Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2024 м. Івано-ФранківськСправа № 909/158/24

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька торгова компанія",

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Кащука Ярослава Васильовича,

про стягнення заборгованості в сумі 17 466,83 грн., з них: 14 690,09 грн. - інфляційні втрати , 2776,74 грн. - 3 % річних

установив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Галицька торгова компанія" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Кащука Ярослава Васильовича (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 17 466,83 грн., з них: 14 690,09 грн. - інфляційнійні втрати, 2776,74 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2011 у справі №5010/1550/2011-27/71, в якому суд встановив факт неналежного виконання умов договору купівлі-продажу №1193 від 01.02.2011 та вирішив стягнути з Фізичної особи - підприємця Кащука Ярослава Васильовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька торгова компанія" заборгованість в сумі 102518 грн 18 к. Позивач вказав, що станом на момент звернення з даним позовом (22.02.2024) рішення залишається невиконаним в сумі 50198 грн 56 к. на яку він, керуючись приписами частини 2 статті 625 ЦК України нарахував інфляційні втрати в сумі 14 690 грн 09 к. та 3 % річних в сумі 2 776 грн 74 к. Позовні вимоги обґрунтовує приписами статей 11, 509, 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 26.02.2024 Господарський суд Івано-Франківської області позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження та ухвалив здійснювати розгляд справи відповідно до приписів ст.252 ГПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та встановив сторонам строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням. Вказаною ухвалою надано відповідачу строк подачі суду (протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня вручення цієї ухвали) відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду).

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою суду від 26.02.2024 позивач повідомлений про відкриття провадження у справі, про що свідчить Довідка про доставку електронного листа від 28.02.2024, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Відповідач про відкриття провадження у справі теж повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка на зворотньому боці оригіналу ухвали суду від 26.02.2024, який знаходиться в матеріалах справи. Однак, копія зазначеного процесуального документу (ухвали від 26.02.2024) повернулась на адресу Господарського суду Івано-Франківської області з відміткою поштового зв`язку "за закінченям терміну зберігання". Будь-яких клопотань по справі та відзив на позов не надав.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Факт знаходження відповідача по справі за адресою, на яку здійснювалось відправлення поштової кореспонденції (ухвали суду від 26.02.2024), свідчить копія Витягу з ЄДРЮОФОП та ГФ № 463035 від 26.02.2024, яка знаходиться в матеріалах справи.

Крім того, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі, а тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цих ухвал.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами. Згідно ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 17 466 грн 83 к., з яких 14 690 грн 09 к. - інфляційні втрати та 3% річних в сумі 2 776 грн 74 к. за невиконання (часткове невиконання) грошового зобов`язання встановленого рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2011 у справі №5010/1550/2011-27/71.

31.08.2011 Господарський суд Івано-Франківської області у справі №5010/1550/2011-27/71 постановив рішення, відповідно до якого встановив неналежне виконання ФОП Кащуком Я.В. грошового зобов`язання згідно договору купівлі-продажу №1193 від 01.02.2011 і як наслідок вирішив стягнути 102518 грн 18 к. заборгованості.

14.09.2011 на виконання вказаного рішення суд видав наказ №1669.

Відповідно до листа Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) №19.17-03/44661 від 19.06.2020 заборгованість в сумі 50198 грн 56 к. згідно наказу Господарського суду Івано-Франківської області №1669 від 14.09.2011 станом на 19.06. 2020 не погашена.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.02.2021 року по справі 909/1006/20 (копія рішення долучена до матеріалів справи), у зв`язку із несплатою відповідачем по справі заборгованості згідно вказаного вище наказу стягнуто 13793 грн 33к. - 3% річних за період з 13.09.2011 по 10.11.2020 (включно) та 84015 грн 76 к. інфляційних втрат за період з вересень 2011 по вересень 2020 року (включно).

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 20.06.2022 по справі №909/182/22 (копія рішення долучена до матеріалів справи), у зв`язку із несплатою відповідачем по справі заборгованості згідно вказаного вище наказу стягнуто 2 083 грн 00к. три відсотки річних за період з 11.11.2020 по 31.03.2022 (включно) та 8478,58 грн. - інфляційних втрат за період з жовтня 2020 по лютий 2022 року (включно).

На момент звернення позивача із позовом відповідачем несплачена заборгованость. Позивач, керуючись приписами частини 2 статті 625 ЦК України, на суму непогашеної заборгованості нарахував відповідачу інфляційні втрати в сумі 14 690 грн 09 к. за період 01.03.2022 - 02.02.2024 та 3 % річних в сумі 2 776 грн 74к. за період з 01.04.2022 - 02.02.2024 та звернувся за захистом порушеного права до суду.

З урахуванням наведеного, суд виходить з наступного.

Із змісту ч.5 ст. 11 ЦК України вбачається, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Частина 4 ст. 75 ГПК України вказує на те, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В силу статті 509 ЦК України, статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно положень статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Однак, якщо зобов`язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень вище зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

З огляду на вимоги частин 1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст.73 ГПК України).

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 ст. 86 ГПК України).

Суд встановив факт невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо сплати частини заборгованості в сумі 50198 грн 56 к. встановленої рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 31.08.2011 у справі №5010/1550/2011-27/71 та дійшов висновку про правомірність покладення позивачем на відповідача додаткових юридичних обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у вигляді інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості (вказаний розрахунок долучений позивачем до позовної заяви) сума заборгованості складає 17 466 грн 83 к., з яких: інфляційні втрати в сумі 14 690 грн 09 к. за період 01.03.2022-02.02.2024 та 3 % річних в сумі 2 776 грн 74к. за період з 01.04.2022 02.02.2024.

Суд здійснивши перевірку правельності нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат, встановив про правомірне та арифметично вірне їх нарахування за вкзані періоди. А отже, позовні вимоги в частині їх стягнення (інфляційних втрат та 3% річних) слід задовольнити.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В спірному випадку, відповідач по справі доводи позивача не спростував, доказів погашення заборгованості до суду не подав.

За наведеного вище, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та таких, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 350 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.3 ст.4 вказаного закону при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

В спірному випадку позивачем по справі позовну заяву подано через систему "Елетронний суд", про що свідчить відмітка на позовній заяві.

З урахуванням наведеного, вище за подання спірного позову, позивачем підлягав сплаті судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Однак, позивачем сплачено 3 028 грн 00к., що підтверджується платіжною інструкцією №187 від 02.02.2024

З урахуванням наведеного позивачем переплачено 605,60 грн.

Відповідно до приписів п.1.ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі сплати судового збору за подання позову в більшому розмірі, то зайво сплачена сума (судового збору) підлягає поверненню на підставі поданого клопотання особи, яка його сплатила.

В спірному випадку на момент ухвалення рішення позивач до суду клопотання про повернення зайво сплаченої суми судового збору в розмірі 605,60 грн не подав.

З урахуванням наведеного, у суду відсутні правові підстави для повернення зайво сплаченої суми судового збору в розмірі 605 грн 60 к.

З урахуванням приписів ст. 129 ГПК України та результату вирішення спору (позов задоволено ) суд приходить до висновку про відшкодування позивачу за рахунок відповідача судовий збір в в розмірі 2 422 грн 40к.

Керуючись ст. 73, 74, 77, 86, 129, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька торгова компанія" до фізичної особи - підприємця Кащука Ярослава Васильовича тягнення заборгованості в сумі 17 466,83 грн., з них: 14 690,09 грн. - інфляційнійні втрати, 2776,74 грн. - 3 % річних задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Кащука Ярослава Васильовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Галицька торгова компанія" (вул.Торгова, буд .6, м. Долина, Долинський район, Івано-Франківська область , код 34535868) - 17 466,83 грн. (сімнадцять тисяч чотириста шістдесят шість гривень вісімдесят три копійки), з них: 14 690,09 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот дев`яносто гривень дев`ять копійки) інфляційні втрати, 2 776,74 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят шість гривень сімдесят чотири копійки) - 3 % річних та 2 422 грн 40к. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійки) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Фанда