РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.03.2024Справа № 927/1574/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кладьківка»

до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк»

про зобов`язання вчинити дії

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін

від позивача Федоровська І.О.

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

20.11.2023 до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кладьківка» до Відділення № 1 акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в м. Ніжин та Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про зобов`язання вчинити певні дії, а саме кошти, які надійшли на рахунок підприємства за контрактом № 20-06/03 від 20.06.2022 зарахувати на контракт № 08/09/2022 від 08.09.2022.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.03.2021 між позивачем та відповідачем-2 був укладений договір банківського обслуговування корпоративних клієнтів, що підтверджується заявою про приєднання до договору. Позивач звернувся до відповідача-1 з проханням внести зміни стосовно платежів, а саме кошти, які зараховані згідно контракту № 20-06/03 від 20.06.2022 зарахувати за контрактом № 08/09/2022 від 08.09.2022, що підтверджується листами № 37 від 13.07.2023, № 83 від 28.09.2023. У зв`язку з тим, що відповідач не реагував на звернення, позивач звернувся до Національного банку України щодо виправлення даної помилки, організації та приведенням у відповідність і впорядкування контрактів валютних операції, а саме внести зміни в призначення платежів змінивши номер та дату контрактів з вказаного № 20-06/03 від 20.06.2022 на № 08/09/2022 від 08.09.2022, що підтверджується листами № 33 від 07.06.2023, № 84 від 29.09.2023, у відповідь було зазначено, що розгляд питання підлягає вирішенню з обслуговуючим банком, що підтверджується листами № 40-0009/45036 від 23.06.2023, № 40-0009/80108 від 30.10.2023. Позивач звернувся до відповідача-2 з листом № 95 від 09.11.2023 з проханням внести зміни в призначенні платежів змінивши номер та дату контрактів з вказаного № 20-06/03 від 20.06.2022 на № 08/09/2022 від 08.09.2022, на який відповіді не отримано. Враховуючи, що дане питання не вирішено, позивач звернувся до суду з вимогою зобов`язати відповідачів вчинити певні дії, а саме кошти, які надійшли на рахунок підприємства за контрактом № 20-06/03 від 20.06.2022 зарахувати на контракт № 08/09/2022 від 08.09.2022.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області № 927/1574/23 від 27.11.2023 позовну заяву залишено без руху.

05.12.2023 позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви в якій просить суд:

1) зобов`язати Відділення № 1 АТ «Перший український міжнародний банк» в м. Ніжин вчинити певні дії, а саме кошти, які надійшли на рахунок підприємства за контрактом № 20-06/03 від 20.06.2022 зарахувати на контракт № 08/09/2022 від 08.09.2022 шляхом перенаправлення коштів, які надійшли за контрактом № 20-06/03 від 20.06.2022 на контракт № 08/09/2022 від 08.09.2022;

2) зобов`язати АТ «Перший український міжнародний банк» прийняти рішення щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок підприємства за контрактом № 20-06/03 від 20.06.2022 на контракт № 08/09/2022 від 08.09.2022.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області № 927/1574/23 від 08.12.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кладьківка» до Відділення № 1 Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в м. Ніжин про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме кошти, які надійшли на рахунок підприємства за контрактом № 20-06/03 від 20.06.2022 зарахувати на контракт № 08/09/2022 від 08.09.2022; справу № 927/1574/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кладьківка» до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок підприємства за контрактом № 20-06/03 від 20.06.2022 на контракт № 08/09/2022 від 08.09.2022 передано на розгляд Господарського суду міста Києва.

19.12.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 927/1574/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2023 відкрито провадження у справі № 927/1574/23 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.01.2024.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 26.12.2023 було надіслано відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 27.12.2023 о 17:18 год. що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставку електронного листа, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 12.01.2024 включно.

08.01.2024 від представника відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про вступ у справу як представника.

08.01.2024 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» та 10.01.2024 звичайною поштою надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України відповідач (банк), який обслуговує отримувача, не має законних прав, повноважень та технічної можливості змінювати інформацію щодо «призначення платежу» за ініціативою отримувача вже після зарахування грошових коштів на рахунок отримувача та більш того після закриття отримувачем рахунку у банку. Відповідачем не порушено жодної норми матеріального права на яку посилається позивач.

23.01.2024 у підготовчому засіданні позивачем заявлено усне клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Національний банк України.

23.01.2024 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України про відмову в задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи.

23.01.2024 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 06.02.2024.

06.02.2024 у підготовчому засіданні судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.02.2024.

Позивач в судовому засіданні 20.02.2024 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 20.02.2024 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

20.02.2024 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 05.03.2024.

Відповідач в судове засідання 05.03.2025 не з`явився.

В судовому засіданні 05.03.2024 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.03.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кладьківка» (позивач) шляхом підписання заяви на приєднання до договору банківського обслуговування корпоративних клієнтів акцептовано пропозицію Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (відповідач) на укладення договору банківського обслуговування корпоративних клієнтів, що свідчить про укладення між сторонами відповідного договору (далі - договір).

Відповідно до договору відповідачем було відкрито позивачу рахунок у національній валюті № НОМЕР_1.

Договором визначено термін - заява про зміну умов обслуговування - це документ (додаток № 2 до цього договору), який містить обов`язкові реквізити, передбачені чинним законодавством, та подається в Банк клієнтом в період дії договору з метою, зокрема: відкриття нових рахунків; закриття рахунку.

28.06.2022 на підставі поданої відповідачу заяви про зміну умов обслуговування позивачу відкрито рахунки в іноземній валюті - дол. США (USD) НОМЕР_1 та євро (EURO) НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кладьківка» (як продавцем) та «VELES AGRO Sp.z.o.o» (як покупцем) укладено два контракти, а саме № 20-06/03 від 20.06.2022 та № 08/09/2022 від 08.09.2022.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі SWIFT повідомлень від «VELES AGRO Sp.z.o.o» на рахунок позивача, який відкритий у АТ «ПУМБ» надійшли кошти в загальному розмірі 213.906,00 євро з «призначенням платежу» - «CONTRACT NR. 20-06/03 OF JUNE 20, 2022», а саме

25.08.2022 в сумі 10.000,00 євро;

26.08.2022 в сумі 5.000,00 євро;

30.08.2022 в сумі 25.000,00 євро;

02.09.2022 в сумі 10.000,00 євро;

08.09.2022 в сумі 5.000,00 євро;

12.09.2022 в сумі 6.000,00 євро;

15.09.2022 в сумі 12.000,00 євро;

16.09.2022 в сумі 6.000,00 євро;

26.09.2022 в сумі 30.000,00 євро;

29.09.2022 в сумі 15.000,00 євро;

10.10.2022 в сумі 7.000,00 євро;

12.10.2022 в сумі 1.000,00 євро;

02.11.2022 в сумі 35.000,00 євро;

11.11.2022 в сумі 35.106,00 євро;

15.02.2023 в сумі 3.800,00 євро;

17.03.2023 в сумі 8.000,00 євро.

Між позивачем та «VELES AGRO Sp.z.o.o» складено акт звірки взаємних розрахунків за період серпень 2022 року - лютий 2023 року, згідно якого станом на 28.02.2023 заборгованість позивачем перед «VELES AGRO Sp.z.o.o» за контрактом № 20-06/03 від 20.06.2022 становить 205.906,00 євро, а заборгованість «VELES AGRO Sp.z.o.o» перед позивачем за контрактом № 08/09/2022 від 08.09.2022 становить 460.200,00 євро.

10.03.2023 позивачу надійшов лист від «VELES AGRO Sp.z.o.o», в якому останній просив кошти, які надійшли з серпня 2022 року по березень 2023 року за контрактом № 20-06/03 від 20.06.2022 вважати як оплата в сумі 213.906,00 євро за контрактом № 08/09/2022 від 08.09.2022.

З матеріалів справи вбачається, що 10.03.2023 між позивачем та «VELES AGRO Sp.z.o.o» складено акт зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого сторони дійшли згоди, що грошові зобов`язання позивача перед «VELES AGRO Sp.z.o.o» за контрактом № 20-06/03 від 20.06.2022 припиняються в сумі 205.906,00 євро, а грошові зобов`язання «VELES AGRO Sp.z.o.o» перед позивачем за контрактом № 08/09/2022 від 08.09.2022 припиняються в сумі 205.906,00 євро із залишком невиконаних грошових зобов`язань в сумі 254.294,00 євро.

В матеріалах справи наявні листи позивача № 34 від 02.06.2023 та № 37 від 13.07.2023, адресовані АТ «ПУМБ», в яких позивач просить кошти, що надійшли від «VELES AGRO Sp.z.o.o» згідно контракту № 20-06/03 від 20.06.2022 зарахувати на контракт № 08/09/2022 від 08.09.2022, проте належних доказів надіслання/вручення цих листів відповідачу позивачем не подано.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся з листом № 33 від 07.06.2023 до Національного банку України, в якому також просив кошти, що надійшли від «VELES AGRO Sp.z.o.o» згідно контракту № 20-06/03 від 20.06.2022 зарахувати на контракт № 08/09/2022 від 08.09.2022.

У відповідь Національний банк України листом № 40-0009/45036 від 23.06.2023 запропонував позивачу опрацювати питання, які виникають під час здійснення валютних операцій безпосередньо з обслуговуючим банком.

В подальшому позивач звернувся до відповідача з листом № 83 від 28.09.2023, в якому з посиланням на відповідь Національного банку України № 40-0009/45036 від 23.06.2023 просив внести зміни в призначення SWIFT платежів змінивши номер та дату контрактів з невірно вказаного № 20-06/03 від 20.06.2022 на вірний № 08/09/2022 від 08.09.2022.

Відповідач у відповіді № КНО-09.8.3/1039 від 11.10.2023 зазначив, що банк, який обслуговує отримувача, не має ні права змінювати інформацію щодо «призначення платежу» за ініціативою отримувача і після зарахування коштів на рахунок отримувача, ні технічної можливості такої зміни.

Позивач звернувся з листом № 84 від 29.09.2023 до Національного банку України, в якому просив вплинути на АТ «ПУМБ» розглянути дане питання та надати офіційну відповідь позивачу; зобов`язати АТ «ПУМБ» внести зміни в призначення SWIFT платежів змінивши номер та дату контрактів з невірно вказаного № 20-06/03 від 20.06.2022 на вірний № 08/09/2022 від 08.09.2022.

У відповідь Національний банк України листом № 40-0009/80108 від 30.10.2023 повідомив позивачу, що відповідь з порушеного питання вже була надана листом № 40-0009/45036 від 23.06.2023 та знову зазначив, що порушені у листі питання необхідно вирішувати безпосередньо з банком, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

В матеріалах справи наявний лист позивача № 95 від 09.11.2023, адресований АТ «ПУМБ», в якому позивач просить внести зміни в призначення SWIFT платежів змінивши номер та дату контрактів з невірно вказаного № 20-06/03 від 20.06.2022 на вірний № 08/09/2022 від 08.09.2022, або надіслати лист для Державної податкової служби, що АТ «ПУМБ» дозволяє проведення взаємозаліку між контрактами № 20-06/03 від 20.06.2022 та № 08/09/2022 від 08.09.2022 на суму 213.906,00 євро. Належних доказів надіслання/вручення даного листа відповідачу позивачем не подано.

Спір виник в зв`язку з тим, що на думку Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кладьківка» бездіяльність відповідача призводить до порушення прав позивача в сфері зовнішньоекономічної діяльності та застосуванню по відношенню до позивача штрафних санкцій з боку податкових органів, у зв`язку з чим просить зобов`язати АТ «Перший український міжнародний банк» прийняти рішення щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок підприємства за контрактом № 20-06/03 від 20.06.2022 на контракт № 08/09/2022 від 08.09.2022.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.1.7 договору Банк зобов`язаний забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунок Клієнта в строки, встановлені чинним законодавством України.

Як зазначає позивач у позовній заяві та вбачається з матеріалів справи протягом тривалого часу (протягом восьми місяців, що підтверджується випискою по рахунку з 01.01.2022 по 28.02.2023 та SWIFT-повідомленнями) позивач отримував від «VELES AGRO Sp.z.o.o» грошові кошти на свій банківський рахунок, відкритий в AT «ПУМБ», з «призначенням платежу» - «CONTRACT NR. 20-06/03 OF JUNE 20, 2022».

Відповідно до п. 2.4.1 договору рахунок може бути закритий за ініціативою клієнта на підставі заяви про зміну умов обслуговування.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2023 позивачем подано відповідачу заяву про зміну умов обслуговування, на підставі якої позивач закрив рахунки в AT «ПУМБ» у тому числі рахунок НОМЕР_1 , на який надійшли кошти від «VELES AGRO Sp.z.o.o».

Судом встановлено, що позивач після отримання листа від «VELES AGRO Sp.z.o.o», в якому останній просив вважати перераховані ним кошти оплатою за контрактом № 08/09/2022 від 08.09.2022 та після закриття рахунку звертався до відповідача та Національного банку України з проханням внесення зміни до «призначення платежу» змінивши номер та дату контрактів з невірно вказаного № 20-06/03 від 20.06.2022 на вірний № 08/09/2022 від 08.09.2022, які було відхилено.

Згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно з п. 4.1.9 договору Банк зобов`язаний формувати та надавати безкоштовно виписки про рух коштів за рахунком за дату проведення операцій за рахунком (не пізніше наступного банківського дня після проведення операцій за рахунком) з інформацією про списання (зарахування) коштів з рахунку (на рахунок) Клієнта в електронній формі шляхом направлення клієнту з використанням сервісу «Інтернет-банкінг». За вимогою Клієнта надавати дублікат виписки про рух коштів за рахунком в паперовій формі за період, визначений Клієнтом.

Відповідно до п. 4.2.6 договору Клієнт зобов`язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання виписки за рахунком або розрахункових документів, що підтверджують списання (зарахування) коштів з рахунку (на рахунок) Клієнта, повідомляти Банк про всі помічені неточності або помилки у виписках за рахунком та інших документах або при невизнання (не підтвердження) підсумкового сальдо за рахунком. Вимоги цього пункту розповсюджуються на рахунок, до якого випущено БПК, з урахуванням особливостей, встановлених розділом «Форми та порядок розрахунків» цього договору.

Клієнт зобов`язаний у випадку незгоди з випискою за рахунком протягом 15 днів з моменту її отримання направити в письмовому вигляді, в т.ч. з використанням сервісу, свої заперечення за випискою з додаванням необхідних документів (копії чеків, рахунків тощо), в іншому разі виписка вважається підтвердженою (п. 4.2.31 договору).

Згідно з п. 4.2.38 договору Клієнт зобов`язаний здійснювати щоденний контроль проходження платежів клієнта на підставі виписки про рух за рахунком.

Позивач у визначений договором строк не звертався до відповідача з приводу незгоди з розрахунковими документами про зарахування коштів або випискою по рахунку щодо наявності помилки у «призначення платежу» при зарахуванні коштів, що надходили від «VELES AGRO Sp.z.o.o».

Натомість кожного наступного місяця грошові кошти перераховувались з аналогічним призначенням та використовувались позивачем на власний розсуд. При цьому, як SWIFT-повідомлення містять «призначення платежу», так і виписка по банківському рахунку позивача відображають «призначення платежу» надходження грошових коштів.

Таким чином, позивач при щомісячному отриманні грошових коштів був обізнаний з «призначенням платежу» отриманих коштів, не вважав його помилковим та у відповідності до п.п. 4.2.6, 4.2.31, 4.2.38 договору погоджував розрахункові документи про зарахування коштів та виписку по рахунку.

Фактично вже після проведення платежів позивач та «VELES AGRO Sp.z.o.o» (сторони укладених контрактів) вирішили перевести оплату з одного контракту на інший.

Постановою Правління Національного банку України № 216 від 28.07.2008 затверджено Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах (далі - Положення № 216).

Згідно з п. 2 Положення № 216 воно:

1) установлює загальні вимоги Національного банку України (далі - Національний банк) до порядку виконання платіжних операцій в іноземній валюті або банківських металах за рахунками користувачів платіжних послуг (далі - користувач), які відкриті в надавачів платіжних послуг з обслуговування рахунку (далі - надавач платіжних послуг), які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, яка не втратила чинності після введення в дію Закону України «Про валюту і валютні операції»;

2) визначає обов`язкові реквізити платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, вимоги щодо її оформлення;

3) установлює порядок прийняття до виконання, порядок зарахування суми коштів за платіжною операцією в іноземній валюті або банківських металах та здійснення надавачами платіжних послуг заходів щодо арешту коштів в іноземній валюті та банківських металів на рахунках користувачів;

4) установлює порядок виконання надавачами платіжних послуг дебетового переказу коштів в іноземній валюті або банківських металах.

Згідно із пунктами 14 та 15 Положення № 216 такий обов`язковий реквізит платіжної інструкції в іноземній валюті як «Призначення платежу» платник заповнює таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється, і повноту вказаної інформації забезпечує платник.

Отже, саме в реквізиті платіжної інструкції «Призначення платежу» зазначається номер та дата договору, на виконання якого здійснюється платіж.

Пункт 18 Положення № 216 встановлює, що відповідальність за правильність заповнення реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах несе(уть) особа(и), яка(і) підписала(и) цей документ.

Відповідно до п. 30 Положення № 216 банк зараховує суму платіжної операції на рахунки банку, розрахункові рахунки небанківських надавачів платіжних послуг та рахунки отримувачів на підставі отриманих SWIFT-повідомлень.

Згідно з п. 32 Положення № 216 банк отримувача в разі отримання повідомлення про перерахування коштів в іноземній валюті на користь юридичної особи або фізичної особи-підприємця, у якому не заповнено реквізит «Призначення платежу» (немає посилання на договір або документ, на виконання якого від нерезидента-платника надійшли кошти в іноземній валюті) або в ній зазначена помилкова інформація, не пізніше наступного робочого дня після отримання такого повідомлення звертається до банку, що обслуговує платника, та/або до отримувача для з`ясування цього реквізиту в порядку, визначеному внутрішніми документами банку.

Відповідно до п. 34 Положення № 216 надавач платіжних послуг отримувача в разі отримання повідомлення з усіма заповненими реквізитами зараховує кошти в іноземній валюті на відповідний рахунок отримувача (у разі його відсутності на власний транзитний рахунок). Зарахування коштів в іноземній валюті здійснюється надавачем платіжних послуг отримувача відповідно до дати валютування, зазначеної в повідомленні, або не пізніше дня, наступного за днем отримання банком/небанківським надавачем платіжних послуг отримувача виписки з кореспондентського рахунку від банку-кореспондента/виписки з розрахункового рахунку з урахуванням у ній цього переказу на користь отримувача.

Згідно з п 35 Положення № 216 надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний забезпечити зарахування суми коштів за платіжною операцією на рахунок отримувача або виплату отримувачу суми платіжної операції в готівковій формі протягом операційного дня надходження коштів на рахунок надавача платіжних послуг отримувача.

Матеріали справи свідчать, що ані позивач, ані платник, ані банк платника не зверталися до відповідача з повідомленням про допущення помилки в реквізиті «призначення платежу» коштів.

В силу наведених вище норм Положення № 216 відповідач, який обслуговує отримувача, не має правових підстав та повноважень змінювати інформацію щодо «призначення платежу» за ініціативою отримувача вже після зарахування грошових коштів на рахунок отримувача, тим паче після закриття отримувачем рахунків у банку.

Посилання позивача на те, що відповідач в порушення ст. 1066 Цивільного кодексу України не вніс зміни та не зарахував кошти на контракт № 08/09/2022 від 08.09.2022 не приймаються судом до уваги, оскільки згідно ч. 3 ст. 1066 цього Кодексу встановлено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Твердження позивача, що відповідач в порушення ст. 1068 Цивільного кодексу України не виконав розпорядження позивача не приймаються судом до уваги, оскільки

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Отже, дана норма передбачає обов`язок банку щодо виконання розпорядження клієнта про видачу або перерахування з його рахунку грошових коштів, а не виконання розпорядження клієнта про зарахування коштів за певним призначенням платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Посилання позивача на те, що внаслідок не виконання його розпорядження про зарахування коштів на його рахунку за контрактом № 08/09/2022 від 08.09.2022 відповідачем порушено ст. 1074 Цивільного кодексу України не приймаються судом до уваги, оскільки позивачем не доведено належними засобами доказування ту обставину, що позивач має відкритий у відповідача рахунок, а відповідачем в свою чергу обмежено права позивача щодо розпорядження своїми коштами на цьому рахунку.

Слід відзначити, що з матеріалів справи сторони переказу (позивач та «VELES AGRO Sp.z.o.o») вже врегулювали питання зарахування коштів шляхом складання акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.03.2023.

З огляду на викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кладьківка» є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на умовах укладеного з відповідачем договору та нормах чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частини 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Також статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондують положенням статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначеними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Отже, обов`язковою умовою звернення до суду є наявність мети - захистити порушене, невизнане чи оспорюване право та, зрештою, ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач посилається на необхідність захисту його прав шляхом зобов`язання АТ «Перший український міжнародний банк» прийняти рішення щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок підприємства за контрактом № 20-06/03 від 20.06.2022 на контракт № 08/09/2022 від 08.09.2022.

Однак, за вище встановлених судом обставин, позивач просить захистити його права, факту порушення яких з боку відповідача судом не встановлено.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, оспорені або не визнані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених, оспорених або не визнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже цих прав або законних інтересів позивача.

При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кладьківка».

Судові витрати, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 24.04.2024.

СуддяВ.В. Сівакова