УХВАЛА

23 квітня 2024 року

м. Київ

cправа № 922/2728/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Волковицької Н. О.,

розглядаючи касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк»

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2023

за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк»

до Територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради

про зобов`язання вчинити дії та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі - Банк), звернувшись до суду з позовом до Територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради (далі - Рада), просило: зобов`язати Раду здійснити дії щодо державної реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Потоцького Северина (колишня Сімнадцятого Партз`їзду), будинок 32, квартира 70 , яка на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 10.04.2019 у справі № 644/3546/17 визнана відумерлою спадщиною (далі - Квартира) після смерті Кубушиної Наталі Олександрівни (далі - Кубушина Н. О.) та відповідно до положень частини 3 статті 1277 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перейшла у власність територіальної громади міста Харкова; звернути стягнення на предмет іпотеки - Квартиру, в рахунок погашення на користь Банку заборгованості за кредитним договором № 0 у розмірі 42 146,43 дол. США, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рада зволікає з реєстрацією права власності на вказану Квартиру, яка визнана відумерлою спадщиною, і разом з правом власності на Квартиру територіальна громада міста Харкова набула статусу іпотекодавця і має всі його права та несе всі обов`язки за іпотечним договором.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 07.09.2023 (суддя Жигалкін І. П.) позов задоволено повністю.

Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки територіальна громада міста Харкова в особі Ради набула право власності на майно, яке було предметом іпотеки, то на підставі статті 23 Закону України «Про іпотеку» територіальна громада міста Харкова в особі Ради набула статус іпотекодавця та має всі права і несе всі обов`язки за іпотечним договором, у зв`язку з чим, позов є обґрунтований, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі для захисту майнових інтересів позивача, що є порушеними.

Оскаржуваною постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2023 рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2023 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що питання щодо ініціювання прийняття відумерлої спадщини у комунальну власність здійснюється саме міською радою та поки остання не прийме рішення про прийняття у комунальну власність вказаного нерухомого майна, а саме, відумерлої спадщини, не може бути здійснена її державна реєстрація. При цьому вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 ЦК України, задовольняються після прийняття відумерлої спадщини у комунальну власність та здійснення реєстрації нерухомого майна.

Банк у касаційній скарзі просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного господарського суду, а рішення Господарського суду Харківської області від 07.09.2023 залишити в силі.

На обґрунтування касаційної скарги позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, стверджує про неврахування судом висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 та постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15, від 21.01.2021 у справі № 910/27779/14 щодо виникнення права власності на підставі юридичних фактів, а не за фактом внесення запису про державну реєстрацію. Також, за висновком Банку, суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 30.06.2022 у справі № 924/692/21, щодо способу захисту та вимог про зобов`язання Ради здійснити дії щодо державної реєстрації права власності на квартиру.

Водночас Банк вважає, що відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування статті 329 ЦК України у системному зв`язку з положеннями частини 4 статті 1277 ЦК України та Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Верховного Суду від 19.02.2024, зокрема, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Банку на постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2023 з підстав касаційного оскарження щодо неправильного застосування господарськими судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права за виключними випадками, які передбачені пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Під час підготовки справи до касаційного розгляду колегією суддів з`ясовано, що Верховний Суд ухвалою від 20.03.2024 передав справу № 903/133/23 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від висновків, викладених Верховним Судом у пунктах 7.42, 7.43 постанови від 30.06.2022 у справі № 924/692/21. З цих пунктів постанови колегія суддів Верховного Суду у справі № 924/692/21 виснувала, що належним способом захисту у спірних правовідносинах прав іпотекодержателя (коли права територіальної громади на відумерлу спадщину не зареєстровані) є зобов`язання відповідача (Ради) вчинити дії щодо прийняття у комунальну власність відумерлої спадщини та зобов`язання вчинити дії щодо державної реєстрації цього права у встановленому законом порядку.

Предметом позову у справі № 903/133/23 є звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру), яка належала на праві власності фізичній особа, яку передано у власність територіальній громаді міста Луцька Волинської області як відумерлу спадщину згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.05.2020. Позивач просив звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості зазначеної фізичної особи за кредитним договором.

Обґрунтовуючи підстави передачі цієї справи № 903/133/23 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів КГС ВС, зокрема, зазначила, що: іпотека є дійсною для територіальної громади міста Луцьк Волинської області, і що остання набула статусу іпотекодавця та має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у силу приписів статті 23 Закону України «Про іпотеку» незалежно від того, чи є відумерла спадщина зареєстрованою за спадкоємцем в установленому законом порядку; державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності; звернення стягнення на предмет іпотеки може бути реалізоване і у разі, якщо за фактичним власником право власності на це майно не зареєстровано у встановленому законом порядку, тому такий спосіб захисту є належним та ефективним у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене вище, колегія суддів у справі № 903/133/23 дійшла висновку про необхідність відступити від висновку, що викладений у пунктах 7.42, 7.43 постанови Верховного Суду у справі № 924/692/21, відносно того, що звернення стягнення на предмет іпотеки є неналежним способом захисту прав іпотекодержателя у разі відсутності державної реєстрації права на нерухоме майно за відповідачем.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи підстави подання позову та касаційного оскарження, з метою єдності судової практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 922/2728/23 до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 903/133/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 922/2728/23 зупинити до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 903/133/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Є. В. Краснов

Н. О. Волковицька