносин щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу, надмірно сплачених зобов`язань або невідшкодованих податків і зборів, та які зазначені у відповідних актах приймання-передачі, передбачених пунктами 8.7.7.3 та 8.7.4.5.».

Додаткова угода підписана представниками сторін та скріплена печатками контрагентів.

23.12.2021 р. між Концесіонером, яким є ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ та ДП "ХМТП" як Первісним оператором підписано акт про передачу в порядку правонаступництва прав та обов`язків, які безпосередньо пов`язані з майном, яке передається у складі об`єкту концесії, відповідно до якого ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ приймає в порядку правонаступництва права і обов`язки ДП "ХМТП", які безпосередньо пов`язані з майном, що передається у складі об`єкта концесії і випливають із договорів, судових справ, виконавчих проваджень, ліцензій, документів дозвільного характеру, а ДП "ХМТП" передає ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ в порядку правонаступництва наступні права та обов`язки, серед яких ті, що виникають із договорів (т.1 а.с.76-99).

Зокрема, пункт 251 Договір від 14.09.2021 р. № 124Р укладений із контрагентом ФОП Махницькою О.О. (строк дії договору/гарантійних зобов`язань (діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань) 31.12.2021 (т.1, а.с.97).

Вказаний пункт віднесено до категорії витратних.

У ДП «ХМТП» відсутні права та обов`язки щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу, надмірно сплачених зобов`язань або невідшкодованих податків і зборів.

З дати підписання цього Акту ТОВ «Херсонський порт» стає правонаступником прав та обов`язків, що випливають із перелічених у цьому Акті ліцензій, дозвільних документів, судових справ, виконавчих проваджень, договорів.

Акт підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Концесіонер виступає правонаступником щодо прав та обов`язків відповідно до пункту 8.7.7.3 Договору з дати підписання відповідних актів приймання-передачі, окрім правонаступництва щодо дебіторської та кредиторської заборгованості Первісного оператора, яке відбувається з дати підписання акта відповідно до пункту 8.7.4 Договору (пункт 8.7.7.4 8.7.7.3 Концесійного договору).

Колегія суддів зазначає, що в даному Акті чітко визначено, що зобов?язання, які виникають з договору поставки шин для транспортних засобів малої тоннажності №124 Р від 14.09.2021 з ФОП Махницька Олена Олександрівна віднесено до Розділу в Акті (п.п. 251 п. 4 Акту) «ВИТРАТНІ» як зобов`язання, що виникають з договору поставки шин для транспортних засобів малої тоннажності №124 Р від 14.09.2021 з ФОП Махницька Олена Олександрівна, а не Розділу (статті) кредиторської чи дебіторської заборгованості. «ВИТРАТНІ» (стаття витрат) - сукупність витрат за виробництво, продаж, придбання продукції (робіт, послуг), на що помилково посилається скаржник.

Даний Акт підписаний ТОВ «ХП» і ДП «ХМТП та засвідчує юридичний факт передачі всіх прав та обов?язків Первісного оператора, в тому числі таких, що випливають із договору поставки шин для транспортних засобів малої тоннажності №124 Р від 14.09.2021 з ФОП Махницька Олена Олександрівна.

Відтак, підписавши 23.12.2021 акт про передачу в порядку правонаступництва прав та обов`язків, які безпосередньо пов`язані з майном, яке передається у складі об`єкту концесії, до ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ в порядку правонаступництва перейшли права та обов`язки Покупця за Договором поставки від 14.09.2021 №124Р.

Таким чином, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що умовами Концесійного договору передбачено, що з моменту підписання акту про передачу в порядку правонаступництва прав та обов`язків, які безпосередньо пов`язані з майном, яке передається у складі об`єкту концесії, ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ стає правонаступником ДП "ХМТП", в тому числі за укладеними договорами, оскільки у відповідному акту зазначено, що Відповідачем прийнято на себе зобов`язання за укладеним між Позивачем та ДП "ХМТП" договором, а тому ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ відповідно стало правонаступником ДП "ХМТП" за укладеним 14.09.2021 р. договором поставки № 124Р, що спростовує його позицію відносно того, що ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ не є належним відповідачем у справі.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що окремого порядку та укладання окремого Договору щодо передачі зобов?язання, що виникають з договору поставки шин для транспортних засобів малої тоннажності №124 Р від 14.09.2021 з ФОП Махницька Олена Олександрівна - не передбачено Концесійним договором, чим спростовується доводи апелянта, що окрім Акту про правонаступництво від 23.12.2021, має бути також й укладений між Позивачем, ТОВ «Херсонський порт» та ДП «ХМТП» Договір про правонаступництво (Договір про переведення боргу); а сам по собі Акт про правонаступництво не є підставою для загального правонаступництва за Договором №124P.

Щодо підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки № 124Р від 14.09.2021.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частинами 1 та 2 статті 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Частиною 2 статті 266 ГК України передбачено, що загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Приписи частини 1 статті 668 ЦК України передбачають, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

В свою чергу частини 1-3 статті 692 ЦК України передбачають, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2021 р. між ДП "ХМТП" (Покупець) та ФОП Махницькою О.О. (Постачальник) укладено договір поставки № 124Р (Договір), за умовами пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити й передати у власність Покупцю товар (шини для транспортних засобів малої тоннажності), зазначений в Специфікації (Додаток № 1 до даного Договору, який є його невід`ємною частиною), а Покупець прийняти і оплатити на умовах даного Договору такий товар.

Поставка товару здійснюється партіями згідно письмових заявок Покупця (пункт 1.2 Договору).

Найменування, асортимент, кількість і ціна за відповідну одиницю виміру товару визначається Сторонами в Специфікації (Додаток №1 до даного Договору) (пункт 1.3 Договору).

До початку поставки партії товару по даному договору, але не раніше дати подання письмової заявки Покупцем, Покупець здійснює попередньо оплату у розмірі 30% від вартості парті товару, заявленого в письмовій заявці, на підставі рахунку (рахунку-фактури) (пункт 4.1.1 Договору).

Остаточний рахунок за поставлену партію товару Покупець здійснює протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки товару на підставі рахунку (рахунку-фактури) Постачальника (пункт 4.1.2 Договору).

Покупець проводить оплату товару в безготівковій формі, у національній валюті України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника (пункт 4.2 Договору).

Ціна за одиницю товару зазначається в Специфікації (пункт 5.1 Договору).

Загальна вартість товару та загальна сума даного Договору 71 960,00 грн (сімдесят одна тисяча дев`ятсот шістдесят грн 00 коп.) без ПДВ (пункт 5.2 Договору).

Місце поставки товару: поставка товару здійснюється за рахунок Постачальника на склад Покупця (73000, м. Херсон, просп. Ушакова, 4, ДП «ХМТІІ») (пункт 6.1 Договору).

Строк поставки партії товару становить 5 (п`ять) календарних днів з дати отримання попередньої оплати від Покупця (пункт 6.2 Договору).

День поставки дата, зазначена у видатковій накладній (пункт 6.3 Договору).

Перехід права власності на товар від Постачальника до Покупця настає в момент його передачі на склад Покупця (пункт 6.6 Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2021 р. включно, а в частині гарантійних термінів та взаєморозрахунків до моменту повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором (пункт 7.1 Договору).

Розділ 14 Договору містить реквізити сторін, в т.ч. реквізити банківського рахунку Постачальника.

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

14.09.2021 р. між ДП "ХМТП" як Покупцем та ФОП Махницької О.О. як Постачальником підписано Специфікацію, яка є Додатком № 1 до Договору, та якої визначено найменування, кількість та одиницю виміру разом із ціною Товару.

17.09.2021 р. ФОП Махницької О.О. виставлено ДП "ХМТП" рахунок на оплату № 33 загальною вартістю 71960,00 грн.

Згідно із платіжною інструкцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 30.09.2021 р. № 2179 ДП "ХМТП" перераховано ФОП Махницькій О.О. 21558,00 грн із призначенням платежу «за автошини зг/рах від 17.09.2021 р., договір № 124Р від 14.09.2021 р.».

Відповідно до видаткової накладної від 05.10.2021 р. № 34, представником ДП "ХМТП" на підставі довіреності від 04.10.2021 р. № 128 отримано узгоджений Сторонами Товар (автошини) загальною вартістю 71960,00 грн.

Видаткова накладна підписана обома сторонами.

27.12.2022 р. ФОП Махницькою О.О. складено до ДП "ХМТП" претензію № 1 стосовно порушення взятих на себе за умовами укладеного Договору зобов`язань в частині своєчасної та остаточної оплати вартості отриманого за видатковою накладною від 05.10.2021 р. товару, у зв`язку із чим пропонує здійснити оплату 50737,00 грн заборгованості разом із нарахованими 3% річними та інфляційними нарахування. Відповідно до опису вкладення у цінний лист та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказану претензію надіслано до ДП "ХМТП" 28.12.2021.

Отже, ФОП Махницькою О.О. як Постачальником доведено виконання належним чином взятих на себе за умовами Договору обов`язків та передачу ДП "ХМТП" Товару загальною вартістю 71960 грн, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною від 05.10.2021 № 34.

Відповідачем не заперечується обставина належного виконання позивачем своїх зобов`язань за спірним договором.

Натомість матеріали справи не містять доказів щодо повної оплати за передану ДП "ХМТП" товару загальною вартістю 71960,00 грн, а, як зазначалося вище, містить лише часткову оплату в сумі 21 558 грн відповідно до платіжної інструкції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 30.09.2021 р. № 2179 із призначенням платежу «за автошини зг/рах від 17.09.2021 р., договір № 124Р від 14.09.2021.

Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача недоплачену суму за переданий товар у сумі 50 373 грн.

Аргументи скаржника, що подія, з якою починається відлік строку для здійснення оплати не настала у зв`язку з тим, що позивачем не було направлено остаточний рахунок на оплату, а відповідно відсутній факт порушення зобов?язання зі сплати за поставлений товар, судова колегія відхиляє, оскільки за умови прийняття товару без будь-яких зауважень та наявності договірного врегулювання розміру, строку і порядку платежу, колегія суддів вважає, що відсутність рахунку на оплату товару не є тією обставиною, за якої існує неможливість виконання боржником свого обов`язку та не звільняє відповідача від оплати за товар, які фактично виконано позивачем та прийнято відповідачем.

Апеляційний суд зауважує, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару (рахунок-фактури) не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 614 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29.04.2020 №915/641/19.

В даній справі, згідно умов договору, остаточний рахунок за поставлену партію товару Покупець здійснює протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки товару.

Судова колегія також враховує, що у виставленому рахунку від 17.09.2021 №33 зазначено банківські реквізити для оплати, які є ідентичні реквізитам зазначеним у видатковій накладній від 05.10.2021 р. № 34 та договорі поставки від 14.09.2021 р. № 124Р.

Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В силу частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами (частина 1 статті 229 ГК України).

Приписами статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

В статті 549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законом та цим Договором (пункт 8.1 Договору).

При несвоєчасній оплаті вартості поставленої партії товару Покупцем, Постачальник має право стягнути з Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочення (пункт 8.2 Договору).

Суд першої інстанції не погодився із здійсненим позивачем розрахунком суми пені та здійснив власний розрахунок, відповідно до якого дійшов висновку про наявність у ФОП Махницької О.О. права на стягнення з ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ 17886,89 грн пені, нарахованих на суму 50372,00 грн.

Судова колегія погоджується із здійсненим судом першої інстанції перерахунком суми пені та вважає його арифметично вірним.

Відповідачем власного контррозрахунку до суду не надано.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтею 551 ЦК України та статтею 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) зменшив належну до стягнення суму пені до 8000,00 грн.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основною боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, порушення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати за переданий товар, вимоги про стягнення з нього інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

Судова колегія зазначає, що інфляційні нарахування не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що здійснений ФОП Махницькою О.О. розрахунок інфляційних нарахувань (за період з грудня 2021 р. по листопад 2022 р.) виконано у відповідності до вимог та методології чинного законодавства України, відтак стягненню з ТОВ ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ на користь ФОП Махницької О.О. підлягає 13 337,26 грн інфляційних нарахувань, нарахованих на 50372,00 грн за період з листопада 2021 р. по грудень 2022 р

Відповідачем контррозрахунок сум інфляційних втрат суду не наданий.

Доводи скаржника, що при прийнятті рішення в частині стягнення пені та інфляційних збитків судом першої інстанції були проігноровані ті обставини справи, що в Додатковій угоді №2 до Концесійного договору сторони визначили, що Концесіонер не є правонаступником Первісного оператора та сум неустойки, відсотків річних, інфляційних витрат та інших нарахувань на суми відображеної та не відображеної в акті виконання Передачі кредиторської заборгованості, нарахованих після підписання Акту виконання Передачі - 23 грудня 2021 року колегія суддів відхиляє, оскільки останній став правонаступником всіх прав та обов`язків первісного оператора, в тому числі таких, що випливають із договорів (пункт 8.7.7.1.1. договору в редакції додаткової угоди №2). В той час як зазначалося вище, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законом та цим Договором (пункт 8.1 Договору). При несвоєчасній оплаті вартості поставленої партії товару Покупцем, Постачальник має право стягнути з Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочення.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.

За таких обставин, ТОВ «Херсонський порт» з 23.12.2021 стало правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» згідно договору концесії від 26.06.2020 та акту про передачу в порядку правонаступництва прав та обов`язків від 23.12.2021, зокрема, з виконання усіх без винятку зобов`язань перед позивачем, що виникли зі спірного Договору, в тому числі пені, інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне його виконання.

Судова колегія зазначає, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, чим спростовуються доводи скаржника, що при частковому задоволенні позовних вимог суд першої інстанції помилково стягнув з Позивача всю суму судового збору, тим самим порушивши п. 2) ч. 1 статті 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі порушення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2023 у справі №916/2456/23.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1 ч.1 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ на рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2023 у справі №916/2456/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.11.2023 у справі №916/2456/23 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська