РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2024Справа № 910/1020/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Легкої А.С., розглянув господарську справу

за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

про стягнення 63 343 248,05 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Сенс Банк" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" з вимогою про стягнення 63 343 248,05 грн. винагороди за договором доручення № 01/2007-Б від 19.06.2007.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 05.02.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального провадження, визначив сторонам строк на подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, ухвалу суду від 05.02.2024 в електронному вигляді отримано ним в його електронному кабінеті 07.02.2024, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Ухвалою суду від 05.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 16.04.2024 судом відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.06.2007 між позивачем (попередня назва Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», повірений) та відповідачем (попередня назва Закрите акціонерне товариство УСК «Веста», довіритель) укладено договір доручення № 01/20007-Б, за умовами якого повірений зобов`язується від імені, за дорученням та за рахунок довірителя виконувати частину страхової діяльності останнього щодо консультування, пропонування потенційним страхувальникам страхових послуг, укладення та підписання договорів страхування зі страхувальниками. Договори страхування укладаються Повіреним від імені Довірителя. Перелік видів страхування/страхових продуктів, з яких Повірений мас право укладати договори страхування від імені довірителя, містяться в додатку № 1 до цього Договору.

Згідно умов п. 5.2.2. договору винагорода повіреного встановлюється як певний відсоток від суми страхових платежів, які фактично надійшли до довірителя за укладеними повіреним протягом звітного періоду договорами страхування. Довіритель нараховує винагороду повіреному за надання останнім протягом звітного періоду послуг згідно з умовами цього договору. Винагорода повіреного сплачується довірителем протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг.

Розмір винагороди сторони договору передбачили у п. 5.2.1. договору, зазначивши, що за виконання дій, передбачених цим договором, довіритель сплачує повіреному винагороду у розмірі, визначеному у додатку № 1 до цього договору та на умовах цього договору. Зазначений додаток № 1 до договору протягом дії договору неодноразово змінювався шляхом укладення відповідних додаткових угод, тому перелік видів страхування/страхових продуктів та розмір винагороди повіреного також змінювались протягом дії Договору.

Згідно з поясненнями позивача, викладеними в позовній заяві, його представника в судовому засіданні, наявного у матеріалах справи акту звірки взаєморозрахунків за договором за період з 01.02.2022 - 01.01.2023 заборгованість відповідача з виплати позивачу винагороди за спірним договором складає 63 343 248,05 грн.

Доказів спростування вищевказаної суми боргу відповідачем не надано.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати винагороди по договору не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 63 343 248,05 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1002 ЦК України повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 1007 ЦК України довіритель зобов`язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить.

Проаналізувавши правовідносини сторін та умови договору, надані докази в їх сукупності, враховуючи вірогідність доказів, суд дійшов висновку, що позивачем належними засобами доказування доведено, а відповідачем не оспорюється факт наявності заборгованості за договором на спірну суму.

Враховуючи, що строк оплати винагороди повіреного є таким, що настав, за відсутності доказів оплати, у т.ч. станом на час розгляду справи по суті спору, вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми 63 343 248,05 грн. основного боргу визнаються судом обґрунтованими та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Всупереч вказаним вимогам відповідач письмового відзиву на позов, жодних доказів на підтвердження обставин чи відсутності підстав для стягнення спірної суми коштів не надав, стверджувань позивача не спростував.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (01011, м. Київ, вул. Рибальська, 22, код 30968986) на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, код 23494714) 63 343 248 (шістдесят три мільйони триста сорок три тисячі двісті сорок вісім) грн. 05 коп. основного боргу, 847 840 (вісімсот сорок сім тисяч вісімсот сорок) грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 23.04.2024

Суддя О.М.Ярмак