ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2024 р. м. Рівне Справа № 918/215/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Н. Церковної при секретарі судового засідання І.Гусевик, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сингента" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" про стягнення заборгованості в сумі 3 639 520,80 грн.

за участю представника позивача Довгольця П.С.,Кадук С.О., представник відповідача Багнюк І.І.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сингента" (далі Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" (далі Відповідач) в якій просить стягнути 3 639 520,80 грн.

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сингента» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненське аграрне підприємство» було укладено Договір № 20220024_809. На виконання умов Договору та додатків до нього ТОВ «Сингента» поставило Покупцю Товар на загальну суму 3 639 520 грн. 80 коп., що підтверджується видатковою накладною. Однак Покупець, в порушення пунктів 1.1, 3.8. Договору, порушив порядок оплати коштів та не оплатив Товар у повному розмірі. Таким чином, на день подання позовної заяви сума заборгованості Відповідача становить З 639 520 грн. 80 коп.

25 березня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що Відповідач купував товар у позивача, розраховуючи зібрати урожай, здійснити його продаж, вивезення за кордон та розрахуватися отриманими від покупців коштами. Проте, через страйк польских перевізників на кордоні з 06 листопада 2023 року та внаслідок блокування проїзду вантажних транспортних засобів через польсько- український кордон вивіз продукції відповідача є неможливим. Крім того, вивіз зерна та інших аграрних культур через кордон з Польщею досі є не можливим у зв`язку із страйком на кордоні. Відповідач зіткнувся із максимально утрудненою можливістю експорту зернових культур, що вирощені відповідачем, через пункти пропуску габаритного автомобільного транспорту на західній частині кордону держави Україна, через блокування польськими «мітингарями» зазначених пунктів пропуску. Внаслідок вказаного, відповідач не отримує кошти від здійснення основного виду діяльності, що зареєстрований у ЄДР. На жаль, станом на сьогодні блокування кордону продовжується, та обставини, що унеможливлюють здійснення розрахунків із позивачем, продовжують діяти надалі.

04 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якому зазначив, що Відповідач не може посилатися на форс-мажор як підставу невиконання зобов`язань з оплати Товару згідно Договору. Обставини непереборної сили надають право тільки на звільнення від штрафних санкцій чи інших видів відповідальності, виключно у період дії підтверджених обставин непереборної сили. Відповідно до п. 10.4 Договору, не вважається форс-мажорними обставинами та істотною зміною обставин порушення зобов`язань контрагентами Покупця, відсутність у Покупця необхідних коштів, зміна офіційного обмінного курсу НБУ гривні до будь-якої валюти світу. Тобто Відповідач не може посилатися на відсутність коштів як форс-мажорну обставину. Лист Торгово-промислової палати України від 27.11.2023 року не є підтвердженням наявності форс-мажорних обставин за Договором, оскільки не посвідчують наявність обставин, які напряму вплинули на неможливість виконання Покупцем зобов`язань по Договору. Лист є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність конкретних обставин. Позивач також звертає увагу, що Відповідач не надав жодних доказів наявності форс-мажорних обставин.

Позивач додатково зазначає, що блокування польсько-українського кордону не може бути підставою невиконання зобов`язань по Договору, оскільки Відповідач має доступ до інших ринків збуту (в межах України, до інших країн, крім Республіка Польща). Тому посилання на такі обставини як підстави неоплати за поставлений Товар є безпідставними та порушують основні вимоги договірних зобов`язань.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29 лютого 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сингента" залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 02 квітня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02 квітня 2024 року відкладено підготовче засідання на 09 квітня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05 квітня 2024 року задоволено клопотання передставника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 квітня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09 квітня 2024 року задоволено клопотання передставника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

20 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сингента» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненське аграрне підприємство (Покупець) було укладено Договір № 20220024_809 за умовами якого, Продавець передає у власність Покупцю (постачає), а Покупець приймає та оплачує (купує) товари (надалі - «Товар» або «Товари») у кількості, в одиницях виміру, асортименті, упаковці, за ціною та вартістю, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Товаром за цим Договором є засоби захисту рослин (надалі «ЗЗР») та засоби обробки насіння (надалі -«ЗОН» або «Протруйники») (а.с.6-26).

Відповідно до п. 1.2 Договору орієнтовні номенклатура, асортимент, кількість, місце, строки поставки, ціна та загальна вартість Товару визначаються специфікаціями у відповідних Додатках до цього Договору (надалі -«Специфікації»), якщо інше не зазначено у цих Специфікаціях.

Згідно п. 1.3 Договору Фактична номенклатура, асортимент, кількість, місце, строки поставки, ціна та загальна вартість Товару визначаються у видаткових накладних. До підписання видаткової накладної вважається, що перелічені у цьому пункті суттєві умови поставки Товару, їх ціна та вартість, погоджені Сторонами у Специфікації.

Умови даного Договору поширюються на правовідносини Сторін, що виникли з 01.10.2022 року по 30.09.2023 року (Поточний період або Комерційний сезон) з урахуванням положень, зазначених у п.17.1 цього Договору (п.1.6 Договору).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що основні умови оплати Товару (види, розміри та строки) визначаються Специфікаціями до Договору з урахуванням положень, встановлених цим розділом Договору, якщо інше не буде встановлено у видаткових накладних на відповідний Товар.

Відповідно до п. 3.2.3 Договору оплата вартості Партії Товару з відстроченням платежу (надалі - «Товарний кредит»), якщо інше не буде погоджено Сторонами в Специфікаціях до Договору.

Згідно п. 3.8 Договору, у разі реалізації Товару на умовах Товарного Кредиту, якщо інше не передбачене відповідними Специфікаціями до Договору, застосовуються такі терміни відстрочення кінцевого розрахунку за Товар: Вид Товарів - ЗЗР та ЗОН, Період поставки товарів (обидві дати включно) - від 01 жовтня 2022 року до 31 грудня 2022 року, Відстрочення розрахунку (включно) - до 15 вересня 2023 року; Вид Товарів - ЗЗР та ЗОН, за виключенням Фюзілад Форте 150 ЕС к.е., Сетар 375 SC к.с., Реглон Супер 150 SL в.р.к., Реглон Ейр 200 SL, РК, Реглон Форте 200 SL, РК, придбаних з 01 травня 2023 року по ЗО вересня 2023 року, Період поставки товарів (обидві дати включно) - від 01 січня 2023 року до ЗО вересня 2023 року, Відстрочення розрахунку (включно) - до 15 листопада 2023 року; Вид Товарів - ЗОН, за виключенням придбаних до 01 травня 2023 року, та Фюзілад Форте 150 ЕС к.е., Сетар 375 SC к.с., Реглон Супер 150 SL в.р.к., Реглон Ейр 200 SL, РК, Реглон Форте 200 SL, РК, Період поставки товарів (обидві дати включно) - від 01 травня 2023 року до 30 вересня 2023 року, Відстрочення розрахунку (включно) - до 31 березня 2024 року.

Відповідно до п. 3.7 Договору зобов`язання з оплати грошовими коштами шляхом банківського переказу на рахунок Продавця вважатимуться виконаними Покупцем належним чином в момент зарахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

Договір набуває чинності з дати його укладення, зазаначеної у преамбулі Договору і діє до 30 вересня 2023 року (включно) (п. 17.1 Договору).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Як вбачається з Базової Специфікації №СР-2 від 24.05.2023 року до Договору №20220024_809 від 20.01.2023 року сторони погодили умови оплати, а саме: Покупець зобов`язується здійснити оплату Продавцю за Товар на умовах Товарного кредиту із відстроченням платежу згідно пункту 3.8. також погодили умови та місце поставки (а.с.27-28).

Дана Базова Специфікація підписана повноважними представниками сторін та скріплена відбитками печаток останніх.

Позивачем поставлено товар відповідачу на загальну суму 3639520,80 грн., що підтверджується видатковою накладною № від 30.05.2023 року. (а.с.29).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" звернулося з листом №141123/2 від 14.11.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сингента", в якому просило перенести дату розрахунку по відстроченому платежу до 31 грудня 2023 року у зв`язку з логістичними складнощами та низькою кон`юктурою щодо експорту вирощеної продукції (а.с.31).

У відповідь на лист Товариство з обмеженою відповідальністю "Сингента" повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" листом від 15.11.2023 року про те, що вони готові чекати оплату нижчевказаних накладних до 15.12.2023 року (а.с.32).

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором також свідчить відсутність з боку відповідача письмових претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманого товару не виконав. Заборгованість за поставлений товар відповідача перед позивачем складає 3 639 520,80 грн. Доказів сплати позивачу відповідачем заборгованості в сумі 3639520,80 грн. за поставлений товар суду не подано.

Поряд з цим, Відповідач у своєму відзиві зокрема посилався на порушення виконання умов договору в частині оплати згідно графіку погашення заборгованості на форс-мажорні обставини (обставинами непереборної сили) та лист від 27.11.2023 року Торгово-промислової палати України.

Відповідно до ч.2 ст.141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю (ч.1 ст.141 вказаного Закону).

Тобто, сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися.

За умовами п.6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).

Контекстний зміст ст. 14-1 Закону, а також вимоги Регламенту, дають підстави дійти висновку, що сертифікат, про який йдеться у зазначеному Законі, є індивідуальним актом, який стосується конкретних учасників договірних відносин, конкретного договору та конкретних договірних зобов`язань.

У зв`язку з викладеним, суд критично ставиться до доказу наявності форс-мажорних обставин, а саме до листа від 27.11.2023 року Торгово-промислової палати України.

Лист ТПП України від 27.11.2023 року не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин, у зв`язку з чим не може вважатися сертифікатом відповідно до вимог Закону та Регламенту. Суд не може погодитися з позицією відповідача про те, що зазначений лист засвідчує залежність виконання ним грошових зобов`язань за спірним договором.

В межах розгляду цієї справи, суд зауважує, що обставини непереборної сили, які впливають на виконання зобов`язань за договором звільняють сторін від відповідальності, якщо зобов`язання порушено внаслідок випадку або непереборної сили (ст. 617 ЦК України). У цих випадках достатньо дослідити факт існування обставин непереборної сили та залежність виконання договірних зобов`язань від цих обставин.

Проте, коли мова іде про інші наслідки пов`язані з настанням форс-мажорних обставин про які сторони домовилися у договорі, необхідно виходити саме з цих умов та реалізовувати їх у тому порядку, який погоджений в договорі.

Як зазначалося вище, документом, передбаченим діючим законодавством, який підтверджує настання форс-мажорних обставин у договірних відносинах є сертифікат ТПП.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що Відповідач не виконав вимоги договору щодо своєчасного повідомлення про настання форс-мажорних обставин та не підтвердив доказами, передбаченими договором, наявність цих обставин та вплив цих обставин на можливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 10.4 Договору передбачено, що не вважаються форс-мажорними обставинами та істотною зміною обставин порушення зобов`язань контрагентами Покупця, відсутність у Покупця необхідних коштів, зміна офіційного обмінного курсу НБУ гривні до будь якої валюти світу.

Крім того Верховний Суд, у постанові від 25.01.2022 року по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Тобто, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань.

Такі обставини, як блокада, страйк, тощо самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами, які позбавляють Відповідача виконати свої грошові зобов`язання.

Факт такий як блокада, страйк, тощо не може бути беззаперечним доказом наявності форс-мажору, за відсутності безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження наявності причино-наслідкового зв`язку неможливості виконання зобов`язань за договором із фактом форс-мажору.

Враховуючи викладене, Відповідачем не доведено а ні наявність форс-мажорних обставин , а ні неможливість виконання обов`язку зі сплати заборгованості.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 14 ЦК України визначено, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України та ч.1 ст.173 ГК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 ГК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України).

Згідно ч.2 ст.218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 1 та ч. 2 ст. 614 ЦК України).

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, враховуючи, що факт поставки на виконання умов Договору поставки № 20220024_809 від 20.01.2023 року, підтверджується зібраними у справі матеріалами, то за відсутності доказів сплати повної вартості за отриманий товар, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" 3 639 520,80 грн. заборгованості.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 54593,00 грн. покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненське аграрне підприємство" (34023, Рівненська обл. Вараський район, село Мутвиця, вул. Центральна,3Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сингента" (03022, м. Київ, вул. Козацька, 120/4, поверх 3, ) 3 639 520,80 грн боргу та 54593,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 22.04.2024 року.

Суддя Н.Церковна