РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2024Справа № 910/15043/21 (910/13298/23)
За позовною заявою розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" Сердюк Марини Миколаївни (01033, м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 58/10, 2й поверх)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (02094, м. Київ, вул. Пожарського, 3; ідентифікаційний код 30160757);

2) Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") (1045, Республіка Кіпр, м. Нікосія, вул. Дигені Актіра, 8, оф. 403; реєстраційний номер НЕ205587)

про визнання правочинів недійсними

в межах справи №910/15043/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вінстар" (04074, м. Київ, вул. Резервна, 8, оф. 13, ідентифікаційний номер 44630056)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (02094, м. Київ, вул. Пожарського,3, ідентифікаційний номер 30160757)

про банкрутство

Суддя Мандичев Д.В.

Секретар судового засідання Улахли О.М.

Представники сторін:

від позивача - Сердюк М.М.,

від відповідача-1 - Опанасик В.В.,

від відповідача-2 - Мітрюшин Д.Ф.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/15043/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

Розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" арбітражна керуюча Сердюк Марина Миколаївна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" та Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") про визнання недійсними Договору № 13-1430/КАМ-Ю про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" від 28.11.2013, укладеного між AE-Agroexim Limited та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс"; визнання недійсним Договору № 609/2014/КАМ/О про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" від 17.07.2014, укладеного між AE-Agroexim Limited та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на укладення спірних договорів з порушеннями законодавства.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 04.10.2023.

22.09.2023 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" на позовну заяву.

03.10.2023 до суду надійшов відзив відповідача-2 на позовну заяву.

04.10.2023 до Господарського суду м. Києва надійшли письмові пояснення по справі від відповідача-1.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.10.2023 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 08.11.2023.

08.11.2023 до суду надійшло клопотання відповідача-2 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії відкриття провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2023 вирішено здійснювати розгляд справи № 910/15043/21 (910/13298/23) за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.12.23

У зв`язку з тим, що 20.12.2023 суддя Мандичев Д.В. перебуватиме у щорічній відпустці, суд ухвалою від 14.12.2023 призначив підготовче засідання на 31.01.2024.

19.12.2023 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача щодо заяви про застосування позовної давності.

31.01.2024 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача-1 про долучення до матеріалів справи заяви про застосування строків позовної давності та письмових пояснень.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.01.2024 відкладено підготовче засідання на 28.02.2024.

28.02.2024 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без її участі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.02.2024 закрито підготовче провадження у справі № 910/15043/21 (910/13298/23) та призначено справу до розгляду по суті на 03.04.2024.

03.04.2024 від арбітражної керуючої Сердюк Марини Миколаївни надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні 03.04.2024 арбітражна керуюча Сердюк М.М. просила позов задовольнити.

Представник відповідача-1 проти задоволення позову заперечував.

Представник відповідача-2 також просив відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2013 між Приватною акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "АЕ-Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (далі - Покупець) укладено Договір №13-1430/КАМ-Ю про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

Відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу частки Продавець в порядку та на умовах даного Договору та чинного законодавства України зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець, в порядку та на умовах, передбачених даним договором та чинним законодавством України, зобов`язується прийняти та оплатити частину в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агромарс" у розмірі 54 961 078,09 грн., що являє 19,46% від загальної частки статутного капіталу Товариства.

Згідно з п. 2.2. Договору купівлі-продажу частки договірна вартість частки складає 5 397 623,20 Євро.

Відповідно до п. 2.3. Договору купівлі-продажу частки розрахунок згідно даного договору здійснюється шляхом перерахування Покупцем грошових коштів у валюті Договору в сумі, зазначеній в п. 2.2. Договору, на рахунок Продавця, протягом 12 місяців з моменту підписання даного Договору.

Пунктом 3.1. Договору купівлі-продажу частки визначено, що право власності на частку, яка є предметом даного договору, від продавця до Покупця переходить з моменту державної реєстрації Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

24.11.2014 сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору №13-1430/КАМ-Ю, якою сторони погодили внести зміни до Договору №13-1430/КАМ-Ю про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" від 28.11.2013 шляхом викладення п. 2.3. Договору в новій редакції: "2.3. Розрахунок згідно даного Договору здійснювати шляхом перерахування Покупцем грошових коштів у валюті Договору в сумі, зазначеній в п. 2.2. Договору, на рахунок Продавця до 01.02.2021 року.".

Крім того, 17.07.2014 між Приватною акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю "АЕ-Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (далі - Покупець) укладено Договір №609/2014/КАМ/О про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

Відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу частки Продавець в порядку та на умовах даного Договору та чинного законодавства України зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець, в порядку та на умовах, передбачених даним договором та чинним законодавством України, зобов`язується прийняти та оплатити частину в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агромарс" у розмірі 51 209 813,46 грн., що являє 17,44206% від загальної частки статутного капіталу Товариства.

Згідно з п. 2.2. Договору купівлі-продажу частки договірна вартість частки складає 4 720 665,00 Євро.

Відповідно до п. 2.3. Договору купівлі-продажу частки розрахунок згідно даного договору здійснюється шляхом перерахування Покупцем грошових коштів у валюті Договору в сумі, зазначеній в п. 2.2. Договору, на рахунок Продавця, протягом 12 місяців з моменту підписання даного Договору.

Пунктом 3.1. Договору купівлі-продажу частки визначено, що право власності на частку, яка є предметом даного договору, від продавця до Покупця переходить з моменту державної реєстрації Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс".

24.11.2014 сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору №609/2014/КАМ/О, якою сторони погодили внести зміни до Договору №609/2014/КАМ/О про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" та продовжити строк розрахунку згідно договору до 01.02.2021.

Звернувшись із даним позовом до суду, арбітражна керуюча Сердюк М. М. наголосила, що укладення Договору № 13-1430/КАМ-Ю про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі ТОВ «Комплекс Агромарс» від 28.11.2013 відбулось всупереч приписам ст. 238 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 не мала права підписувати зазначений договір від Компанії «АЕ - Агроексім Лімітед» одночасно будучи представником ТОВ «Комплекс Агромарс». Крім того, відбувся продаж несформованої частки за Договором № 609/2014/КАМ/О про передачу шляхом купівлі-продажу частини в статутному капіталі ТОВ «Комплекс Агромарс» від 17.07.2014, що є порушенням вимог ст. 53 Закону України «Про господарські товариства».

У відзиві на позов ТОВ "Комплекс Агромарс" зауважило, що Компанія «АЕ - АГРОЕКСІМ ЛІМІТЕД» здійснювала періодичні поставки обладнання, за результатом яких вносилися зміни до розмірів часток у статутному капіталі ТОВ «Комплекс Агромарс». При цьому, обома сторонами здійснені дії, спрямовані на повне та реальне виконання умов правочинів. Також відповідач просив застосувати строк позовної давності до пред`явлених позовних вимог.

Приватна акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю "АЕ - Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") у відзиві на позов наголосила, що у 2012-2014 роках здійснювала інвестування в формі внеску до статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс» майна (обладнання). До того ж, обома сторонами здійснені дії, направлені на фактичне виконання умов спірних договорів. Крім того, відповідач зауважив, що позивачем не доведено порушення ст. 238 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 під час укладання договору № 13-1430/КАМ-Ю не була одночасно представником Компанії «АЕ - АГРОЕКСІМ ЛІМІТЕД» та ТОВ «Комплекс Агромарс».

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позовної заяви з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 203 цього ж Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 216 цього ж Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 та статті 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною право- і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (частини перша та третя статті 92 ЦК України).

За частиною першою статті 241 ЦК України у випадку вчинення правочину представником з перевищенням повноважень, такий правочин створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Таким чином, у відносинах із третіми особами від імені юридичної особи завжди діятиме певна особа, через яку вчиняються юридично значимі дії, а воля цієї особи на вчинення правочину, реалізована нею через волевиявлення від імені юридичної особи, може передбачати настання невигідних для останньої наслідків, бажати чи свідомо допускати їх настання.

Орган юридичної особи, який діє одноособово, усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам та волевиявленню юридичної особи, яку представляє, передбачає настання невигідних для останньої наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання.

Окрім того, такі правовідносини мають довірчий характер між підприємцем (товариством) і його посадовою особою, протиправна поведінка посадової особи полягає у неналежному та недобросовісному виконанні певних дій, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм посадовими обов`язками за власним умислом (розсудом), прийнятті очевидно необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень.

Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє (висновок Верховного Суду у постанові від 17.03.2021 у справі № 360/1742/18).

Тобто, правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють, незалежно від того, вчиняється такий правочин з перевищенням наданих представнику повноважень, чи без такого перевищення.

Із метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Вказане знайшло своє відображення у нормі ЦК України, а саме у частині третій статті 238 цього Кодексу, якою визначено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Статтею 13 ЦК України визначено межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

За змістом цих норм матеріального права особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. Такий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17.

У постановах Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 908/3467/19 та від 07.06.2022 у справі № 925/632/20, зазначено, що для цілей застосування частини третьої статті 238 ЦК України словосполучення "у своїх інтересах" потрібно розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, в тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є. У випадку укладення представником правочину з самим собою довіритель не повинен доводити, що цей правочин укладено не в його інтересах, збитковість правочину, недобросовісність чи нерозумність дій довірителя. По суті, положення частини третьої статті 238 ЦК України надають довірителю право визнати недійсним відповідний правочин, незалежно від того на яких умовах він укладений. На довірителя не покладається тягар доведення невигідності умов такого договору, його збитковості. Його укладення не в інтересах довірителя презюмується.

До того ж у постанові від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 Велика Палата Верховного Суду зауважила на тому, що представник має завжди діяти у найкращих інтересах довірителя. Вчинення правочину щодо самого себе, тобто не в інтересах довірителя, а у своїх власних, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Правило, передбачене частиною 3 статті 238 ЦК України, покликане гарантувати інтереси особи, яку представляють, від можливих зловживань з боку представника.

Натомість, укладення Договору № 13-143/КАМ-Ю ОСОБА_1 здійснено як підписантом лише зі сторони Компанії «АЕ - АГРОЕКСІМ ЛІМІТЕД» на підставі апостильованої довіреності від 28.03.2013.

У той же час, від імені ТОВ «Комплекс Агромарс» Договір № 13-143/КАМ-Ю підписаний Халіловою Наталією Кронидівною , яка діяла на підставі довіреності.

Таким чином, обставина перебування ОСОБА_1 на посаді керівника ТОВ «Комплекс Агромарс» станом на час укладення спірного Договору № 13-143/КАМ-Ю не свідчить про порушення приписів частини 3 статті 238 ЦК України.

Водночас, у постанові від 19.01.2022 у справі № 911/841/20 Верховний Суд звернув увагу на те, що закон не містить прямої заборони у разі вчинення представником правочину в інтересах довірителя з афілійованою з представником юридичною особою (у якій представник є учасником чи бенефіціаром). Втім, у такому випадку тягар доведення того, що правочин не порушує прав та інтересів довірителя, покладається на контрагента.

Проте, із матеріалів справи не вбачається, що оспорювані договори вчинені на шкоду ТОВ «Комплекс Агромарс», що за змістом частини 3 статті 238 ЦК України є необхідним для визнання таких договорів недійсними.

Із матеріалів справи слідує, що впродовж 2012-2014 років Компанією «АЕ - Агроексім Лімітед» передано ряд об`єктів рухомого майна (обладнання) у формі здійснення внеску до статутного капіталу ТОВ "Комплекс Агромарс" на загальну суму 5 397 623,20 євро за період квітень 2012 року - лютий 2013 року, та на суму 4 720 665,00 євро за період грудень 2012 року - липень 2014 року.

У частинах 1, 2 статті 13 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, чинній на момент укладення спірних договорів) вказано, що вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці.

Факт здійснення іноземних інвестицій підтверджується Інформаційними повідомленнями Компанії «АЕ - Агроексім Лімітед», зареєстрованими за період 2012-2014 роки Департаментом економічного розвитку і торгівлі Київської обласної державної адміністрації відповідно до положень статті 13 Закону України «Про режим іноземного інвестування» у редакції, що була чинною на момент виникнення відповідних правовідносин.

Також у період 2012-2014 роки Компанією «АЕ - Агроексім Лімітед» та ТОВ "Комплекс Агромарс" підписані Акти приймання-передачі внеску до статутного капіталу, що засвідчували передачу майна із визначенням грошової оцінки вкладу.

Крім того, до матеріалів справи надані довідки про зарахування на баланс ТОВ «Комплекс Агромарс» рухомого майна, як внеску в статутний капітал, митні декларації, інвойси щодо оплати, транспортні документи типу CMR, що підтверджують факт поставки майна, що передане до статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс».

Отже, вищеописаними доказами підтверджується формування Компанією «АЕ - Агроексім Лімітед» статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс» за рахунок майна (обладнання) упродовж 2012-2014 років.

При цьому, як убачається з наведених обставин, продаж частки статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс» за спірними договорами здійснений за ціною, що становила вартість внесеного Компанією «АЕ - Агроексім Лімітед» майна (обладнання), як вкладу до статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс».

На виконання умов Договору № 13-1430/КАМ-Ю ТОВ «Комплекс Агромарс» у період грудень 2013 року - серпень 2014 року сплатило на рахунок Компанії «АЕ-Агроексім Лімітед» 2 443 000,00 євро, заборгувавши 2 954 623,20 євро.

Судом досліджено, що згідно з протоколом від 16.02.2012 № 88 загальних зборів учасників ТОВ "Комплекс Агромарс" частка "АЕ-Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") у статутному капіталі товариства складає 120 035 151,37 грн., що відповідає 21,49 %.

Так, протоколом від 16.02.2012 № 88 загальних зборів учасників ТОВ "Комплекс Агромарс" затверджено статут ТОВ "Комплекс Агромарс", в пунктах 10.2, 10.4 якого встановлено, що розмір статутного капіталу становить 203 186 598,93 грн., який розподіляється між учасниками наступним чином: ТОВ "Комплекс Агромарс" - 66,82 % (135 773 299,80 грн.); "АП Агропауер Лімітед" (A.P. Agro-Power Limited") - 0,63 % (1 288 135,31 грн.); "АЕ-Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") - 32,55 % (66 125 163,82 грн.).

28.11.2013 проведено загальні збори учасників ТОВ "Комплекс Агромарс", рішення яких оформлені протоколами № 143, № 144.

Відповідно до прийнятого рішення, оформленого протоколом від 28.11.2013 № 143, вирішено викупити в компанії "АЕ-Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") частку в статутному фонді (капіталі) ТОВ "Комплекс Агромарс" у розмірі 19,46 % від загального розміру статутного фонду (капіталу) за 5 397 623,20 євро.

По другому питанню порядку денного, згідно з протоколом від 28.11.2013 № 144, вирішено затвердити наступний порядок розподілу часток учасників у статутному капіталі ТОВ "Комплекс Агромарс": ТОВ "Концерн Комплекс" - 48,08 % (135 773 299,80 грн.); ТОВ "Комплекс Агромарс" - 35,45 % (100 089 142,53 грн.); "АЕ-Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") - 16,47 % (46 513 662,97 грн.).

Відтак, протоколом від 28.11.2013 № 144 загальних зборів учасників ТОВ "Комплекс Агромарс" затверджено статут ТОВ "Комплекс Агромарс", у пунктах 10.2, 10.4 якого зазначено, що розмір статутного капіталу становить 282 376 105,30 грн., що розподіляється між учасниками наступним чином: ТОВ "Концерн Комплекс" - 48,08 % (135 773 299,80 грн.); ТОВ "Комплекс Агромарс" - 35,45 % (100 089 142,53 грн.); "АЕ-Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") - 16,47 % (46 513 662,97 грн.).

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Комплекс Агромарс" від 17.07.2014 № 168 погоджено викуп ТОВ "Комплекс Агромарс" частки "АЕ-Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") та затверджено новий розподіл часток учасників у статутному капіталі: "АЕ-Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") - 0,00487 % (14 292,88 грн.); ОСОБА_3 - 0,30633 % (899 390,00 грн.); ОСОБА_1 - 0,30641 % (899 610,00 грн.); нерозподілена між учасниками частка - 99,38239 % (291 786 300,79 грн.).

Також, протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Комплекс Агромарс" від 17.07.2014 № 168 затверджено статут ТОВ "Комплекс Агромарс" у новій редакції, відповідно до пунктів 10.2, 10.4 якого розмір статутного капіталу становить 293 599 593,67 грн., що розподіляється наступним чином: ТОВ "Комплекс Агромарс" (придбана товариством частка учасника) - 99,38239 % (291 786 300,79 грн.); "АЕ-Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") - 0,00487 % (14 292,88 грн.); ОСОБА_3 - 0,30633 % (899 390,00 грн.); ОСОБА_1 - 0,30641 % (899 610,00 грн.).

Надалі, протоколом від 18.11.2014 № 173 загальних зборів учасників ТОВ "Комплекс Агромарс" затверджений статут ТОВ "Комплекс Агромарс", згідно з пунктами 10.2, 10.4 якого статутний капітал товариства становить 7 866 349,81 грн., який розподіляється між учасниками наступним чином: "АЕ-Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") - 77,13043 % (6 067 349,81 грн.); ОСОБА_3 - 11,43338% (899 390,00 грн.); ОСОБА_1 - 11,43618% (899 610,00 грн.).

Отже, реальність вчинених відповідачами дій на виконання оспорюваних договорів із відчуження "АЕ-Агроексім Лімітед" ("AE-Agroexim Limited") частки в статутному капіталі ТОВ «Комплекс Агромарс» підтверджується прийнятими в подальшому протоколами загальних зборів ТОВ «Комплекс Агромарс» та внесеними до його статуту змінами шляхом затвердження в нових редакціях.

За положеннями ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, яка діяла на час укладання спірних договорів, у разі придбання частки (її частини) учасника самим товариством з обмеженою відповідальністю воно зобов`язане реалізувати її іншим учасникам або третім особам протягом строку, що не перевищує одного року, або зменшити свій статутний капітал відповідно до статті 52 цього Закону. Протягом цього періоду розподіл прибутку, а також голосування і визначення кворуму у вищому органі проводяться без урахування частки, придбаної товариством.

Відповідно до приписів статті 52 «Про господарські товариства» в редакції, яка діяла на час укладання спірних договорів, зміни до статуту, пов`язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку. Рішення про зменшення статутного капіталу товариства надсилається поштовим відправленням всім кредиторам товариства не пізніше триденного строку з дня його прийняття. Зменшення статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю допускається після повідомлення про це в порядку, встановленому статутом, усіх його кредиторів. У цьому разі кредитори мають право вимагати дострокового припинення або виконання відповідних зобов`язань товариства та відшкодування їм збитків.

Так, відомості щодо проведення державної реєстрації зміни розмірів часток статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс» відображені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що пітверджується відповідними виписками.

За положеннями статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.11.2013 дату укладення Договору № 13-1430/КАМ-Ю, розмір статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс» складав 282 376 105,30 грн., який розподілявся між засновників (учасників) ТОВ «Комплекс Агромарс» наступним чином: - ТОВ «Концерн комплекс» - 135 773 299,80 грн; - Компанія «АЕ - Агроексім Лімітед» - 101 474 741,06 грн; - ТОВ «Комплекс Агромарс» - 45 128 064,44 грн.

Після проведення 18.12.2013 державної перереєстрації частки, станом на 19.12.2013 розмір статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс» складав 282 376 105,30 грн., який розподілявся між засновників (учасників) ТОВ «Комплекс Агромарс» вже наступним чином: - ТОВ «Концерн комплекс» - 135 773 299,80 грн (без змін); - Компанія «АЕ - Агроексім Лімітед» - 46 513 662,97 грн (зменшено на 54 961 078,09 грн); - ТОВ «Комплекс Агромарс» - 100 089 142,53 грн (збільшено на 54 961 078,09 грн).

Станом на дату укладення Договору № 609/2014/КАМ/О - 17.07.2014, розмір статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс» складав 293 599 593,67 грн., який розподілявся між засновників (учасників) ТОВ «Комплекс Агромарс» наступним чином: - Компанія «АЕ - Агроексім Лімітед» - 51 224 106,34 грн; - ТОВ «Комплекс Агромарс» - 240 576 487,33 грн; - ОСОБА_3 - 899 390,00 грн; - ОСОБА_1 - 899 610,00 грн.

Так, Компанія «АЕ - Агроексім Лімітед» 02.09.2014 здійснила перереєстрацію частки, що є предметом Договору № 609/2014/КАМ/О на користь покупця ТОВ «Комплекс Агромарс».

У зв`язку з цим, станом на 03.09.2014 розмір статутного капіталу ТОВ «Комплекс Агромарс» складав 293 599 593,67 грн., який розподілявся між засновників (учасників) ТОВ «Комплекс Агромарс» вже наступним чином: - Компанія «АЕ - Агроексім Лімітед» - 14 292,88 грн (зменшено на 51 209 813,46 грн); - ТОВ «Комплекс Агромарс» - 291 786 300,79 грн (збільшено на 51 209 813,46 грн); - ОСОБА_3 - 899 390,00 грн (без змін); - ОСОБА_1 - 899 610,00 грн (без змін).

Отже, наведеними обставинами спростовуються твердження позивача про те, що за Договором від 17.07.2014 № 609/2014/КАМ/О відчужено несформовану частку в статутному капіталі ТОВ «Комплекс Агромарс».

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (тут і надалі в чинній на дату укладення спірних договорів редакції), інформація про зменшення статутного капіталу юридичної особи підлягає обов`язковому опублікуванню у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що у разі внесення змін до статуту, які пов`язані із зменшенням статутного капіталу юридичної особи додатково подається документ, що підтверджує внесення плати за публікацію у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації відповідного повідомлення.

Отже, відсутність у матеріалах справи доказів направлення учасникам ТОВ «Комплекс Агромарс» повідомлень про зменшення статутного капіталу товариства не є безумовною підставою для визнання оспорюваних договорів недійсними, беручи до уваги що відповідні зміни щодо розміру часток статутного капіталу затверджені рішеннями загальних зборів товариства та відображені в державному реєстрі.

Ураховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними оспорюваних правочинів.

Щодо заяв відповідачів про застосування строку позовної давності, суд зауважує наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску.

Оскільки заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, підстави для застосування строків позовної давності відсутні.

Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.04.2024

Суддя Мандичев Д.В.